П О С Т А Н О В А

Іменем України

03 вересня 2025 року м. Київ

Київський апеляційний суд

у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді Фінагеєва В.О.,

суддів Кашперської Т.Ц., Яворського М.А.,

за участю секретаря Надточий К.О.,

розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 13 червня 2025 року про скасування заходів забезпечення позову, постановлену під головуванням судді Трусової Т.О., у м. Києві, у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 , до акціонерного товариства «Альфа-банк», державного реєстратора комунального підприємства «Центр розвитку та інвестицій Васильківського району» Попової Олександри Валеріївни про визнання недійсним (протиправним) та скасування рішення про державну реєстрацію прав, поновлення запису про право власності,-

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 10 липня 2018 року у справі № 753/10906/18 заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк», комунального підприємства «Центр розвитку та інвестицій Васильківського району» про визнання недійсним державної реєстрації прав та їх обтяжень - задоволено. Із метою забезпечення позову накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 . Заборонено представникам ПАТ «Укрсоцбанк» вчиняти будь-які дії щодо спірної квартири АДРЕСА_1 , а саме: вселення та реєстрацію в спірній квартирі як постійних чи тимчасових мешканців.

У травні 2025 року АТ «Сенс Банк» звернулося до суду першої інстанції із заявою про скасування заходів забезпечення позову, вжитих ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 10 липня 2018 року у справі № 753/10906/18.

Заява обґрунтована тим, що права позивача відновлені рішенням суду, яке набрало законної сили, встановлений частиною сьомою статті 158 ЦПК України строк дії заходів забезпечення позову сплив, а наявність забезпечувального арешту об`єкта нерухомого майна перешкоджає банку реалізовувати свої права, як іпотекодержателя.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 13 червня 2025 року заяву АТ «Сенс Банк» задоволено. Скасовано заходи забезпечення позову, а саме арешт квартири АДРЕСА_1 , та заборону представникам ПАТ «Укрсоцбанк» вчиняти будь-які дії щодо цієї квартири - вселення та реєстрацію постійних та тимчасових мешканців, що були вжиті на підставі ухвали Дарницького районного суду м. Києва від 10 липня 2018 року у справі № 753/10906/18.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу суду першої інстанції через неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права, невірне застосування норм матеріального права та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні заяви відмовити.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 вказує, що вона зверталась до ЦНАП та просила виконати рішення Дарницького суду від 09 вересня 2021 року, скасувати незаконний запис про право власності ПАТ «Укрсоцбанк» і відновити своє право власності та перереєструвати квартиру АДРЕСА_1 за нею. Але рішення суду не було виконано ЦНАП з невідомих причин. Право власності ОСОБА_1 на вказану квартиру залишається не поновленим до цього часу. Після невдалих спроб виконати рішення суду, ОСОБА_1 виїхала за межі України, де отримала тимчасовий захист у зв`язку із початком війни в Україні. Рішення Дарницького районного суду м. Києва залишилось невиконаним до цього часу. Таким чином, потреба у забезпеченні позову не відпала і не змінились з причин, що не залежали від волі ОСОБА_1 . У червні ОСОБА_1 дізналася про те, що в інтернеті розміщено оголошення про продаж її квартири, якого вона не розміщувала. 03 червня 2025 року ОСОБА_1 отримала Інформаційну довідку №429709199 та виявила, що у Державному реєстрі речових прав взагалі відсутня будь-яка інформація про право власності на житло: наявні тільки два інші записи за номером обтяження №7045671 (про іпотеку) та за номером 7045639 (про заборону на нерухоме майно), але запис про її право власності або право власності банку відсутній. Тобто відомості про будь-якого власника відсутні взагалі. Ця інформаційна довідка від 03 червня 2025 року суперечить будь-яким іншим інформаційним довідкам, що містяться у справі, у яких було вказано спочатку власником ОСОБА_1 , а потім після незаконної перереєстрації власником став Банк та було сформовано іншу довідку. Тобто у справі є різні Довідки з різними власниками.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, виходячи з наступного.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до ст. 1 Закону України «Про іпотеку», іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном (неподільним об`єктом незавершеного будівництва, майбутнім об`єктом нерухомості), що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання задовольнити свої вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами такого боржника у порядку, встановленому цим Законом. За приписами статті 3 цього Закону іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору. Судом не встановлено обставин недійсності чи припинення іпотеки, яка виникла на підставі іпотечного договору від 17.04.2008 № CLTR - 37/S, всупереч доводам представника позивача існування рішення суду про відмову у задоволенні вимог банку про стягнення заборгованості за кредитним договором та наявність мораторію на звернення стягнення на предмет іпотеки під час воєнного стану на чинність іпотеки не впливають, а відтак банк як іпотекодержатель має обґрунтовану юридичну заінтересованість у скасуванні заходів забезпечення позову у цій справі. Отже враховуючи факт спливу дев`яноста днів з дати набрання рішенням суду законної сили, відсутність відкритого за цим рішенням виконавчого провадження та відсутність передбаченого процесуальним законом механізму автоматичного припинення дії заходів забезпечення позову у вже розглянутій цивільній справі, суд вважав достатніми та обґрунтованими доводи клопотання АТ «Сенс Банк» про наявність підстав для скасування заходів забезпечення позову відповідно до статті 158 ЦПК України.

Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Забезпечення позову в цивільному процесі є одним з інститутів цивільного процесу, що сприяє реалізації конституційних прав завдання цивільного судочинства, яким, згідно зі статтею 3 ЦПК України, є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Регламентації інституту забезпечення позову в цивільному процесуальному праві присвячені статті 149-159 ЦПК України.

Забезпечення позову по суті - це тимчасове обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову (стаття 154 ЦПК України).

Забезпечення позову є процесуальним засобом, спрямованим на запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, що полягає у вжитті заходів, за допомогою яких у подальшому гарантується виконання судових рішень, прийнятих за результатами розгляду спору.

Порядок та підстави скасування заходів забезпечення позову встановлено статтею 158 ЦПК України, частинами першою, четвертою, дев`ятою якої передбачено, що суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи. За результатами розгляду клопотання про скасування заходів забезпечення позову, вжитих судом, постановляється ухвала. У випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову.

Наслідком скасування заходів забезпечення позову є зняття всіх обмежень, встановлених забезпеченням позову.

Враховуючи, що забезпечення позову застосовується як гарантія задоволення законних вимог позивача, суд не повинен скасовувати вжиті заходи до виконання рішення або зміни способу його виконання, за винятком випадків, коли потреба у забезпеченні позову з тих чи інших причин відпала або змінились певні обставини, що спричинили застосування заходів забезпечення позову, або забезпечення позову перешкоджає належному виконанню судового рішення.

Отже, ухвала суду про вжиття заходів забезпечення позову зумовлює конкретні обмеження щодо вчинення певних дій чи, навпаки, обов`язок вчинити дії учасниками справи або третіми особами, що мають строковий характер та діють до моменту скасування таких заходів судом, який їх вжив, чи судом вищої інстанції у разі скасування ухвали про вжиття спірних заходів забезпечення за їх безпідставністю.

Згідно ч. 7-10 ст. 158 ЦПК України, в разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили, або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи. Якщо протягом вказаного строку за заявою позивача (стягувача) буде відкрито виконавче провадження, вказані заходи забезпечення позову діють до повного виконання судового рішення. У випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову. У такому разі заходи забезпечення позову зберігають свою дію до набрання законної сили відповідним рішенням або ухвалою суду.

З матеріалів справи вбачається, та не заперечується учасниками справи, що рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 09 вересня 2021 року позов ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення державного реєстратора комунального підприємства «Центр розвитку та інвестицій Васильківського району» Попової Олександри Валеріївни про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 40915464 від 03.05.2018 15:18:53, на підставі якого було внесено запис про реєстрацію права власності на нерухоме майно - квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000), за публічним акціонерним товариством «Уксоцбанк» (код юридичної особи: 00039019), номер запису про право власності: 25981107. Припинено право власності акціонерного товариства «Альфа-банк» (код юридичної особи: 23494714) на нерухоме майно - квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000) з поновлення в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запису про право власності ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_1 ) на нерухоме майно - квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000). В іншій частині позовних вимог - відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 09 вересня 2021 року набрало законної сили.

Виконавче провадження за цим рішенням станом на день розгляду справи судом першої інстанції не відкрито.

З моменту набрання рішенням від 09 вересня 2021 року законної сило пройшло більше 90 днів.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність передбачених законом підстав для задоволення клопотання АТ « СЕНС БАНК» про скасування заходів забезпечення позову, вжитих ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 10 липня 2018 року у справі № 753/10906/18.

Доводи апеляційної скарги щодо наявності реальної загрози того, що знов можуть повторитися обставини справи, подібні тим, що виникли у справі № 753/10906/18, які і стали підставою для звернення до суду із заявою про вжиття заходів забезпечення позову, апеляційний суд відхиляє, оскільки такі доводи фактично є припущенням і не можуть бути підставою для скасування законного судового рішення, прийнятого у справі.

При цьому позивач не звернула уваги, що заходи забезпечення позову у даній справи були спрямовані виключно на забезпечення можливості виконання майбутнього рішення суду і не можуть відігравати роль інструмента, який перешкоджає банку вчиняти інші дії, які не були предметом розгляду у справі, з метою реалізації його прав за договором іпотеки.

Також позивач залишила поза увагою, що не забезпечення нею поновлення запису про її право власності на квартиру з 09 вересня 2021 року ніяким чином не свідчить, що вона не є власником квартири, оскільки судовим рішення зазначене право поновлене за нею. За загальним правилом, державна реєстрація права власності на нерухоме майно не є підставою до виникнення права власності, а лише є підтвердженням державою факту набуття такого права в установленому законом порядку.

Отже, не внесення до реєстру речових права даних про поновлення права власності позивача на квартиру, не може бути підставою до подальшого існування заходів забезпечення позову понад строки визначені ч. 7, 8 ст. 158 ЦПК України.

За таких обставин, ухвала суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, постановлена з дотриманням норм процесуального права, висновки суду відповідають обставинам справи та доводами апеляційної скарги не спростовуються, що у відповідності до вимог ст. 375 ЦПК України, є підставою залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення без змін.

На підставі викладеного та керуючись статтями 374, 375, 381, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 13 червня 2025 рокузалишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Повне судове рішення складено 04 вересня 2025 року.

Головуючий Фінагеєв В.О.

Судді Кашперська Т.Ц.

Яворський М.А.