Справа №295/6623/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.08.2025 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира в складі:

головуючого - судді Перекупка І.Г.

при секретарі судового засідання Конончук Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Житомирі цивільну справу за позовом представника ОСОБА_1 адвоката Радченко Олени Юріївни до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , треті особи, які не заявлять самостійних вимог щодо предмету спору - Служба у справах дітей Житомирської міської ради, ІНФОРМАЦІЯ_1 про встановлення факту утримання трьох неповнолітніх дітей, -

В С Т А Н О В И В:

20.05.2025 представниця позивача звернулась до суду з даним позовом.

В обґрунтування поданої позовної заяви зазначено, що 19.06.2009 під час перебування у шлюбі з ОСОБА_5 , у сторін народився син - ОСОБА_6 . Рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 13.05.2014 у справі №296/1594/14-ц шлюб розірвано. З квітня 2015 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 , від якого мають спільну дитину ОСОБА_7 . ОСОБА_2 від першого шлюбу має доньку ОСОБА_8 . З січня 2024 ОСОБА_9 проживає як сім`я разом з ОСОБА_2 та дітьми ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 за адресою: АДРЕСА_1 . ОСОБА_4 , який є батьком ОСОБА_8 , не приймає участі у вихованні та матеріальному утриманні своєї доньки, жодних коштів на утримання доньки не надає. ОСОБА_4 не сплачує аліменти на доньку, та не приймає жодної участі в її матеріальному утриманні, щодо нього не відкрито жодних виконавчих проваджень, що підтверджується довідкою з державної виконавчої служби. Фактично з квітня 2015 року ОСОБА_1 став матеріально утримувати доньку дружини та виконувати обов`язки її батька, а також з січня 2024 року утримує свого сина від першого шлюбу та від народження спільного з ОСОБА_2 сина, у зв`язку з чим всі троє неповнолітніх дітей знаходяться на його матеріальному утриманні та під його опікою.

Ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 05.06.2025 відкрито провадження у справі та призначено до судового розгляду за правилами спощене позовне провадження.

Представник позивача подала заяву, в якій позов підтримала та просила його задовольнити.

Відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 подали до суду заяви, в яких позовні вимоги визнають в повному обсязі.

Представники третіх осіб, що не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору - Служби у справах дітей Житомирської міської ради, ІНФОРМАЦІЯ_2 подали заяви, яких не заперечували щодо задоволення позовних вимог.

Процесуальне право учасників справи про розгляд справи за їх відсутності унормовано в ч. 3 ст. 211 ЦПК України, водночас, якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Судовий розгляд цієї справи здійснено на підставі наявних у суду матеріалів, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Дослідивши та проаналізувавши докази по справі, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Судом встановлено, що 15.07.2006 Відділом ДРАЦС реєстраційної служби Житомирського міського управління юстиції у Житомирській області зареєстровано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , про що вчинено актовий запис № 982. Після реєстрації шлюбу ОСОБА_13 змінила прізвище на ОСОБА_14 .

Від шлюбу мають спільну дитину ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 29).

Рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 13.05.2014 у справі №296/1594/14-ц розірвано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_5 , зареєстрований Відділом ДРАЦС реєстраційної служби Житомирського міського управління юстиції у Житомирській області 15.07.2006, актовий запис №982. Повернуто ОСОБА_5 дошлюбне прізвище - " ОСОБА_13 ". Малолітнього сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 для подальшого виховання залишено з матір`ю ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с. 23).

Заявою від 17.01.2024, засвідченою приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Слюсар В.В. та зареєстрованою в реєстрі за № 75, ОСОБА_3 просить призначити батька дитини ОСОБА_1 законним представником (опікуном) над їхнім сином, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Крім того надає згоду, заявляє та підтверджує, що нагляд та фактичний догляд за дитиною ОСОБА_6 буде здійснювати батько ОСОБА_1 (а.с. 25-26).

Заявою ОСОБА_3 підтверджує, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , який є батьком ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , надає йому повне матеріальне забезпечення та утримання (а.с. 34-36).

01.04.2015 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Житомирського міського управління юстиції у Житомирській області зареєстровано шлюб між ОСОБА_6 та ОСОБА_15 , після чого остання змінила прізвище на « ОСОБА_14 », що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 (а.с. 27).

Від шлюбу мають спільну дитину ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_6 (а.с. 30).

ІНФОРМАЦІЯ_7 народилася ОСОБА_8 , батьками якої записано ОСОБА_4 та ОСОБА_15 (а.с. 28).

Заявою від 16.05.2025, засвідченою приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Мокрецькою О.О. та зареєстрованою в реєстрі за № 932, ОСОБА_2 підтверджує, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , який є вітчимом її неповнолітньої дочки, ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , забезпечує її неповнолітній дочці повне матеріальне утримання (а.с. 50).

Заявою від 19.05.2025, засвідченою приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Мокрецькою О.О. та зареєстрованою в реєстрі за № 941, ОСОБА_4 є батьком ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , у зв`язку з матеріальним становищем і недостатністю коштів на забезпечення матеріального утримання його дитини ОСОБА_8 , даною заявою стверджує, що участі у вихованні дитини не приймає, дочка проживає разом із матір`ю ОСОБА_2 та знаходиться на її повному матеріальному забезпеченні та утриманні з моменту розірвання шлюбу та на даний час (а.с. 49).

Згідно Акту обстеження умов проживання від 15.05.2025 встановлено, що з січня 2024 ОСОБА_1 проживає як сім`я разом з ОСОБА_2 та дітьми - ОСОБА_6 , ОСОБА_8 та ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_1 . У вказаному житлі створені усі необхідні умови для проживання, розвитку та виховання дітей. У дітей є усе необхідне для їх комфортного проживання та навчання. Всі троє дітей проживають разом з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 та перебувають на повному утриманні ОСОБА_1 , який займається їх вихованням та навчанням (а.с. 43-44).

14.06.2024 ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було надано статус батьків багатодітної сім`ї, що підтверджується посвідченням Управління у справах сім`ї, молоді та спорту Житомирської міської ради БС №259720 (а.с. 44-46).

Згідно характеристик директора Житомирського кооперативного фахового коледжу бізнесу і права № 125від 13.05.2025 та № 127 від 15.05.2025, ОСОБА_8 та ОСОБА_6 в коледжі з 01.09.2024 року та по теперішній час. За час навчання зарекомендували як дисципліновані, старанні та відповідальні студенти, спокійні, врівноважені, підтримують товариські відносини зі студентами, з повагою ставляться до викладачів. Діти систематично відвідують заняття, не допускають пропусків без поважної причини, мають охайний зовнішній вигляд. За період навчання ОСОБА_16 та ОСОБА_17 проявили себе як студенти з достатнім та високим рівнем інтелектуального розвитку. Крім того, діти виховуються у повній сім`ї: мати (мачуха) - ОСОБА_2 та батько (вітчим) - ОСОБА_1 , який в повній мірі бере участь у навчанні та вихованні дітей, відвідує батьківські збори, надає матеріальне забезпечення та

оплачує навчання дітям. Психологічний клімат в сім`ї доброзичливий (а.с. 41, 42).

Згідно із ч.1 ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Вимогами статті 124 Конституції України визначено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Згідно із частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 320/948/18 (провадження № 14-567цс18) зроблено висновок, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов, а саме, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів.

Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: - факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них має залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення; -встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах; - заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо); - чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів.

Статтею 51 Конституції України визначено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Регулювання сімейних відносин з метою забезпечення кожної дитини сімейним вихованням здійснюється Сімейним кодексом України (стаття 1 СК України).

Частиною першою статті 121 СК України передбачено, що права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу.

Статтею 141 СК встановлено рівність прав та обов`язків батьків щодо дитини. Зокрема, визначено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною пятою статті 157 цього Кодексу.

Права та обов`язки батьків щодо виховання дитини передбачені у статтях 150, 151 СК України.

За приписами частини другої статті 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Відповідно до частин першої - четвертої статті 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою цієї статті. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Батьки мають право укласти договір щодо здійснення батьківських прав та виконання обов`язків тим з них, хто проживає окремо від дитини. Договір укладається у письмовій формі та підлягає нотаріальному посвідченню.

Зазначена норма свідчить про те, що предметом договору є порядок здійснення батьківських прав та виконання обов`язків тим з них, хто проживає окремо від дитини. Отже, навіть якщо один із батьків проживає окремо від дитини, на підставі цього договору він має здійснювати батьківські права та виконувати обов`язки, що очевидно полягає у вчиненні визначених договором певних дій, необхідних для виховання дитини, а не у повній відмові від них.

Правовідносини, що включають особисті немайнові та майнові відносини, які виникають між особами на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, опіки та піклування, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства, є сімейними.

При цьому сімейні відносини як вид суспільних відносин складаються з суб`єктів, об`єктів і змісту (прав та обов`язків). Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є юридичні факти, які поділяються на юридичні дії (настання яких залежить від волі людей і породжує певні правові наслідки) та юридичні події (юридичні факти, які настають незалежно від волі людини).

Так, у силу положень ЦК України у момент народження фізичної особи в неї виникає цивільна правоздатність (здатність мати цивільні права та обов`язки), яка припиняється у момент її смерті (стаття 25 ЦК України), а з підстав, установлених цим Кодексом, виникає цивільна дієздатність (здатність своїми діями набувати для себе цивільних прав і самостійно їх здійснювати, а також здатність своїми діями створювати для себе цивільні обов`язки, самостійно їх виконувати та нести відповідальність у разі їх невиконання), яка може бути обмежена виключно у випадках і в порядку, встановлених законом (частина друга статті 30 ЦК України).

Відповідно до статті 15 СК України сімейні обов`язки є такими, що тісно пов`язані з особою, а тому не можуть бути перекладені на іншу особу.

Сімейні обов`язки особистого або майнового характеру є обов`язками конкретної особи (дружини, матері, батька тощо). Вони не можуть бути передані добровільно іншому за договором або перекладені на іншого за законом.

Згідно із частиною другою статті 15 СК України, якщо особа визнана недієздатною, її сімейний обов`язок особистого немайнового характеру припиняється у зв`язку з неможливістю його виконання.

У частині четвертій статті 15 СК України визначено, що невиконання або ухилення від виконання сімейного обов`язку може бути підставою для застосування наслідків, установлених цим Кодексом або домовленістю (договором) сторін.

Так, ухилення від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини є самостійною підставою для позбавлення батьківських прав (стаття 164 СК України).

Таким чином, з настанням певних юридичних фактів, що підтверджуються певними актами, обсяг батьківських прав може обмежуватися або припинятися.

Отже, для підтвердження самостійного виховання дитини батьком необхідне існування (настання) обставин, у силу яких обсяг прав матері обмежується або припиняється.

Оскільки в СК України чітко встановлено, що сімейні права та обов`язки є такими, що тісно пов`язані з особою, а тому не можуть бути передані іншій особі, можна констатувати, що в силу настання певних юридичних фактів (дій чи подій), які мають бути підтверджені виключно актами цивільного стану (свідоцтво про смерть) чи рішенням суду (про позбавлення батьківських прав, визнання недієздатним, померлим, безвісно відсутнім) та позбавляють особу користуватися батьківською правосуб`єктністю, такі права та обов`язки припиняються та не потребують додаткового підтвердження того, що один із батьків самостійно виконує їх.

СК України не встановлено підстав припинення батьківських обов`язків щодо виховання дитини. Так само як визначена частиною першою статті 15 СК України «невідчужуваність» сімейних обов`язків свідчить про неможливість відмови від сімейних обов`язків, якими є, зокрема, обов`язки щодо виховання дитини.

У параграфі 54 рішення Європейського суду з прав людини «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року, заява № 31111/04, зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини.

Аналіз наведених норм права, практики Європейського суду з прав людини дає підстави для висновку, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів самої дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й у першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків.

Факт, про встановлення якого просить позивач, не підлягає з`ясуванню в порядку окремого провадження, оскільки з поданої заяви вбачається спір про право, який не може розглядатися в судовому порядку безвідносно до дій заінтересованих осіб щодо конкретних прав, свобод та інтересів заявника.

Оскільки сімейним законодавством не передбачено підстав припинення батьківських обов`язків щодо виховання дитини, а визначена частиною першою статті 15 СК України «невідчужуваність» сімейних обов`язків свідчить про неможливість відмови від них, зокрема від обов`язків щодо виховання дитини, то факт одноосібного виховання дитини одним із батьків може бути встановлений судом як одна з обставин, що складає предмет доказування у спорі між батьками дитини щодо виконання ними обов`язків з виховання дитини.

У даному випадку відсутні виключні обставини, які б унеможливлювали встановлення факту перебування на утриманні позивача дітей

Разом із тим, згідно ч. 1 ст. 268 СК України мачуха, вітчим зобов`язані утримувати малолітніх, неповнолітніх падчерку, пасинка, які з ними проживають, якщо у них немає матері, батька, діда, баби, повнолітніх братів та сестер або ці особи з поважних причин не можуть надавати їм належного утримання, за умови, що мачуха, вітчим можуть надавати матеріальну допомогу.

У даній справі вирішуються вимоги про встановлення факту, що є способом судового захисту, який полягає в дослідженні судом відповідних обставин та фіксації встановлених фактів у судовому рішенні, тобто фактичному відображенні об`єктивної дійсності, стану речей, який має місце на день розгляду справи та ухвалення рішення, за умови, що від встановлення такого факту залежить реалізація позивачем певних конкретних прав та неможливості їх реалізації іншим чином.

Виходячи з викладеного, а також враховуючи, що встановлення факту утримання позивачем трьох дітей дозволить реалізувати права, передбачені п. 3 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню.

Таким чином, повно та всебічно дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, які оцінено на предмет належності, допустимості, достовірності, достатності та взаємозв`язку, враховуючи створення батьком (вітчимом) належних умов для проживання, виховання та забезпечення дітей, виходячи в першу чергу з інтересів дітей, суд приходить до переконання, що на даний час позивач потребує юридичного закріплення у відповідному рішенні суду заявленого факту з метою можливості здійснення ним у повному обсязі сімейних прав та обов`язків щодо дітей, а також враховуючи, що встановлення факту утримання позивачем трьох дітей дозволить реалізувати права, передбачені п. 3 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 2, 12, 13, 76, 81, 206, 211, 247, 258, 259, 293, 352, 354, 355 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву представника ОСОБА_1 адвоката Радченко Олени Юріївни до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , треті особи, які не заявлять самостійних вимог щодо предмету спору - Служба у справах дітей Житомирської міської ради, ІНФОРМАЦІЯ_1 про встановлення факту утримання трьох неповнолітніх дітей, задовольнити.

Встановити факт перебування на утриманні ОСОБА_1 неповнолітніх дітей віком до 18 років, а саме - ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Рішення може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги до Житомирського апеляційного суду через Богунський районний суд м. Житомира протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення.

Рішення суду набирає законної сила після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не було скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості щодо учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Представник позивача: адовокат Радченко Олена Юріївна, адреса: АДРЕСА_3 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , АДРЕСА_5 , РНОКПП НОМЕР_4 .

Відповідач: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , АДРЕСА_6 , РНОКПП НОМЕР_5 .

Третя особа: Служба у справах дітей Житомирської міської ради, адреса: м. Житомир, м-н ім. С.П.Корольова, 4/2, корд .

Третя особа: ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_7 код ЄДРПОУ НОМЕР_6 .

Повний текст рішення складено 05.09.2025.

Суддя І.Г. Перекупка