Провадження №: 2-о/755/578/25
У Х В А Л А

про передачу справи за підсудністю

"03" вересня 2025 р. суддя Дніпровського районного суду міста Києва Катющенко В.П., розглянувши матеріали цивільної справи окремого провадження за заявою ОСОБА_1 , який діє від свого імені та в інтересах малолітнього сина ОСОБА_2 , заінтересовані особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , Служба у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації про видачу обмежувального припису, -

В С Т А Н О В И В :

До Дніпровського районного суду міста Києва 20.08.2025 надійшла заява ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , Служба у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації про видачу обмежувального припису, яка 20.08.2025 передана у провадження судді Марфіної Н.В. на підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями.

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 21.08.2025 задоволено заявлений головуючою у справі суддею Марфіною Н.В. самовідвід.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01.09.2025 заяву про видачу обмежувального припису передано в провадження судді Катющенко В.П.

За нормою ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно з ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

За нормою ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку, зокрема окремого провадження.

Згідно зі ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до ч. 3, 4 ст. 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом. Справи окремого провадження суд розглядає за участю заявника і заінтересованих осіб.

Відповідно до ч.1 ст. 3501 ЦПК України, заява про видачу обмежувального припису подається до суду за місцем проживання (перебування) особи, яка постраждала від домашнього насильства або насильства за ознакою статі, а якщо зазначена особа перебуває у закладі, що належить до загальних чи спеціалізованих служб підтримки постраждалих осіб, - за місцезнаходженням цього закладу.

02.09.2025 до суду надійшла відповідь № 1728042 з Єдиного державного демографічного реєстру, згідно якої, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , значиться зареєстрованим за адресою: АДРЕСА_1 .

Заявник зазначає, що проживає по АДРЕСА_2 . До матеріалів справи долучає акт обстеження умов проживання № 250, однак даний акт складено 28.11.2024, що не підтверджує факт проживання заявника за вказаною адресою на момент зверення до суу з даною заявою.

Крім того, заявник звертаючись до суду з даною заявою в інтересах малолітньої дитини, вказує, що остання зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , однак доказів на підтвердження цього факту до матеріалів заяви не долучено. У поданій заяві ж, заявник вказує, що дитина фактично проживає в АДРЕСА_3 .

Право на звернення до суду за судовим захистом своїх прав та охоронюваних законом інтересів є одним із важливіших конституційних прав громадян та юридичних осіб.

Забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950, далі - Конвенція 1950 року), а також практики Європейського суду з прав людини, які відповідно до статті 7 Закону України від 23 лютого 2006 року №3477-IV«Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосовуються судами при розгляді справ як джерело права.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції 1950 року кожен при вирішенні спору щодо його цивільних прав та обов`язків має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Статтями 2, 3, 4 ЦПК України передбачено, що завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України «Про міжнародне приватне право», законів України, що визначають особливості розгляду окремих категорій справ, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховою радою України. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 23 ЦПК України усі справи, що підлягають вирішенню в порядку цивільного судочинства, розглядаються місцевими загальними судами як судами першої інстанції, крім справ, визначених частинами другою та третьою цієї статті.

За вимог п.1 ч. 3 ст. 376 ЦПК України обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення є порушення норм процесуального права, якщо справу розглянуто неповноважним складом суду.

Принцип законного судді нерозривно пов`язаний з правом особи на повноважний, компетентний суд. Відповідно до статті 8 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до юрисдикції якого вона віднесена процесуальним законом.

Суд не тільки вправі, а й зобов`язаний ухилитися від розв`язання справ, йому не підсудних.

Вимоги статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод є виконаними, коли справа заявника була розглянута національним судом, який створено на підставі закону. Європейський суд з прав людини неодноразово у своїх рішеннях наголошував, що поняття «суд, встановлений законом», стосується не тільки юридичного підґрунтя самого по собі існування «суду», але також і дотримання судом спеціальних норм, які регулюють його юрисдикцію, підсудність, повноваження судді (належний склад суду).

Убачається, що Дніпровському районному суду міста Києва дана заява за правилами ст. 3501 ЦПК України територіально не підсудна, що позбавляє Дніпровський районний суд міста Києва права прийняти дану справу до свого провадження, не порушуючи правил підсудності.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України, суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо: справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Відповідно до ст. 32 ЦПК України спори між судами про підсудність не допускаються. Справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана.

Враховуючи викладені обставини та зазначені норми чинного законодавства України суддя приходить до висновку, що заява ОСОБА_1 не підсудна Дніпровському районному суду міста Києва та має бути передана на розгляд до Радомишльського районного суду Житомирської області.

Керуючись ст. ст. 4, 31, 187, 260, 293, 294, 3501, 353, 354 ЦПК України, суддя -

П О С Т А Н О В И В:

Заяву ОСОБА_1 , який діє від свого імені та в інтересах малолітнього сина ОСОБА_2 , заінтересовані особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , Служба у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації про видачу обмежувального припису - передати за підсудністю до Радомишльського районного суду Житомирської області (12201, Житомирська обл., м. Радомишль, вул. Івана Франка, 4А).

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено Цивільним процесуальним кодексом України. Ухвала суду першої інстанції оскаржується в апеляційному порядку окремо від рішення суду у випадках, передбачених статтею 353 ЦПК України та в строки встановлені ст. 354 ЦПК України.

Суддя: