ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 552/6095/24 Номер провадження 22-ц/814/2228/25Головуючий у 1-й інстанції Яковенко Н.Л. Доповідач ап. інст. Обідіна О. І.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 серпня 2025 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: Обідіної О.І.,

суддів: Карпушина Г.Л., Пікуля В.П.,

за участю секретаря: Дороженка Р.Г.,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві, в режимі відеоконференції, цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Київського районного суду м. Полтави від 27 лютого 2025 року та на ухвалу Київського районного суду м. Полтави від 05 грудня 2024 року по справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Євроінс України» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди,-

В С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2024 року ПАТ «Страхова компанія «Євроінс України» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди.

В обґрунтування позовних вимоги зазначало, що 23.12.2020 між ПрАТ «СК «Євроінс Україна» та ОСОБА_2 було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту № -1000351, предметом страхування в якому був транспортний засіб Lexus RX, номерний знак НОМЕР_1 .

Вказувало, що 04.05.2021 з вини відповідача відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу Volkswagen, державний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 та застрахованого транспортного засобу.

Зазнавало, що власник пошкодженого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобіля звернувся до позивача з заявою про виплату страхового відшкодування, загальний розмір страхового відшкодування склав 234727,08 грн.

Оскільки відповідач на дату ДТП мав посвідчення учасника бойових дій, його цивільно-правова відповідальність застрахована не була, позивач вважає, що відповідач має відшкодувати суму виплаченого страхового відшкодування в розмірі 104727,08 грн, що перевищує ліміти відповідальності Моторного (транспортного) страхового бюро України (130000 грн).

Враховуючи вищенаведене просив стягнути з відповідача страхове відшкодування в розмірі 104727,08 грн.

05.12.2024 року в судовому засіданні ОСОБА_1 завлено клопотання про призначення експертизи та витребування доказів.

Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 05 грудня 2024 року у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про призначення у справі судової експертизи відмовлено.

У задоволенні клопотання відповідача ОСОБА_1 про витребування доказів та виклик в судове засідання аварійного комісара ОСОБА_3 відмовлено.

Рішенням Київського районного суду м. Полтави від 27 лютого 2025 року позовні вимоги ПрАТ «Страхова компанія «Євроінс України» задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПрАТ «Страхова компанія «Євроінс України» 104727,08 грн. суми сплаченого страхованого відшкодування, 3028 грн. судового збору, всього стягнути 107755,08 грн.

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_1 оскаржив його в апеляційному порядку, де посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просив скасувати рішенні суду та ухвалити нове про відмову в задоволенні позовних вимог.

Зазначає, що позивачем пропущено строк позовної давності звернення до суду з даним позовом, що в свою чергу судом першої інстанції не було враховано.

Також стверджує, що судом першої інстанції безпідставно розглянуто справу в порядку спрощеного позовного провадження, оскільки не взято до уваги предмет спору, ціну позову, значення справи для сторін, складність справи, а відтак зазначене процесуальне порушення свідчить про наявність підстав для його скасування.

Посилається на те, що судом першої інстанції безпідставно відхилено клопотання про призначення автотоварознавчої експертизи та виклик з метою допиту аварійного комісара ОСОБА_3 .

Також, не погодившись з прийнятим судом рішенням про відсутність підстав для проведення судової атотоварознавчої експертизи, ОСОБА_1 оскаржив в апеляційному порядку зазначену ухвалу і посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просив її скасувати та призначити в апеляційній інстанції автотоварознавчу експертизу, витребувати докази та викликати в судове засідання аварійного комісара ОСОБА_3 .

Зазначав, що судом першої інстанції не враховано той факт, що позивач просить оплатити повну вартість деталей, що підлягали заміні без врахування зносу, тому і необхідно провести експертизу та витребувати докази, а також допитати аварійного комісара.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно вимог п. п. 3, 4 ч. 1 статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційних скарг та перевіривши матеріали справи в межах її обґрунтувань та заявлених в суді першої інстанції вимог, приходить до наступних висновків.

Як встановлено місцевим судом та вбачається з матеріалів справи, 04.05.2021 о 13 год. 55 хв. на а/д Київ-Харків-Довжанський водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним Volkswagen, державний номер НОМЕР_3 , не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції та скоїв зіткнення з автомобілем Lexus RX 300, номерний знак НОМЕР_1 , який зупинився попереду. Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п.12.1,13.1 ПДР та вчинив адміністративне правопорушення передбачене ст. 124 КУпАП.

Постановою Київського районного суду м. Полтави від 25.05.2021 в справі №552/2419/21, яка набрала законної сили, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КпАП України.

Згідно ч. 6 ст. 82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Доведеними є обставини щодо наявності відповідних дій, вчинених відповідачем, які встановлені постановою суду в справі про адміністративне правопорушення.

Також судом встановлено, що на дату скоєння дорожньо-транспортної пригоди транспортний засіб Lexus RX 300, номерний знак НОМЕР_1 , був застрахований на підставі договору №-1000351 добровільного страхування наземного транспортного засобу «КАСКО Класичне», що був укладений між ПрАТ «СК «Євроінс Україна» та ОСОБА_2 .

Відповідно до страхового акту №37743/21 від 04.06.2021 вказана дорожньо-транспортна пригода визнана страховою та визначено суму страхового відшкодування в розмірі 230190,52 грн.

25.06.2021 складено страховий акт № 38897/21 на суму 4536,56 грн.

Суми страхового відшкодування в розмірі 230190,52 грн. та 4536,56 грн. виплачені позивачем на підставі платіжних інструкцій від 04.06.2021 № 9149 та від 25.06.2021 № 9480 відповідно. Загальна сума виплаченого страхового відшкодування складає 234727,08 грн.

Здійснивши відшкодування шкоди, страхова компанія в порядку ст. 1191 ЦК України звернулась до суду з вимогами до винної особи.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходи з їх обґрунтованості та відповідності ст. 993 ЦК Україні, оскільки здійснивши страхову виплату позивач наділений правом на пред`явлення зворотної вимоги до винної в настанні страхової події особи.

Також суд дійшов висновку про те, що позивачем не пропущено строк позовної давності з огляду на дію положень п. 12 «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено такого змісту: «Під час дії карантину, встановленого КМУ з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки визначені ст. 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину». Постановою КМУ № 211 від 11 березня 2020 року «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу (COVID-19)» постановлено установити карантин на усій території України з 12 березня 2020 року, який триває до 30 квітня 2023 року.

Колегія суддів не може погодитися з даним судовим рішенням в повній мірі, виходячи з наступного.

Так, спірні правовідносини урегульовані положеннями спеціальних Законів України «Про страхування», «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та нормами ЦК України.

Відповідно до ст. 1 ЗУ «Про страхування» страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

Згідно ст. 27 ЗУ «Про страхування» (в редакції на час дорожньо-транспортної пригоди) до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

У відповідності до ст. 993 ЦК України до страховика, який здійснив страхову виплату (відшкодування) за договором страхування майна, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхову виплату (відшкодування), має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Відповідно до п.13.1 ст. 13 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (в редакції чинні на дату вчинення ДТП) учасники бойових дій, постраждалі учасники Революції Гідності та особи з інвалідністю внаслідок війни, що визначені законом, особи з інвалідністю I групи, які особисто керують належними їм транспортними засобами, а також особи, що керують транспортним засобом, належним особі з інвалідністю I групи, у її присутності, звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України. Відшкодування збитків від дорожньо-транспортної пригоди, винуватцями якої є зазначені особи, проводить МТСБУ у порядку, визначеному цим Законом.

Сторонами не заперечується факт дорожньої пригоди за участю двох транспортних засобів, винуватцем якої є водій ОСОБА_1 , цивільно-правова відповідальність якого на момент скоєння ДТП не була застрахована оскільки він є ветераном війни.

На час скоєння ДТП автомобіль потерпілого був застрахований укладеним 23.12.2020 з ПрАТ «СК» «Євронінс Україна» договором добровільного страхування наземного транспорту.

На підставі заяви власника пошкодженого автомобіля позивачем було здійснено страхове відшкодування на рахунок СТО.

З метою визначення вартості відновлювального ремонту застрахованого автомобіля був здійснений його огляді , за результатами якого складено акт технічного огляду колісного транспортного засобу, із зафіксованими в ньому характером пошкоджень та найменування ушкоджених деталей.

Згідно до здійсненого представником страхової компанії ПрАТ «СК» «Євронінс Україна» розрахунку страхового відшкодування його розмір склав 230190,52 грн.

Страховиком потерпілої сторони було проведено страхове відшкодування у розмірі 230190,52 грн. та 4536,56 грн. виплачені позивачем на підставі платіжних інструкцій від 04.06.2021 № 9149 та від 25.06.2021 № 9480.

Оскільки суми виплати, отриманої від страховика (МТСБУ) винуватця ОСОБА_1 , в розмірі 130000 грн. було недостатньо для повного покриття збитків, позивач звернувся до суду з вимогою про стягнення такої різниці безпосередньо з винної особи.

Отже, судом першої інстанції вірно встановлено, що в розмірі 104727,08 грн., яка перевищує ліміт відповідальності МТСБУ (130000 грн) підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність достатніх правових підстав для захисту інтересів позивача, до якого в порядку ст. 993 ЦК Україні перейшло право вимоги та у відповідності до ст. 1191 ЦК Україні він має право на задоволення останніх за рахунок винної особи в розмірі здійсненого страхового відшкодування, які не були покриті виплатами МТСБУ.

Також колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо відсутності підстав для відмови в задоволенні позовних вимог з підстав пропуску позивачем строків звернення до суду, які він обґрунтував посиланням на дію п.12 ЦК України та відповідно Постанову Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (із змінами і доповненнями, внесеними постановами Кабінету Міністрів України)установлено з 12 березня 2020 року на всій території України карантин.

Щодо відсутності підстав для задоволення апеляційної скарги в частині оскаржуваної відповідачем ухвали про відмову в проведенні по справі судової автотоварознавчої експертизи колегія суддів зазначає наступне.

Так, в ході розгляду справи відповідач ОСОБА_1 звернувся до суду з клопотанням про призначення судової автотоварознавчої експертизи, в ході якої просив з`ясувати питання про визначення ринкової вартості ушкодженого автомобіля Lexus RX, номерний знак НОМЕР_1 , вартість його відновлювального ремонту, визначити якість проведеного після ДТП ремонту на СТО, встановити чи замінювались вузли або агрегати на ньому в ході такого ремонту, встановити розмір втрати товарної вартості даного автомобіля та розмір матеріальних збитків.

Відмовляючи в задоволенні клопотання про проведення вищевказаної експертизи, суд першої інстанції вказав, що її проведення та результатами такої експертизи не стосуються предмета спору в даній справі і не можуть впливати на з`ясування фактичних обставин.

Оскільки відповідачем не було доведено необхідності в її проведенні, суд визнав вказане клопотання необґрунтованим.

Суд погоджується з висновками суду першої інстанції, яких він дійшов з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги вищевказаних висновків суду першої інстанції не спростовують та не місять посилань на обставини, які б свідчили про їх помилковість.

В даному випадку колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо недоведеності відповідачем підстав для проведення судової автотоварознавчої експертизи, на вирішення якої він бажає поставити ряд питань, що не стосуються предмета спору по даній справі, в якій розглядається позов про стягнення страхових виплат в порядку регресу, правом на яке наділений страховик у відповідності до ст. 27 ЗУ «Про страхування».

Місцевий суд вірно визначившись з предметом та підставами заявлених вимог, дійшов правильного висновку про недоведеність відповідачем процесуальної необхідності в проведенні випитувано ним експертизи.

Крім того, суд першої інстанції зробив обґрунтований висновок щодо відсутності підстав для застосування строків позовної давності.

Так, постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (із змінами і доповненнями, внесеними постановами Кабінету Міністрів України) установлено з 12 березня 2020 року на всій території України карантин. Строк карантину неодноразово продовжувався.

З 02 квітня 2020 року набрав чинності Закон України від 30 березня 2020 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)», яким було доповнено Прикінцеві положення ЦК України пунктом 12 такого змісту: «під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину».

Якщо строк позовної давності закінчувався після набрання чинності вказаним Законом, строки, визначені статтями 257, 258 ЦК України, продовжилися на строк дії такого карантину.

Зазначене застосування положень цього Закону України узгоджується з правовими висновками, викладеними у постанові Великої Палати Верховного Суду від 06 вересня 2023 року у справі № 910/18489/20, постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 11 грудня 2023 року у справі № 947/8885/21, а також постановах Верховного Суду.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 27 червня 2023 року № 651 на всій території України карантин, встановлений з метою запобігання поширенню гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, відмінено з 24 години 00 хвилин 30 червня 2023 року.

Разом з тим, судом першої інстанції при ухваленні рішення в частині розподілу судових витрат не враховано, що ОСОБА_1 згідно посвідчення серії НОМЕР_4 є інвалідом ІІ групи.

Згідно до п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються особи з інвалідністю I та II груп, законні представники дітей з інвалідністю і недієздатних осіб з інвалідністю.

Наведене свідчить по помилковість вказівки суду першої інстанції стосовно стягнення з останнього судового збору на користь держави.

Виходячи з викладеного, судова колегія дійшла висновку про те, рішення суду першої інстанції в частині розподілу судових витрат необхідно скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення, яким компенсували судові витрати за подачу позовної заяви за рахунок держави у вигляді сплаченого судового збору у розмірі 3028 грн. в порядку визначеного Кабінетом Міністрів України та в іншій частині рішення необхідно залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 374 ч. 1 п. 1, 375, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Київського районного суду м. Полтави 05 грудня 2024 року залишити без змін.

Рішення Київського районного суду м. Полтави від 27 лютого 2025 року в частині стягнення судового збору в розмірі 3028 грн. скасувати.

Компенсували судові витрати за подачу позовної заяви за рахунок держави у вигляді сплаченого судового збору у розмірі 3028 грн в порядку визначеного Кабінетом Міністрів України.

В іншій частині рішення залишити без мін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 02 вересня 2025 року.

Судді: О.І. Обідіна Г.Л. Карпушин П.В. Пікуль