Р І Ш Е Н Н Я№ 127/28975/24

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 серпня 2025 р. м.Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі головуючої судді Медяної Ю.В.,

за участю секретаря судового засідання Кравчук Ю.Ю.,

представника позивача ОСОБА_1 адвоката Семенюка І.В.,

представника відповідача ТОВ «ФК «Укрфінстандарт» - адвоката Даніліної Н.С.,

розглянувши відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Укрфінстандарт», Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» про визнання права власності на частку у спільній сумісній власності,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 через свого представника адвоката Семенюка І.В. звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , ТОВ «ФК «Укрфінстандарт», ТОВ «ОТП Факторинг Україна» про визнання права власності на частку у спільній сумісній власності.

В позовній заяві просить суд здійснити поділ спільного майна та визнати за ОСОБА_1 право у спільній власності на частки житлового будинку з господарськими спорудами, розташованого на земельній ділянці з кадастровим номером №:03:053:0138 за адресою: АДРЕСА_1 .

Позов мотивовано тим, що зазначені будинок та земельна ділянка були набуті за спільні кошти позивача та відповідача ОСОБА_2 .

Земельну ділянку позивач використовує під город та сад.

Крім цього, на дату звернення до суду з даним позовом вказане майно може бути відчужене при вчиненні виконавчих дій у виконавчому провадженні щодо відповідача ОСОБА_2 , і позивача буде позбавлено житла, чим буде порушено її права.

Вказане стало підставою для звернення до суду.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області частково задоволено заяву представника позивача ОСОБА_1 адвоката Семенюка І.В. про забезпечення позову та накладено арешт на житловий будинок з господарськими спорудами АДРЕСА_2 , загальною площею 227,3 кв.м. та заборонено відчуження вказаного майна. (т.1 а.с.134)

Відповідач ОСОБА_2 подав відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що спірний житловий будинок повністю побудований за кошти позивача, проте був оформлений на нього. З огляду на викладене підтримує позовні вимоги та просить їх задовольнити. (а.с.201-203)

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 04.03.2025 відмовлено в затвердженні мирової угоди, укладеної 17.01.2025 між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (т.2 а.с.89-91)

Представник відповідача ТОВ «ФК «Укрфінстандарт» - адвокат Даніліна Н.С. подала додаткові пояснення, в яких заперечує проти задоволення позовних вимог з підстав їх необгрунтованості та недоведеності. Зазначає, що матеріали справи не містять доказів того, що спірне майно придбане за участі та за кошти позивача, а тому вона має право власності на частку у цьому майні. Крім цього, спірне майно ОСОБА_2 передано в іпотеку, як його особиста приватну власність. Звернення стягнення на предмет іпотеки не порушує прав позивача. (т.2 а.с.93-95)

Відповідач ОСОБА_2 подав письмові пояснення в дебатах, в яких просив позовні вимоги задовольнити. Так, спірне майно передано ним у заставу внаслідок зловживання його довірою. Вказаний будинок він не будував, оскільки в той час перебував за межами України. Будинок побудовано виключно його матір`ю ОСОБА_1 . Спірне майно було оформлене на нього, як подарунок. Вказаний будинок є єдиним житлом позивача та ОСОБА_2 . Крім цього, вважає, що у разі задоволення позову не будуть порушені права інших осіб, оскільки рішенням господарського суду Вінницької області від 13.03.2018 у справі №902/1104/17 на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» стягнуто заборгованість з ТОВ «Торговий дім «Атлантік Авто», а звернення стягнення на предмет іпотеки є подвійним стягненням. (т.2 а.с.158-163)

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 13.06.2025 витребувано у КП «Вінницьке міське бюро технічної інвентаризації» інвентаризаційну справу на квартиру за адресою: АДРЕСА_3 . (т.2 а.с.180).

Представник позивача ОСОБА_1 адвокат Семенюк І.В. в судовому засіданні позов підтримав, просили задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві.

Представник відповідача ТОВ «ФК «Укрфінстандарт» - адвокат Даніліної Н.С. в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позову з підстав, викладених у додаткових поясненнях.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засіданні не з`явився, проте в матеріалах справи наявна його заява, в якій він просить розгляд справи провести у його відсутність. Позовні вимоги просить задовольнити.

Представник відповідача ТОВ «ОТП Факторинг Україна» в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся завчасно та належним чином, про причини неявки суду не повідомив.

Свідок ОСОБА_3 в судовому засіданні надав наступні показання. Повідомив, що є другом дитинства ОСОБА_2 та неодноразово бував у нього вдомв за адресою: АДРЕСА_1 ., у тому числі, під час будівництва спірного будинку. Даний будинок будували батьки ОСОБА_2 ОСОБА_1 та ОСОБА_4 . Батько відповідача - ОСОБА_2 працював на цегляному заводі і мав можливість виписати цеглу для побудови будинку. ОСОБА_2 протягом 90-х років працював за кордоном спочатку в країнах Балтії, а потім на Далекому Сході, у відпустку приїздив рідко. Під час будівництва батьки ОСОБА_2 іноді зверталися до нього по допомогу. Основні будівельні роботи, зокрема кладку цегли, робив безпосередньо ОСОБА_4 , частково за допомогою найманих працівників. Позивач готувала їжу для найманих працівників. Саме позивач ініціювала будівництво даного будинку. Будували будинок батьки ОСОБА_2 за свої. Позивач працювала в їдальні, а ОСОБА_4 крім роботи на цегельному заводі, також займався підробітками. ОСОБА_2 коштів на будівництво не надавав.

Свідок ОСОБА_5 в судовому засіданні повідомив, що є сусідом позивача та ОСОБА_2 . Спірний будинок будували ОСОБА_4 та ОСОБА_1 , а ОСОБА_6 навіть не проживав вУкраїні у той час і приїжджав до батьків, приблизно, раз на рік. Свідок деколи, по-сусідськи, допомагав батькам ОСОБА_2 по будівництву. Йому невідомо, за чиї саме кошти будувався спірний будинок ОСОБА_2 чи його батьків.

Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні надав наступні показання. Повідомив, що є товаришем ОСОБА_2 та знайомим позивача. Він неодноразово допомагав батькам ОСОБА_2 у будівництві спірного будинку, але йому невідомо, чи надавав ОСОБА_2 фінансову допомогу на будівництво будинку. ОСОБА_4 окрім офіційного заробітку мав дохід від підробітків. ОСОБА_2 спочатку працював в країнах Балтії, а потім в районі Камчатки, у батьків бував рідко.

Дані про заінтересованість свідків в результаті розгляду справи відсутні.

Заслухавши пояснення учасників справи, покази свідків, дослідивши матеріали цивільної справи, інвентаризаційної справи №1471, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов такого висновку.

Судом встановлено, що відповідно до копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого 20.04.1959, батьками ОСОБА_2 є: ОСОБА_4 батько, ОСОБА_1 мати. (т.1 а.с.56)

Згідно з копією свідоцтва про право приватної власності на будівлю № НОМЕР_2 , виданого 03.10.2000 Вінницьким виконкомом міської ради, ОСОБА_2 , належить домоволодіння за адресою: АДРЕСА_4 , яке складається з одного житлового будинку. (т.1 а.с.57)

Відповідно до копії паспорта серії НОМЕР_3 , виданого 20.08.1999 Староміським РВ УМВС України у Вінницькій області на ім`я ОСОБА_1 , остання з 14.02.2001 по 12.12.2017 буза зареєстрована за адресою: АДРЕСА_4 , а з 12.12.2017 за адресою: АДРЕСА_1 . (т.1 а.с.54)

З витягу з Державного реєстру речових прав №332095650 від 12.05.2023 вбачається, що відповідачу ОСОБА_2 на праві власності належить житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 . (т.1 а.с.58)

З витягу з Державного реєстру речових прав №332093273 від 12.05.2023 вбачається, що відповідачу ОСОБА_2 на праві власності належить земельна ділянка площею 0,0600 га, кадастровий номер :03:053:0138. (т.1 а.с.59)

Також з вказаних витягів вбачається, що іпотекодержателем вказаного майна є ТОВ «ФК «Укрфінстандарт».

В копії експлікації приміщень за адресою: АДРЕСА_1 зазначені роки спорудження/реконструкції відповідних будівель та споруд: підвал, житловий будинок, мансарда, 2 ганки, 2 балкони 1992 рік; криниця 1993 рік; вигрібна яма 1994 рік; огорожа та ворота з хвірткою 2004 рік; огорожа 2008 рік; тимчасовий сарай 2019 рік 2019 рік. (т1 а.с.76-77)

З копії листа ДП «СЕТАМ» №811/10-07.24 від 15.10.2024 вбачається, що підлягає реалізації предмет іпотеки - житловий будинок з господарськими будівлями загальною площею 227,3 кв.м земельна ділянка площею 0,0600 га, кадастровий номер :03:053:0138, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 . Номер лота 562169. Початкова ціна продажу - 562169 грн. (т.1 а.с.131)

Згідно з копією довідки №351, виданої 02.09.2024 головою квартального комітету «Поділля» ОСОБА_1 проживає та зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , разом з сином ОСОБА_2 (т.1 а.с.70)

Відповідно до копії свідоцтва про право власності на житло від 30.04.1998, виданого Виконкомом Вінницької міської ради, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 належить квартира АДРЕСА_5 . (т.2 а.с.4)

З копії відповіді КП «Вінницьке міське бюро технічної інвентаризації» №10671 від 03.12.2024 вбачається, що вказана вище квартира відчужена на підставі угоди купівлі-продажу нерухомості від 26.08.1999, зареєстрована Вінницькою філією ТБ «Українська» від 26.08.1999 за р.№26567. Станом на 29.12.2012 квартира зареєстрована за іншою фізичною особою. (а.с.174)

Відповідно до копії угоди купівлі-продажу нерухомості від 26.08.1999, зареєстрована Вінницькою філією ТБ «Українська» від 26.08.1999 за р.№26567, квартира АДРЕСА_5 продана її власниками ОСОБА_8 за 1 454 грн.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Чинним законодавством України передбачено, що право власності може бути особистим та спільним. Право особистої власності передбачає володіння майном одним суб`єктом (фізичною чи юридичною особою), тоді як право спільної власності означає, що на один об`єкт претендують два або більше співвласників. Спільна власність буває частковою (із визначеними частками) та сумісною (без визначених часток).

Згідно із частиною першою статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до положень статті 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, в якому просить поділити спірне майно та визнати за нею право у спільній власності на частки житлового будинку з господарськими спорудами, розташованого на земельній ділянці з кадастровим номером №:03:053:0138 за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до положень статті 368 ЦК України, майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім`ї, є їхньою спільною сумісною власністю.

Згідно з положеннями ст.372 ЦК України, майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється.

Таким чином, позивачу ОСОБА_1 слід довести факт того, що спірне майно не є особистою власністю відповідача ОСОБА_2 , а є їх спільною сумісною власністю.

Отже, для цього слід встановити наявність підстав набуття позивачем ОСОБА_1 права власності на 1/2 будинку АДРЕСА_1 та земельної ділянки з кадастровим номером №:03:053:0138.

Згідно із вимогами статей 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом.

Слід зауважити, що Верховний Суд в ході касаційного перегляду судових рішень неодноразово звертався загалом до категорії стандарту доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний.

Аналогічний стандарт доказування застосовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц.

Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Частиною шостою статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (стаття 89 ЦПК України).

У ч.1,2ст.77ЦПК України зазначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 80 ЦПК України).

Позовні вимоги ОСОБА_1 обгрунтовує тим, що спірне майно є спільною сумісною власністю її та її сина ОСОБА_2 .

Однак, представник позивача ані у позові, ані у судовому засіданні не зазначив яким чином саме позивач приймала участь у будівництві спірного будинку, які докладені зусилля з її сторони та яка сума грошових коштів витрачена на це будівництво. Не містять і матеріали справи відповідних доказів (квитанції, що підтверджують купівлю будівельних матеріалів, оплату виконаних робіт, тощо).

Єдиними доказами, якими позивач підтверджує свої вимоги, є показання свідків.

Водночас, суд звертає увагу, що показання свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_7 не дають можливості однозначно підтвердити або спростувати факт участі позивача в будівництві спірного будинку, а суд не може будувати своє рішення на припущеннях

Щодо показів свідка ОСОБА_3 суд звертає увагу на те, що хоча даний свідок однозначно підтвердив те, що ОСОБА_2 не брав участі в будівництві спірного будинку, покази лише одного свідка не можуть бути підставою для задоволення позовних вимог, оскільки вони повинні підтверджуватися іншими доказами у їх сукупності та взаємозв`язку.

Суд критично оцінює твердження представника позивача про те, що будинок збудовано за рахунок коштів від продажу належної позивачу та відповідачу ОСОБА_2 у рівних частках квартири АДРЕСА_5 . Згідно з договором сума, отримана від продажу квартири становить 1 454 грн. Водночас, в матеріалах справи відсутні докази того, що вартість будівельних робіт та матеріалів, використаних при будівництві спірного будинку вцілому або його 1/2 частки, була рівною або більшою/меншою сумі коштів, отриманих внаслідок продажу ОСОБА_1 даної квартири.

Виходячи з наведеного вище, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими, не підтвердженими належними, достовірними та достатніми доказами, а тому позов не підлягає задоволенню.

Керуючисьст. 319, 321, 355, 368, 377 ЦК України, ст. 13, 77-89, 259, 263-265, 268 ЦПК України, ст. 86, 88, 120 ЗК України, суд

в и р і ш и в:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Укрфінстандарт», Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» про визнання права власності на частку у спільній сумісній власності відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його проголошення безпосередньо до Вінницького апеляційного суду. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Учасники справи:

позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ;

відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_5 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ;

відповідач Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Укрфінстандарт», , місцезнаходження: м. Київ, просп. Берестейський, 67В, кв.79;

відповідач Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна», , місцезнаходження: м. Київ, вул. Фізкультури, 28Д.

Повний текст судового рішення складено 04.09.2025.

Суддя