РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" вересня 2025 р.Справа № 390/1690/25
Провадження № 2-о/390/57/25

Кропивницький районний суд Кіровоградської області у складі головуючої судді Підгірської Г.О.,

за участю секретаря судового засідання Сотченко Я. В.,

заявника ОСОБА_1 ,

представниці заявника ОСОБА_2 ,

представника заінтересованої особи ОСОБА_3 ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: 1. ОСОБА_3 , 2. Служба у справах дітей Первозванівської сільської ради Кропивницького району Кіровоградської області, 3. ІНФОРМАЦІЯ_1 , про встановлення факту самостійного виховання та утримання малолітньої дитини,

В С Т А Н О В И В:

У липні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду до заявою про встановлення факту самостійного виховання та утримання малолітньої дитини.

В обґрунтування заяви зазначено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 мають спільну неповнолітню дитину ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка народилась під час перебування позивача та відповідачки у фактичних шлюбних правовідносинах без офіційної реєстрації шлюбу.

Після припинення цих правовідносин між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 в середині 2024 року, їхня неповнолітня дочка безперервно та постійно проживає разом зі своїм батьком за адресою: АДРЕСА_1 , де є всі умови для проживання, навчання, дозвілля та забезпечення усіх інших необхідних потреб малолітньої дитини.

Зазначає, що актом обстеження умов проживання від 20.06.2025 б/н установлено, що у домоволодінні за наведеною адресою проживає лише позивач із дитиною, створено всі необхідні умови для розвитку дитини.

Позивач увесь цей період часу самостійно виховує, утримує та матеріально забезпечує свою неповнолітню дочку без участі матері дитини.

Матір дитини проживає окремо від дитини та заявника, а саме за межами України, жодної участі у вихованні та утриманні дочки не бере.

ОСОБА_1 та ОСОБА_3 дійшли згоди щодо здійснення батьківських прав та визначення місця проживання дитини уклавши на початку 2025 року договір між батьками щодо визначення батьківських прав та визначення місця проживання дитини, посвідчений 03.06.2025 приватним нотаріусом Кропивницького міського нотаріального округу Кіровоградської області Куроп`ятник В. М., зареєстрованого в реєстрі за № 715.

Встановлення факту самостійного виховання та утримання малолітньої дитини необхідне заявнику задля отримання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації.

Ухвалою суду від 07.07.2025 відкрито провадження у справі.

26.08.2025 в судовому засіданні здійснено розгляд цієї справи по суті.

Заявник і його представниця підтримали вимоги заяви в повному обсязі з підстав і мотивів, наведених у ній.

Пояснили, що ОСОБА_1 самостійно забезпечує гармонійний фізичний, психологічний та інтелектуальний розвиток дитини, з середини 2024 року одноособово спілкується із педагогами щодо успішності у навчанні своєї дочки, цікавиться шкільним життям дитини, бере активну участь у її вихованні, забезпеченні її культурного та соціального розвитку.

З поміж іншого, позивач самостійно, без участі матері, забезпечує дитину необхідним медичним доглядом шляхом одноосібного супроводження до медичного закладу у разі необхідності.

Представник ОСОБА_3 в судовому засіданні пояснив, що його довірителька підтримує вимоги заяви і підтверджує зазначені в ній обставини. На даний час вона перебуває закордоном, дитину забрати не може.

Представник Первозванівської сільської ради Кропивницького району в судове засідання не з`явився, однак попередньо подав клопотання про розгляд справи без участі заінтересованої особи-2. Позицію щодо справи не виклав.

Представник ІНФОРМАЦІЯ_3 в судове засідання не з`явився, однак попередньо подав клопотання про розгляд справи без участі заінтересованої особи-3. Позицію щодо справи не виклав.

В судовому засіданні допитано свідка ОСОБА_6 , який пояснив, що є хрещеним батьком ОСОБА_5 . Він знає заявника більше 20-ти років. З його дружиною знайомий відколи вони почали разом проживати. В 2024 мати виїхала закордон і з того часу ОСОБА_7 самостійно виховує дитину, повністю її утримує. Дитина про матір не згадує.

Судом досліджено такі письмові докази.

Згідно копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого повторно 28 травня 2025 року Бобринецьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Кропивницькому районі Кіровоградської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), батьками ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зазначені ОСОБА_1 та ОСОБА_3 (а.с.11).

Відповідно до копії витягу з реєстру територіальної громади від 02 червня 2025 року, ОСОБА_5 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 . Дата реєстрації 02 червня 2025 року (а.с.13).

Згідно з договором між батьками щодо здійснення батьківських прав та визначення місця проживання дитини який укладений в м. Кропивницький, Кіровоградська область, Україна, посвідчений 03.06.2025 приватним нотаріусом Кропивницького міського нотаріального округу Кіровоградської області Куроп`ятник В. М., зареєстрованого в реєстрі за № 715 (далі договір), визначено місце проживання дитини за місцем проживання батька за адресою: АДРЕСА_1 . Крім того, встановлено обов`язок матері ОСОБА_3 сплачувати аліменти на утримання малолітньої доньки ОСОБА_5 та визначені інші права та обов`язки сторін, як матері та і батька. ( а.с.14-15)

Відповідно до копії акту обстеження умов проживання № 1454 від 16 серпня 2025 року, складеного начальником Служби у справах дітей - Ткаченко А.В., головним спеціалістом Служби у справах дітей Фулгою В.О. та директором ЦНСИН - Абрамович А.О., проведено обстеження умов проживання батька ОСОБА_1 та дочки ОСОБА_5 , 2017 р.н., які проживають в АДРЕСА_1 . Умови проживання визнано належними, дитина має окреме спальне місце, в будинку чисто, одягом, засобами гігієни забезпечена. (а.с.16).

Згідно із копією довідки директора КЗ «Веселівський ліцей» Кетрисанівської сільської ради №41 від 20.06.2025, вбачається, що ОСОБА_1 дійсно опікується навчанням і вихованням своєї доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та забезпечує догляд за нею на час перебування матері за кордоном (а.с.16).

Відповідно до довідки сімейного лікаря №49 яка надана ФОП ОСОБА_8 , ОСОБА_1 опікується своєю донькою ОСОБА_5 , звертається по медичну допомогу в період хвороби доньки, проходить профілактичні огляди та щеплення. Забезпечує за нею догляд на період перебування матеріа ОСОБА_3 за кордоном (а.с.32).

У зв`язку зі складністю. Справи судом вирішено відкласти ухвалення та проголошення судового рішення до 04.09.2025.

Зважаючи на пояснення учасників справи, покази свідка, на підставі доданих до заяви письмових доказів і норм діючого законодавства суд встановив таке.

Захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України (стаття 65 Конституції України).

Аналогічний обов`язок громадян України кореспондується із статтею 1 Закону України від 25 березня 1992 року № 2232-XII «Про військовий обов`язок і військову службу» (далі - Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу»), статтею 17 Закону України від 06 грудня 1991 року № 1932-XII «Про оборону України» (далі - Закон України «Про оборону України»).

Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 в Україні введений воєнний стан у зв`язку зі збройним нападом росії, який триває і тепер.

Цього ж дня Президент України видав Указ № 69/2022 «Про загальну мобілізацію», яким оголошено проведення загальної мобілізації.

Відповідно до статті 4 Закону України від 21 жовтня 1993 року № 3543-XII «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» (далі - Закон України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію») організація і порядок проведення мобілізаційної підготовки та мобілізації визначаються цим Законом, актами Президента України та Кабінету Міністрів України.

Статтею 22 вказаного Закону визначено обов`язки громадян щодо мобілізаційної підготовки та мобілізації.

У статті 23 Закону України «Про мобілізацію та мобілізаційну підготовку» визначено перелік осіб, які мають право на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації.

Крім того, відповідно до статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» встановлено перелік умов, за яких військовослужбовці мають право на звільнення з військової служби.

Отож захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком кожного військовозобов`язаного громадянина України за відсутності випадків, визначених законами України «Про мобілізацію та мобілізаційну підготовку» та «;Про військовий обов`язок і військову службу».

Отже, встановлення факту самостійного виховання та утримання дитини має юридичне значення, серед іншого, як підстава для отримання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, а також для звільнення з військової служби.

Зокрема, пунктом 4 частини першої статті 23 Закону України «Про мобілізацію та мобілізаційну підготовку» не підлягають призову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язані жінки та чоловіки, які мають дитину (дітей) віком до 18 років, якщо другий з батьків такої дитини (дітей) помер, позбавлений батьківських прав, визнаний зниклим безвісти або безвісно відсутнім, оголошений померлим, відбуває покарання у місцях позбавлення волі, а також коли особа самостійно виховує та утримує дитину за рішенням суду або запис про батька такої дитини в Книзі реєстрації народжень здійснений на підставі частини першої статті 135 СК України.

Аналогічного змісту підстави для звільнення з військової служби викладені в абзаці сьомому пункту 2, абзаці шостому пункту 3 частини дванадцятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» зі змінами, внесеними Законом України від 11 квітня 2024 року № 3633-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку».

Так, законодавець уточнив поняття «військовозобов`язані жінки та чоловіки [військовослужбовці], які мають дитину (дітей) віком до 18 років», тобто розширив перелік осіб, які мають право на відстрочку призову на військову службу під час мобілізації та/або звільнення з військової служби за наведених підстав. Таке унормування зумовлене обставинам , за яких такий вичерпний перелік підстав [за яких особа, яка виховує самостійно дитину (дітей) віком до 18 років, може оформити відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації та/або звільнитися з військової служби (у редакції до 18 травня 2024 року)] не враховував усіх наявних життєвих ситуацій, коли особа самостійно виховує дитину (наприклад: особа, яка розлучена та самостійно здійснює обов`язки по вихованню та утриманню дитини, у той час коли інший з батьків позбавлений фактичної змоги виконувати свої обов`язки; батько або матір не беруть участі у вихованні та утриманні дитини або зникли, проте не визнані судом безвісно відсутніми або такими, що позбавлені батьківських прав; якщо один з батьків перебуває на окупованій території і не може фактично виховувати та утримувати дитину тощо).

Диспозиція пункту 4 частини першої статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та абзацу сьомого пункту 2, абзацу шостого пункту 3 частини дванадцятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» зі змінами містить імперативний припис стосовно того, що підстава для відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації та/або звільнення з військової служби особи, яка самостійно виховує та утримує дитину, має бути встановлена виключно за рішенням суду.

Крім того, постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 року № 560 затверджено Порядок проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період з подальшими змінами.

У додатку 5 до вказаного Порядку наведено перелік документів, які підтверджують наявність підстав для відстрочки, зокрема за пунктом 4 частини першої статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», серед яких рішення суду про встановлення факту самостійного виховання дитини.

Суд вважає, що в умовах дії режиму воєнного стану факт самостійного виховання батьком (або іншою особою) дитини може існувати і без наявного спору про право через існування (настання) обставин, в силу яких обсяг прав матері (батька) обмежується або припиняється [наприклад: особа, яка розлучена та самостійно здійснює обов`язки по вихованню та утриманню дитини, в той час коли інший з батьків позбавлений фактичної змоги виконувати свої обов`язки; батько або матір не беруть участі у вихованні та утриманні дитини або зникли, проте не визнані судом безвісно відсутніми або такими, що позбавлені батьківських прав; якщо один з батьків перебуває на окупованій території, в полоні і не може фактично виховувати та утримувати дитину тощо].

Отже, за відсутності спору між батьками дитини щодо її виховання та утримання й визначення законодавством встановлення такого факту в судовому порядку, суд, оцінюючи доводи і докази, які підтверджують факт самостійного виховання особою дитини, досліджує обставини (події) у конкретних життєвих ситуаціях.

Законодавець, враховуючи наявні життєві ситуації в умовах війни, розширив перелік підстав, за яких особа, яка самостійно виховує та утримує дитину, може отримати відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації та/або звільнитися з військової служби без позбавлення іншого батьківських прав з урахуванням неможливості реалізації ним своїх батьківських прав та обов`язків в умовах війни чи/або надання такій особі соціального статусу одинокого батька (матері) у разі відсутності іншого з батьків та ін.

Отож, удосконалюючи законодавство в умовах режиму воєнного стану, законодавець передбачив установлення факту самостійного виховання та утримання дитини як підставу для отримання відстрочки від мобілізації та/або звільнення з військової служби та чітко визначив порядок його встановлення виключно в судовому порядку, що унеможливлює встановлення такого юридичного факту в позасудовому порядку будь-яким іншим органом влади.

У такий спосіб законодавцем установлено судовий контроль задля дотримання балансу між інтересами особи та народу України в особі держави в розумінні статті 65 Конституції України.

Такий порядок встановлення факту самостійного виховання та утримання дитини визначений тому, що саме в порядку окремого провадження суд встановлює обставини та перевіряє (підтверджує) їх доказами незалежно від наданих сторонами доказів та зазначених доводів на їх спростування. Тобто встановлення юридичного факту як підстава для отримання відстрочки від мобілізації та/або звільнення з військової служби здійснюється безпосередньо судом.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного суду від 02.04.2025 у справі № 127/3622/24.

У справі, що розглядається, факт самостійного виховання неповнолітньої дитини є умовою для отримання відстрочки від призову під час мобілізації на підставі пункту 4 частини першої статті 23 Закону України «Про мобілізацію та мобілізаційну підготовку».

Разом з тим, з огляду на встановлений статтею 65 Конституції України конституційний обов`язок захищати Вітчизну, незалежність та територіальну цілісність України, надаючи оцінку доводам і доказам у вказаній категорії справ стосовно самостійного виховання і утримання одним з батьків дитини, слід обережно застосовувати таку процедуру, не допускаючи ситуацій, за яких виникав би сумнів у пред`явленні позовів військовозобов`язаних / військовослужбовців з метою штучного створення умов та обставин, які могли б бути підставою для отримання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на підставі пункту 4 частини першої статті 23 Закону України «Про мобілізацію та мобілізаційну підготовку» та / або звільнення з військової служби на підставі частини четвертої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Тому, оцінюючи доводи і докази, які підтверджують факт самостійного виховання особою дитини, потрібно досліджувати обставини (події), які є виключними (непереборними / винятковими / неординарними / особливими) у конкретних життєвих ситуаціях.

В умовах особливого періоду (воєнного стану) не можна допускати зловживання процесуальними правами шляхом застосування способів захисту сімейних прав, інтересів дитини тощо з метою звільнення від виконання військового обов`язку (проходження військової служби).

Так, у силу положень ЦК України у момент народження фізичної особи в неї виникає цивільна правоздатність (здатність мати цивільні права та обов`язки), яка припиняється у момент її смерті (стаття 25 ЦК України), а з підстав, установлених цим Кодексом, виникає цивільна дієздатність (здатність своїми діями набувати для себе цивільних прав і самостійно їх здійснювати, а також здатність своїми діями створювати для себе цивільні обов`язки, самостійно їх виконувати та нести відповідальність у разі їх невиконання), яка може бути обмежена виключно у випадках і в порядку, встановлених законом (частина друга статті 30 ЦК України).

Відповідно до статті 15 СК України сімейні обов`язки є такими, що тісно пов`язані з особою, а тому не можуть бути перекладені на іншу особу.

Сімейні обов`язки особистого або майнового характеру є обов`язками конкретної особи (дружини, матері, батька тощо). Вони не можуть бути передані добровільно іншому за договором або перекладені на іншого за законом.

Згідно із частиною другою статті 15 СК України, якщо особа визнана недієздатною, її сімейний обов`язок особистого немайнового характеру припиняється у зв`язку з неможливістю його виконання.

У частині четвертій статті 15 СК України визначено, що невиконання або ухилення від виконання сімейного обов`язку може бути підставою для застосування наслідків, установлених цим Кодексом або домовленістю (договором) сторін.

Так, ухилення від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини є самостійною підставою для позбавлення батьківських прав.

Таким чином, з настанням певних юридичних фактів, що підтверджуються певними актами, обсяг батьківських прав може обмежуватися або припинятися.

СК України не встановлено підстав припинення батьківських обов`язків щодо виховання дитини. Так само як визначена частиною першою статті 15 СК України «невідчужуваність» сімейних обов`язків свідчить про неможливість відмови від сімейних обов`язків, якими є, зокрема, обов`язки щодо виховання дитини.

Відповідно до частини четвертої статті 157 СК України батьки мають право укласти договір щодо здійснення батьківських прав та виконання обов`язків тим з них, хто проживає окремо від дитини. Договір укладається у письмовій формі та підлягає нотаріальному посвідченню.

У цій справі батьки, уклавши нотаріально посвідчений договір щодо здійснення батьківських прав та виконання обов`язків, узгодили порядок участі кожного із них у вихованні спільної дитини.

Відповідно до пункту 1.1. цей договір укладено стосовно місця проживання та утримання спільної малолітньої доньки - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Батьки домовились про місце проживання дитини та про порядок здійснення батьківських прав матір`ю, яка проживатиме окремо від дитини (пункт 1.2.).

За змістом пункту 1.4. за домовленістю батьків встановлюється обов`язок матері сплачувати на утримання малолітньої доньки на користь батька щомісяця аліменти.

Відповідно до пункту 2.3. мати зобов`язується забезпечити за свій власний рахунок комфортний безпечний транспортний засіб (авіа переліт) для перевезення дитини на територій України у період її зимових та/ або літніх канікул.

Мати зобов`язується забезпечити дитині якісні умови проживання, харчування та відпочинку за власний рахунок; негайно повідомляти батька про прибуття до місця відпочинку, а також заздалегідь попереджати про час повернення до місця постійного проживання дитини із зазначенням дати приїзду, транспортного засобу, його номер чи номера рейсу, місця та часу прибуття.

Згідно з пунктом 3.1.1. батько зобов`язується самостійно виховувати, утримувати та піклуватися про здоров`я дитини, брати участь у вихованні дитини, забезпечити дитині достатній рівень освіти незалежно віл стосунків сторін. Батько зобов`язується не перешкоджати спілкуванню дитини з матір`ю.

Пункт 3.2. закріплює права і обов`язки матері, відповідно до яких мати зобов`язується брати участь у вихованні та духовному розвитку дитини; за попередньою домовленістю з батьком, приїхати в місце проживання дитини або інше, спеціально обумовлене батьками місце, забрати дитину для проведенні спільного дозвілля та повернути її в визначений час у місце проживання, або інше спеціально обумовлене батьками місце; забезпечувати комфортний та безпечний транспортний засіб для перевезення дитини на відпочинок та забезпечити комфортні умови проживання та відпочинку; повідомляти батька дитини про благополучне прибуття на місце відпочинку, а також заздалегідь попереджати про час повернення, із зазначенням дати приїзду, місця та часу прибуття; повернути дитину в місце її проживання в обумовлений з батьком час.

У випадках, не передбачених договором, сторони керуються чинним законодавством.

Спори, що виникають між сторонами, вирішуються шляхом перемовин, а в разі неможливості вирішити конфлікт - у судовому порядку відповідно до чинного законодавства України.

Отже наведений договір є нічим іншим, як договір щодо розподілу батьківських прав та обов`язків, визначення місця проживання дитини.

Цей договір є гнучким, в будь який час його положення можна змінити чи повністю розірвати.

Його зміст, навіть попри слова «батько зобов`язується самостійно виховувати, утримувати та піклуватися» закріплює обов`язки матері щодо утримання (сплата аліментів, спільний відпочинок за її рахунок тощо) і виховання (мати зобов`язується брати участь у вихованні та духовному розвитку дитини тощо).

Усі інші подані батьком на обґрунтування заяви документи свідчать про належне виконання ним своїх батьківських обов`язків по відношенню до своєї доньки, але в жодному разі не заперечують наявність обов`язків матері також виховувати, утримувати та піклуватися про свою дитину.

Частиною першою статті 152 СК України встановлено, що право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом.

Відповідно до частин третьої, четвертої статті 155 СК України відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

На підставі наведеного, оцінивши доводи і докази суд дійшов висновку, що обставини, які склалися між батьками дитини не є виключними (непереборними / винятковими / неординарними / особливими), мати має і можливість, і обов`язок піклуватися про свою дитину, що спростовує самостійність виховання і утримання дитини батьком.

Перебування матері закордоном не свідчить про її відмову від доньки чи неможливість її піклування про неї. Доводи матері, що на сьогодні вона не може забрати дитину до себе, не можуть розглядатися на довгострокову перспективу, бо така можливість може з`явитися згодом. Також не виключається повернення матері до дитини в разі зміни обставин/виникнення необхідності її безпосереднього постійного піклування про дитину з інших причин.

Керуючись положеннями СК України, статтями 10, 11, 60, 61, 88, 209, 212, 213-215, 218 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 про встановлення факту самостійного виховання та утримання малолітньої дитини.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Кропивницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

заявник: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ;

заінтересована особа-1: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 .

заінтересована особа-2: Служба у справах дітей Первозванівської сільської ради Кропивницького району Кіровоградської області, ЄРДПОУ 45178545, місце реєстрації : 27652, Кіровоградська область, Кропивницький район, с. Первозванівка, вул. Героїв України, 1.

заінтересована особа-3: ІНФОРМАЦІЯ_1 адреса місця знаходження : АДРЕСА_3 , ЄРДПОУ НОМЕР_4

Суддя Г.О. Підгірська