Коростенський міськрайонний суд Житомирської області
Справа № 279/7520/24
Провадження № 2/279/1373/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 серпня 2025 року м. Коростень

Коростенський міськрайонний суд Житомирської області у складі судді Івашкевич О. Г., з секретарем судового засідання Райвахівською Л.В, розглянувши цивільну справу № 279/7520/24 за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей виконавчого комітету Коростенської міської ради про покладення обов`язків по одноосібному вихованню та утриманню дитини,

ВСТАНОВИВ:

До Коростенського міськрайонного суду Житомирської області із позовною заявою до ОСОБА_3 , третя особа Служба у справах дітей виконавчого комітету Коростенської міської ради Житомирської області, про покладення обов`язків по одноосібному вихованню та утриманню дитини звернувся адвокат Кринін Ігор Олександрович, який представляє інтереси позивача ОСОБА_1 .

На обгрунтування позовних вимог зазначено, що ОСОБА_1 є батьком неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . За рішенням Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 09.01.2014 року шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 був розірваний, ухвалено стягувати аліменти на ім`я ОСОБА_2 на утримання дитини. Згідно з рішенням Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 21.08.2018 визначено місце проживання дитини з батьком, а рішенням суду від 07.11.2018 року припинено стягнення аліментів з позивача та ухвалено стягувати їх з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання дитини ОСОБА_4 , починаючи з 13.07.2018 року до досягнення дитиною повноліття. Оскільки мати дитини не надає дитині утримання, не підтримує стосунки з сином, тобто ухиляється від виконання батьківських обов`язків щодо виховання та утримання дитини, позивач просив покласти на нього обов`язки з одноосібного виховання дитини.

Провадження у справі відкрито 11.06.2025 року, 30.06.2025 року призначено підготовче судове засідання.

30.06.2025 року головуючим суддею по справі Волковою Н.Я. заявлено самовідвід, справу передано на повторний автоматизований розподіл відповідно до Положення про автоматизовану систему документообігу суду.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04.07.2025 року розгляд вказаної цивільної справи переданий судді Івашкевич О.Г.

На підставі ухвали Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 07.07.2025 року розгляд справи постановлено проводити в порядку загального позовного провадження з призначенням підготовчого судового засідання на 09:00 годину 29.07.2025 .

Позивач 28.07.2025 року через канцелярію подав до суду заяву про проведення розгляду справи за його відсутності у зв`язку з перебуванням у складі ЗСУ та за обов`язкової участі представника, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити.

Відповідач у підготовче судове засідання з`явилася, через канцелярію суду подала заяву про визнання позову, у суді підтримала свою заяву та просила позов задовольнити, оскільки не має бажання та змоги утримувати та виховувати сина.

Представник третьої особи з`явився, підтвердив, що за наявною у Службі у справах дітей інформацією дитина ОСОБА_4 упродовж тривалого часу проживає з батьком, щодо вирішення питання про ухвалення рішення поклався на розсуд суду.

У підготовчому засіданні судом задоволені клопотання представника позивача про виклик свідка ОСОБА_5 , а також вирішено заслухати думку дитини у порядку ч.2 ст.171 Сімейного кодексу України.

Ухвалою суду від 29.07.2025 року відмовлено у прийнятті відповідачем визнання позову, закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги з підстав, зазначених у позові. На обґрунтування позову зазначив, що дитина з 2018 року постійно проживає з батьком та його дружиною ОСОБА_5 , наразі батько дитини проходить службу в лавах ЗСУ як мобілізований військовослужбовець, фактично вихованням дитини займається дружина позивача, мати дитини участі у вихованні та утриманні сина не приймає, аліменти не сплачує, що свідчить про злісне ухилення від виконання нею батьківських обов`язків. З посиланням на правову позицію Великої Палати Верховного Суду від 11.09.2024 по справі № 201/5972/22 та постанову Житомирського апеляційного суду від 09.04.2025 року у цій справі, якою справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції, вказав, що обраний ним спосіб захисту є правильним та відповідає найвищим інтересам дитини. На запитання суду, чи позбавлена мати дитини батьківських прав, відповів, що такого рішення судом не ухвалювалося та позивачем не ініціювалося.

Представник третьої особи вказав, що актом обстеження житлово-побутових умов проживання дитини та спілкування з нею дійсно підтверджується факт одноосібного виховання батьком сина ОСОБА_4 .

Допитана в судовому засіданні як свідок ОСОБА_5 показала, що є дружиною ОСОБА_1 . Познайомилася з ОСОБА_1 , коли його син проживав з матір`ю та ходив до садочку. Пам`ятає, що з боку вихователів були скарги на матір дитини про те, що вона не здавала кошти на потреби сина, і батько постійно опікувався дитиною. Коли ОСОБА_6 мав йти до школи, вони разом з ОСОБА_1 прийняли рішення про визначення місця проживання дитини з ними, у подальшому ініціювали вирішення в судовому порядку, у т.ч. стягнення аліментів з матері, однак кошти вона не платила, а коли примусово стягнули з її заробітку під час офіційного працевлаштування, вчинила скандал та вимагала повернення їй утриманого. Зазначила, що іноді мати дзвонить сину, але він не має бажання спілкуватися з нею, оскільки часто мати перебуває у стані алкогольного сп`яніння. Фактично мати ОСОБА_4 самоусунулася від виховання та утримання свого сина. Наразі чоловік свідка ОСОБА_1 мобілізований та перебуває у складі ЗСУ з березня 2022 року. Раз на рік приїздить додому у відпустку тривалістю 15 днів, також був вдома під час лікування після отриманих травм.

У судовому засіданні була заслухана думка дитини ОСОБА_7 , який підтвердив, що проживає разом з батьком та його дружиною вже тривалий період. Коли проживав з мамою вже не пам`ятає, остання ніколи до ходила до школи, не цікавилася його навчанням, здоров`ям, не вітала його з днем народження та не проводила з ним дозвілля. Наразі він не бажає спілкуватися з матір`ю.

Суд, дослідивши зміст позовних вимог, заслухавши доводи учасників провадження, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів дійшов висновків про таке.

Відповідно до ч.1-5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлені такі фактичні обставини справи.

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 15.07.2010 року батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Рішенням Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 09.01.2014 року шлюб між ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , укладений 16.01.2010 року та зареєстрований міським відділом реєстрації актів цивільного стану Коростенського міськрайонного управління юстиції в Житомирській області, актовий запис № 5, був розірваний (справа № 279/6618-13ц). Ухвалено щомісячно стягувати з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дитини ОСОБА_4 у розмір частини з усіх видів доходів, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

На підставі рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 21 травня 2018 року визначено місце проживання неповнолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом із батьком ОСОБА_1 .

Рішенням Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 7 листопада 2018 року звільнено ОСОБА_1 ,. ІНФОРМАЦІЯ_2 від сплати аліментів на утримання малолітнього сина, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , які стягуються з нього згідно з рішенням Коростенського міськрайонного суду від 09.01.2014 року по справі №279/6618/13-ц на користь ОСОБА_2 та ухвалено стягувати щомісячно з ОСОБА_2 аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання дитини - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 13.07.2018 року і до досягнення дитиною повноліття.

Згідно з довідкою державного виконавця Коростенського відділу ДВС у Коростенському районі Житомирської області від 01.11.2024 року № 23.09-32/83248 та розрахунку заборгованості зі сплати аліментів по виконавчому провадженню ВП № 57895693 станом на 01.11.2024 за боржником ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання дитини ОСОБА_4 рахується заборгованість у розмірі 159636,15 грн.

Згідно з довідкою про склад сім`ї № 421 від 22.10.2024 року, виданої органом самоорганізації населення Спілкою голів окружних будинкових, вуличних комітетів, за адресою АДРЕСА_1 проживають ОСОБА_1 , дружина ОСОБА_5 , син ОСОБА_4 .

Актом обстеження умов проживання, затвердженим начальником служби у справах дітей 05.11.2024 року, підтверджується факт проживання дитини ОСОБА_4 разом батьком ОСОБА_1 та його дружиною ОСОБА_5 , а також створення належних умов для виховання та розвитку дитини за адресою АДРЕСА_1 .

Згідно з характеристикою на учня Коростенської міської гімназії № 3 ОСОБА_4 має достатній рівень знань, добрий загальний розвиток, життєрадісний, веселий, врівноважений та самостійний. Тато приділяє належну увагу щодо виховання сина, цікавиться навчанням дитини, підтримує зв`язок з класним керівником , регулярно відвідує гімназію та батьківські збори. Мати не займається вихованням та навчанням дитини, не цікавиться успіхами сина.

Довідкою ПП «Укрпалетсистем» від 18.11.2024 року підтверджується, що ОСОБА_1 працює на посаді водія автотранспортних засобів та з 14.03.2022 року його було увільнено від роботи у зв`язку з мобілізацією по даний час.

Згідно з довідками ВЧ НОМЕР_2 від 535 від 27.11.2024, № 1928 від 27.11.2024, № 534 від 27.11.2024 року старший сержант ОСОБА_1 , перебуває на військовій службі у військовій частині , отримує грошове забезпечення, та упродовж 2023-2024 року користувався щорічною відпусткою.

Відповідач ОСОБА_2 12.08.2022 року уклала шлюб з ОСОБА_8 та змінила прізвище на ОСОБА_9 , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_3 від 12.08.2022 року.

До фактично встановлених обставин справи судом застосовані наступні норми матеріального та процесуального права.

Згідно із частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч.1 ст.5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

У силу ч. 2 ст.16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути:1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Статтею 51 Конституції України визначено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Регулювання сімейних відносин з метою забезпечення кожної дитини сімейним вихованням здійснюється Сімейним кодексом України (стаття 1 СК України).

Частиною першою статті 121 СК України передбачено, що права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу.

Відповідно до ст.15 Сімейного кодексу України сімейні обов`язки є такими, що тісно пов`язані з особою, а тому не можуть бути перекладені на іншу особу.

У силу ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

Сімейні обов`язки особистого або майнового характеру є обов`язками конкретної особи (дружини, матері, батька тощо). Вони не можуть бути передані добровільно іншому за договором або перекладені на іншого за законом.

Припинення виконання сімейних обов`язків передбачене ч.2,3,4 ст.15 СК України пов`язане з неможливістю виконання таких обов`язків за станом здоров`я або ухиленням від їх виконання.

У силу п.2 ч.1 ст.164 СК України ухилення від виконання батьківських обов`язків може бути підставою для позбавлення матері, батька батьківських прав.

Виходячи з аналізу вказаних правових норм у їх сукупності слід дійти висновку, що обсяг батьківських прав може обмежуватися або припинятися з настанням певних юридичних фактів, що підтверджуються відповідними доказами.

Оскільки в СК України чітко встановлено, що сімейні права та обов`язки є такими, що тісно пов`язані з особою, а тому не можуть бути передані іншій особі, можна констатувати, що в силу настання певних юридичних фактів (дій чи подій), які мають бути підтверджені виключно актами цивільного стану (свідоцтво про смерть) чи рішенням суду (про позбавлення батьківських прав, визнання недієздатним, померлим, безвісно відсутнім) та позбавляють особу користуватися батьківською правосуб`єктністю, такі права та обов`язки припиняються та не потребують додаткового підтвердження того, що один із батьків самостійно виконує їх.

Сімейним Кодексом України не встановлено підстав припинення батьківських обов`язків щодо виховання дитини. Так само як визначена частиною першою статті 15 СК України «невідчужуваність» сімейних обов`язків свідчить про неможливість відмови від сімейних обов`язків, якими є, зокрема, обов`язки щодо виховання дитини.

Такі за змістом висновки були сформульовані Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 11.09.2024 року у справі № 201/5972/22 з подібних правовідносин, пов`язаних з неможливістю відмови від обов`язків щодо виховання дитини. При цьому Суд вказав, що факт одноосібного виховання дитини одним із батьків може бути встановлений судом як одна з обставин, що складає предмет доказування у спорі між батьками дитини щодо виконання ними обов`язків з виховання дитини.

У даній справі позивачем застосовано такий спосіб захисту цивільних прав як покладення на нього обов`язків по одноосібному вихованню та утриманню дитини, яке за своїм змістом відповідає примусовому виконанню обов`язку та має наслідком припинення правовідношення відповідача, а саме права та обов`язку матері приймати участь у вихованні та утриманні дитини.

Слід зазначити, що обраний спосіб захисту суперечить основним засадам та завданням сімейних правовідносин, гарантованих ч.2, 3 ст.51 Конституції України, ст.1 Сімейного кодексу України.

Крім того, ч.1-3 ст.157 СК України встановлено, що питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою цієї статті. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Отже, на переконання суду, обов`язки з одноосібного виховання дитини одним з батьків , якщо інший за станом здоров`я здатний їх виконувати, але свідомо ухиляється від їх виконання, можуть виникати як наслідок у разі позбавлення такої особи батьківських прав. При цьому обставини, які доводять факти ухилення від виконання батьківських обов`язків з виховання та утриманні дитини є предметом дослідження та оцінки під час розгляду судом позову про позбавлення матері (батька) батьківських прав. Крім того, суд звертає увагу, що у силу ч.2 ст.166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини.

Враховуючи викладене, оскільки мати ОСОБА_3 не позбавлена в установленому законом порядку батьківських прав щодо своєї дитини ОСОБА_4 , позовні вимоги позивача як батька про покладення на нього обов`зку по одноосібному вихованню та утриманню дитини задоволенню не підлягають.

Відповідно до ст.141 ЦПК України судові витрати у разі відмови у задоволенні позову покладаються на позивача.

На підставі викладено, керуючись ст.263-265,354,355 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третьої особи Служби у справах дітей виконавчого комітету Коростенської міської ради Житомирської області про покладення обов`язків по одноосібному вихованню та утриманню дитини, відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Житомирського апеляційного суду шляхом подачі протягом тридцяти днів апеляційної скарги.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом 30 днів з дня його вручення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Сторони та учасники:

Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 ;

Відповідач: ОСОБА_10 , місце проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_5 .

Третя особа: Служба у справах дітей виконавчого комітету Коростенської міської ради Житомирської області , , адерса місцезнаходження: вул. Грушевського, 22, м.Коростень, Житомирська область.

Суддя: Оксана ІВАШКЕВИЧ