Справа №442/6973/24 Головуючий у 1 інстанції:Курус Р.І.
Провадження №22-ц/811/3365/24 Доповідач в 2-й інстанції:Левик Я. А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 вересня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

судді-доповідача: Левика Я.А.,

суддів: Крайник Н.П., Шандри М.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області в складі судді Курус Р.І. від 30 вересня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення пені за несплату аліментів, -

в с т а н о в и л а :

рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 30 вересня 2024 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення пені за несплату аліментів задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 пеню за прострочення сплати аліментів в розмірі 77148,74 гривень за період з 01.11.2019 року по 08.08.2024 року.

Вказане рішення оскарживОСОБА_1 .

В апеляційній скарзі просить скасувати рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 30 вересня 2024 року та ухвалити нове рішення, яким у позові відмовити повністю.

Зазначає, що 01 серпня 2008 року між відповідачем та позивачкою було укладено шлюб, який розірваний рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 17 січня 2019 року. У шлюбі народилася дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рішенням суду від 13.12.2019 у цивільній справі №442/8037/19 вирішено стягувати з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 на утримання дочки в розмірі 1/4 частина із всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 21 листопада 2019 року і до досягнення дочкою повноліття. ОСОБА_2 пред`явила виконавчий лист, виданий на примусове виконання даного рішення, до Дрогобицького відділу ДВС у Дрогобицькому районі Львівської області ЗМУ МЮ, де було відкрито виконавче провадження №62320124. Проте, як вбачається з розрахунку заборгованості, виконаного виконавчим органом 15.07.2024, заборгованість по несплаті ним аліментів обліковується з моменту відкриття виконавчого провадження у 2019 році і до лютого 2024 року. Тобто, позивачка стверджує, що відповідач протягом п?яти років не сплачував аліменти, а позивачка не вчиняли жодних дій для того, щоб виконавець їх стягував, не скаржилася на бездіяльність останнього. Вважає, що такі твердження ОСОБА_2 не відповідають дійсності, так як я з 2019 року, після розірвання шлюбу, сплачував добровільно, у готівковій формі, колишній дружині аліменти на утримання дочки. Саме тому вона не зверталася до виконавця щодо не виплати аліментів протягом тривалого часу. Оскільки позивачка отримувала аліменти у готівковій формі, у відповідача не було заборгованості перед нею, а тому стягнення пені за прострочення сплати аліментів в розмірі 77148,74 грн. за період з 01.11.2019 року по 08.08.2024 року вважає незаконним.

Відповідно до ст. 368, ч.1 ст.369 ЦПК України, розгляд справи проводився без повідомлення учасників справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши доводи учасників справи в межах мотивів позовної заяви, апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Із змісту оскаржуваного рішення вбачається, що суд першої інстанції, посилаючись, зокрема, на ст.ст. 141, 150, 155, 180, 196 СК України, ст. 549 ЦК України, ст.ст. 10, 12, 76, 81, 89, 141, 128, 247, 258-259, 263-265, 268, 279,354-355 ЦПК України та задовольняючи позов, виходив з того, що відповідач ОСОБА_1 є батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що стверджується свідоцтвом про народження останньої, серії НОМЕР_1 , виданого 23.07.2009. Рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 13.12.2019 постановлено стягувати з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі частини із всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, починаючи з 21.11.2019 і до досягнення дочкою повноліття. Згідно розрахунку заборгованості по аліментах від 15.07.2024 ВП №62320124 заборгованість ОСОБА_1 зі сплати аліментів станом на 30.06.2024 становить 77148,74 грн. Згідно з розрахунком пені, що здійснений позивачкою, її розмір становить 77148,74 грн. за період з 01.11.2019 08.08.2024, що не перевищує 100 відсотків заборгованості. Тому, суд дійшов висновку, що наведений позивачем розрахунок заборгованості по сплаті аліментів є обґрунтованим та не спростований відповідачем. Таким чином, позовні вимоги ОСОБА_2 про стягнення пені за прострочення сплати аліментів підлягають задоволенню в розмірі 77148,74 грн., що дорівнює 100 відсоткам заборгованості відповідача по сплаті аліментів за період з 01 листопада 2019 по 30 червня 2024.

Колегія суддів вважає, що такі висновки відповідають обставинам, що мають значення для справи та вимогам закону, доводи ж апеляційної скарги правильних висновків суду першої інстанції не спростовують.

У серпні 2024 рокуОСОБА_2 звернулась в суд із позовом доОСОБА_1 про стягнення пені за несплату аліментів, в якому просила:

- стягнути з ОСОБА_1 в користь ОСОБА_2 пеню за прострочення сплати аліментів по виконавчому листу № 442/8037/19 виданим Дрогобицьким міськрайонним судом Львівської області від 13 січня 2020 року щодо стягнення з ОСОБА_1 на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі частини із всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 21 листопада 2019 року і до досягнення дочкою повноліття, яка становить 77148,74 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначала, що рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області по справі №442/8037/19 від 13.12.2019 року постановлено стягувати аліменти з ОСОБА_1 в користь ОСОБА_2 на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі частина із всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 21.11.2019 року і до досягнення дитиною повноліття. Станом на 15.07.2024 року розмір заборгованості зі сплати аліментів становить 77148,74 грн., що стверджується розрахунком заборгованості по аліментах ВП №6232124. Відтак, враховуючи, що заборгованість зі сплати аліментів виникла з вини відповідача, тому є всі підстави для стягнення з останнього неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, яка становить 77148,74 грн.

Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства (частина дев`ята статті 7 СК України).

Відповідно до частини другої статті 141 СК України розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Обсяг відповідальності батьків не залежить від проживання їх разом чи окремо від дитини, і цей факт не звільняє від обов`язку забезпечувати такі умови життя дитини, які є достатніми для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, соціального та духовного розвитку.

Згідно із частиною четвертою статті 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до статті 51 Конституції України та статті 180 СК України батьки зобов`язанні утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (частина третя статті 182 СК України).

Згідно ст. 196 СК України, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але неї більше 100 відсотків заборгованості. У разі застосування до особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, заходів, передбачених частиною чотирнадцятою статті 71 Закону України "Про виконавче провадження", максимальний розмір пені повинен дорівнювати різниці між сумою заборгованості та розміром застосованих заходів примусового виконання, передбачених частиною чотирнадцятою статті 71 Закону України "Про виконавче провадження". Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Неустойка не сплачується, якщо платник аліментів є неповнолітнім. У разі прострочення оплати додаткових витрат на дитину з вини платника такий платник зобов`язаний на вимогу одержувача додаткових витрат сплатити суму заборгованості за додатковими витратами з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних із простроченої суми. Платник додаткових витрат вважається таким, що прострочив оплату, якщо він не виконав свій обов`язок щодо оплати додаткових витрат у строк, встановлений рішенням суду або за домовленістю між батьками, а в разі їх відсутності або у разі невстановлення такого строку після спливу семи днів після пред`явлення відповідної вимоги одержувачем додаткових витрат, який фактично їх оплатив.

Отже, відповідач зобов`язаний сплачувати аліменти, що свідчить про наявність презумпції вини платника аліментів у виникненні заборгованості з їх сплати та є підставою для застосування до відповідача відповідальності, передбаченої частиною першою статті 196 СК України. Обов`язок доведення відсутності вини у виникненні заборгованості зі сплати аліментів покладається на боржника.

Неустойка (пеня) це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03 квітня 2019 року у справі № 333/6020/16-ц (провадження № 14-616цс18) відступила від висновків Верховного Суду України щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у раніше прийнятих постановах від 02 листопада 2016 року у справі № 6-1554цс16, від 16 березня 2016 року у справі № 6-2589цс15, від 03 лютого 2016 року у справі № 6-1477цс15 та від 16 березня 2016 року у справі № 6-300цс16, і дійшла висновку, що пеня за заборгованість зі сплати аліментів нараховується на весь розмір несплачених у відповідному місяці аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити на один відсоток.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Як вбачається з матеріалів справи, правильно встановлено судом першої інстанції та сторонами не оспорено та не спростовано, відповідач ОСОБА_1 є батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що стверджується свідоцтвом про народження останньої, серії НОМЕР_1 , виданого 23.07..2009( а.с.13).

Рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 13.12.2019 постановлено стягувати з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі частини із всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, починаючи з 21.11.2019 року і до досягнення дочкою повноліття (а.с.15).

Згідно розрахунку заборгованості по аліментах від 15.07.2024 року ВП №62320124, заборгованість ОСОБА_1 зі сплати аліментів станом на 30.06.2024 року становить 77148,74 грн. (а.с.16-17).

Дослідивши наведений розрахунок, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що обчислений позивачем розмір пені за прострочення відповідачем сплати аліментів є вірним та розміру заборгованості за аліментами не перевищує.

Колегія суддів наголошує, що, відповідач не надав будь-яких доказів своєї невинуватості у несплаті аліментів як у суді першої інстанції, так і у апеляційному суді, тому судом першої інстанції з наданих позивачкою письмових доказів правильно встановлено наявність вини відповідача, чого скаржник не спростував належними і допустимим доказами при розгляді його апеляційної скарги.

Заперечуючи проти позову вцілому, відповідач жодним чином не спростував вказані розрахунки, зроблені на підставі довідок державного виконавця про наявність заборгованості за всіма наведеними платежами за вказані періоди, доказів сплати аліментів у інших розмірах, за інший період, тощо суду не надав.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що непідтверджені доказами голослівні доводи апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суду першої інстанції, які свідчать про необхідність задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивачки пені за несвоєчасну виплату аліментів у розмірі 77148,74 грн., що дорівнює 100 відсоткам заборгованості відповідача по сплаті аліментів за період з 01 листопада 2019 по 30 червня 2024 року (день ухвалення рішення).

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням вимог матеріального та процесуального права.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, тому відповідно до ст. 375 ЦПК України апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 ч.1 п.1, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, -

п о с т а н о в и л а :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 30 вересня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення постанови безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 04 вересня 2025 року.

Судді: Я.А. Левик

Н.П. Крайник

М.М. Шандра