Справа № 204/4201/25
Провадження № 2/204/2622/25
РІШЕННЯ

іменем України

01 вересня 2025 року м. Дніпро

Чечелівський районний суд міста Дніпра у складі головуючого судді Книш А.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін цивільну справу за позовною заявою ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ДІДЖИ ФІНАНС" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення з нього заборгованості за кредитним договором №3 від 06 січня 2021 року у сумі 39263,40 грн та судових витрат у справі. В підтвердження своїх позовних вимог посилається на те, що відповідачем укладений Договір про надання споживчого кредиту №3 від 06 січня 2021 року з ТОВ «ФК «ІНВЕСТ ФІНАНС» та 06 січня 2021 року відповідачу перераховані кредитні кошти на банківську картку в сумі 9000 грн. 05 вересня 2022 року згідно умов Договору факторингу №556/ФК-22 ТОВ «ФК «ІНВЕСТ ФІНАНС» відступлено право вимоги за кредитним договором №3 від 06 січня 2021 року на користь позивача, а відповідно позивачем набуто права вимоги до відповідача. Згідно договору факторингу сума боргу перед новим кредитором є обґрунтованою та документально підтвердженою, та становить 39263,40 грн.

Ухвалою Чечелівського районного суду міста Дніпра від 02 травня 2025 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін та витребувано докази в АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК».

19 червня 2025 року на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому представник відповідача Дончак Д.М. просив відмовити у задоволенні позовних вимог. Вказує, що кредитний договір не підписаний сторонами, немає ані підпису кредитодавця, ані підпису позичальника. Позивач не надав належних доказів існування кредитного договору між сторонами. Також в матеріалах справи немає жодних доказів, які б підтвердили факт перерахування кредитних коштів саме на картковий рахунок, що належить відповідачу, і саме в такій сумі, як зазначає позивач. Щодо розміру заборгованості зазначає, що відбувалося нарахування процентів після закінчення терміну дії кредитного договору, таким чином вимоги позивача неправомірні. Стосовно розміру витрат на правничу допомогу позивача вважає, що сума 3000 грн на відшкодування витрат на професійну правничу допомогу є співмірною з обсягом і складністю наданих послуг адвокатом, у разі задоволення позовних вимог.

У відповіді на відзив, яка надійшла на адресу суду 24 червня 2025 року, представник позивача Виссал В.В. зазначає, що договір разом з відповідними додатками та додатковими угодами було підписано відповідачем за допомогою електронного підпису з використанням одноразового ідентифікатора, що підтверджує укладення правочину між відповідачем та первісним кредитором в електронній формі. Вказує, що позивачем надано достатні та належні докази, які підтверджують факт видачі кредитних коштів, що підтверджується як інформаційною довідкою платіжного сервісу «Platon», так і випискою з банку, отриманою за результатом витребування доказів судом. Також зазначає, що за весь період перебування права вимоги за кредитним договором №3 у позивача, ним не здійснювалося жодних додаткових нарахувань, позивач не застосовував жодних штрафних санкцій до боржника, а лише просить стягнути із відповідача заборгованість, яка була нарахована первісним кредитором. Крім того, позивач надав разом із позовом усі необхідні докази отримання професійної правничої допомоги по справі, що підтверджують співмірність та справедливість витрат на професійну правничу допомогу зі складністю справи, часом, обсягом та ціною позову. Оскільки відповідач належним чином не виконав свої кредитні зобов`язання та не надав доказів, які б спростовували правильність розрахунку заборгованості, складеного первісним кредитором, а також у зв`язку з відсутністю в матеріалах справи підстав для звільнення відповідача від обов`язку повернення отриманих кредитних коштів у заявленому розмірі або для зменшення суми боргу, позивач вважає позовні вимоги обґрунтованими.

26 червня 2025 року на адресу суду надійшли заперечення на відповідь на відзив, у яких представник відповідача ОСОБА_2 вказує, що у виписці, наданій Приватбанком, підстави перерахування коштів не зазначені, номер кредитного договору, за яким начебто повинні бути надіслані кредитні кошти, не вказаний, немає підтверджень, що ці кошти надійшли саме від позичальника і саме на виконання кредитного договору №3. Також розрахунок заборгованості не являється первинним документом, а інших допустимих доказів на підтвердження кредитної заборгованості відповідача банком не надано.

Суд, дослідивши письмові докази, встановив наступні фактичні обставини.

06 січня 2021 року між ТОВ «ФК «ІНВЕСТ ФІНАНС» та відповідачем укладено договір про надання споживчого кредиту №3, відповідно до п.п.1.1.-1.3. якого товариство зобов`язалось надати позичальникові кредит на суму 9000 грн строком на 30 календарних днів на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним відповідно до умов цього договору та виконати інші обов`язки, передбачені цим договором (а.с.17-21).

Нарахування процентів за користування кредитом здійснюється за кожен день користування кредитом за процентною ставкою, яка становить 1,14% від суми кредиту за кожен день користування кредитом. Орієнтовна реальна річна процентна ставка на дату укладення цього договору складає за ставкою 416,1% річних (п.п.1.4., 1.6. договору про надання споживчого кредиту №3 від 06 січня 2021 року).

Кошти кредиту надаються товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки, реквізити якої надані позичальником товариству з метою отримання кредиту (п.2.1. договору про надання споживчого кредиту №3 від 06 січня 2021 року).

Пунктом 4.1. договору про надання споживчого кредиту №3 від 06 січня 2021 року погоджено, що строк кредиту може бути продовжено за ініціативою позичальника на кількість днів, зазначену в п.1.3. цього договору, якщо між сторонами буде досягнута домовленість про таке продовження у порядку, визначеному п.4.2. (п.п.4.2.1.-4.2.3.) цього договору.

Відповідно до п.6.1. договору про надання споживчого кредиту №3 від 06 січня 2021 року, якщо відбулося продовження строку користування кредитом за ініціативою позичальника, повернення кредиту та сплата процентів, що нараховуються в період пролонгації, здійснюється не пізніше дня, що є новою датою повернення кредиту та відображається позичальнику в особистому кабінеті.

Внесення змін та доповнень до цього договору оформлюється шляхом підписання сторонами додаткових договорів/угод до цього договору (п.8.1. договору про надання споживчого кредиту №3 від 06 січня 2021 року).

Згідно п. 9.1. договору про надання споживчого кредиту №3 від 06 січня 2021 року, укладення цього договору здійснюється сторонами за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи (ІТС) товариства, доступ до якої забезпечується позичальнику через веб-сайт https://cashberry.com.ua/. Електронна ідентифікація позичальника здійснюється при вході позичальника в особистий кабінет в порядку, передбаченому Законом України «Про електронну комерцію», в тому числі шляхом перевірки товариством правильності введення коду, направленого товариством на номер мобільного телефону позичальника, вказаний при вході, та/або шляхом перевірки правильності введення пароля входу до особистого кабінету.

Уклавши цей договір позичальник підтвердив, що він ознайомлений, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватись Правил, текст яких розміщений на сайті товариства https://cashberry.com.ua/.

Відповідно до п.9.10 договору про надання споживчого кредиту №3 від 06 січня 2021 року сторони дійшли згоди, що у всіх відносинах між позичальником та товариством в якості підпису позичальника буде використовуватись електронний підпис одноразовим ідентифікатором відповідно до Правил та Закону України «Про електронну комерцію», що має таку саму юридичну силу, як і власноручний підпис. Цей договір укладається шляхом направлення його тексту в особистий кабінет позичальника та/або на електронну адресу позичальника для ознайомлення та підписання. Цей договір вважається укладеним з моменту його підписання електронним підписом позичальника, що відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора, який формується для кожного разу використання та направляється позичальнику на номер мобільного телефону, повідомлений останній товариству в ІТС товариства, зазначений в цьому договорі. Введення позичальником коду одноразового ідентифікатора з метою підписання електронним підписом одноразовим ідентифікатором цього договору вважається направленням товариству повідомлення про прийняття в повному обсязі умов цього договору.

Пунктами 9.18.-9.19. договору про надання споживчого кредиту №3 від 06 січня 2021 року визначено, що всі додатки до цього договору, підписані сторонами, є невід`ємною частиною цього договору. Цей договір є електронним документом, створеним і збереженим в інформаційно-телекомунікаційній системі товариства та перетвореним електронними засобами у візуальну форму.

Згідно інформаційної довідки ТОВ «Платежі Онлайн» від 14 грудня 2022 року, на сайті торговця cashberry.com.ua через платіжний сервіс «Platon» 06 січня 2021 року була проведена успішна транзакція видача кредиту на суму 9000 грн на номер карти НОМЕР_1 , що була зазначена відповідачем у заяві позичальника №3 від 06 січня 2021 року (а.с.13, 35).

Також між ТОВ «ФК «ІНВЕСТ ФІНАНС» та відповідачем укладались додаткові угоди про зміну умов договору №3 від 06 січня 2021 року, зокрема, щодо продовження строку кредитування, від 01 лютого 2021 року, 19 лютого 2021 року, 07 березня 2021 року, 25 березня 2021 року, 19 квітня 2021 року, 12 травня 2021 року (а.с.22-27), відповідно до умов яких строк кредитування було продовжено до 26 травня 2021 року.

Умовою погодження продовженого строку кредитування та укладення вказаних вище додаткових угод був обов`язок позичальника сплачувати фактично нараховані проценти на встановлену в кожній з угод суму. Відповідні суми сплачувались відповідачем, а саме 01 лютого 2021 року 1437 грн, 19 лютого 2021 року 1437 грн; 07 березня 2021 року 1437 грн, 25 березня 2021 року - 1437 грн, 19 квітня 2021 року 1437 грн, 12 травня 2021 року 1437 грн, що підтверджується наданим позивачем розрахунком заборгованості (а.с.9-12).

05 вересня 2022 року між ТОВ «ФК «ІНВЕСТ ФІНАНС» та ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» укладено договір факторингу № 556/ФК-22, відповідно до якого право грошової вимоги за договором про надання споживчого кредиту №3 від 06 січня 2021 року, укладеного між ТОВ «ФК «ІНВЕСТ ФІНАНС» та ОСОБА_1 перейшло до ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» (а.с.28-32)

Відповідно до Додатку №1 до вказаного договору ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» прийняло право вимоги відносно ОСОБА_1 за договором №3 на загальну суму заборгованості у розмірі 39263,40 грн (а.с.33).

Умови кредитного договору відповідач належним чином не виконав, у зв`язку з чим він має заборгованість перед позивачем у розмірі 39263,40 грн (а.с.9-12), яка складається із:

?заборгованості за тілом кредиту 9000 грн;

?заборгованості за відсотками 30263,40 грн.

Окрім того, як вбачається із наданої суду АТ КБ «ПРИВАТБАНК» на виконання ухвали про витребування доказів інформації та виписки по рахунку (а.с.95-96), на ім`я відповідача ОСОБА_1 в банку емітовано карту № НОМЕР_2 , яка також була зазначена відповідачем у його заяві позичальника № НОМЕР_3 від 06 січня 2021 року. Номер телефону, на який відправляється інформація про підтвердження операцій за вказаною платіжною карткою НОМЕР_4 , який також був зазначений відповідачем у його заяві позичальника. Також відповідно до наданої АТ КБ «ПРИВАТБАНК» виписки по рахунку № НОМЕР_2 за період з 06 січня 2021 року по 10 січня 2021 року, 06 січня 2021 року на зазначений рахунок відповідача було зараховано кошти у сумі 9000 грн, коментар до платежу «Viplata zaima CASHBERRY».

Вирішуючи пред`явлені позовні вимоги судом враховується наступне.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

У частині першій статті 1055 ЦК України передбачено, що кредитний договір укладається у письмовій формі.

За змістом частини другої статті 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до статті 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

У відповідності до частини 1 статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

За статтями 512, 514 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Доданими до позову документами, зокрема, копією електронного кредитного договору, електронної оферти (пропозиції укласти електронний договір), інформаційної довідки про перерахування кредитних коштів, підтверджуються існування між сторонами кредитних відносин.

Доказів того, що договір був укладений не відповідачем, враховуючи, що в даному договорі наявні персональні дані відповідача, такі як серія паспорта, дата його видачі, РНОКПП, суду не надано. До правоохоронних органів із відповідною заявою щодо вчинення відносно нього шахрайських дій позичальник не звертався.

Таким чином не можна погодитися із твердженнями представника відповідача з того приводу, що кредитний договір відповідачем не укладався, а кредитних коштів він не отримував.

Щодо доводів представника відповідача про відсутність доказів підписання сторонами договору в електронному вигляді, суд зазначає таке.

Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію» (далі - Закон №675-VIII).

Згідно з пунктом 6 частини першої статті 3 Закону №675-VIII електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (пункт 12 частини першої статті 3 Закону №675-VIII).

Відповідно до частини третьої статті 11 Закону №675-VIII електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частина четверта статті 11 Закону №675-VIII).

Згідно з частинами шостою, восьмою та дванадцятою статті 11 вказаного Закону відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

У разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Стаття 12 Закону №675-VIII, в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, визначає, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Отже, укладення договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину.

В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Як вбачається з матеріалів справи, договір між сторонами укладено в електронному вигляді, із застосуванням електронного підпису. Електронний кредитний договір відповідач підписав шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором.

Відповідач на веб-сайті позивача подав заявку на отримання кредиту за умовами, які вважав зручними для себе, та підтвердив умови отримання кредиту, після чого позивач надіслав відповідачу за допомогою засобів зв`язку на вказаний ним номер телефону одноразовий ідентифікатор. Без використання такого надісланого паролю (ідентифікатора) договір не міг би бути укладений.

Протилежного матеріали справи не містять.

Судом встановлено, що 06 січня 2021 року на рахунок № НОМЕР_2 , який належить відповідачу ОСОБА_1 , було зараховано кошти у сумі 9000 грн, що підтверджується випискою по рахунку АТ КБ «ПРИВАТБАНК».

Разом з випискою, АТ КБ «ПРИВАТБАНК» повідомило суд, що на ім`я ОСОБА_1 в банку емітовано карту № НОМЕР_2 (а.с.95). Номер даної карти відповідає номеру, зазначеному в інформаційній довідці про проведення успішної транзакції про видачу кредиту (а.с.35).

Наведені вище встановлені обставини відповідачем спростовані не були.

Частиною третьою статті 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частини першої статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч.1 ст. 77 ЦПК України.) Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст.79 ЦПК України).

Статтею 80 ЦПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно з частиною 1 статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Вказуючи, що позивачем не доведено, що вищенаведена транзакція надійшла саме від позичальника і саме на виконання кредитного договору №3 від 06 січня 2021 року, відповідач не надав докази протилежного, не надано доказів, що такі кошти переведено на рахунок іншим кредитором та ніяк не стосуються кредиту, щодо якого ведеться спір між сторонами.

Вирішуючи позовні вимоги про стягнення заборгованості за відсотками у розмірі 30263,40 грн суд зазначає наступне.

У Постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі N 14-10цс18, Постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі N 14-154цс18 та Постанові Великої Палати Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року у справі N 14-318цс18 міститься правовий висновок про те, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором відсотки за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Отже, протягом дії договірних відносин, розмір і порядок одержання відсотків встановлюються договором та протягом дії останнього сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору, а після закінчення строку договору, у випадку наявності невиконаного грошового зобов`язання, у кредитора виникає право вимоги відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України.

Пунктом 1.3. договору про надання споживчого кредиту №3 від 06 січня 2021 року визначено строк надання кредиту 30 календарних днів, та згідно укладених додаткових угод про зміну умов договору №3 від 06 січня 2021 року строк кредитування було продовжено до 26 травня 2021 року. Тобто кредитор має право на нарахування відсотків лише протягом строку дії договору, а саме до 26 травня 2021 року.

В той же час позивачем наданий розрахунок заборгованості за відсотками, який виконаний за період з 06 січня 2021 року по 27 листопада 2021 року, тобто після закінчення строку дії кредитного договору.

З наведеного слідує, що кредитор не мав права після закінчення строку дії кредитного договору (з 27 травня 2021 року) нараховувати відповідачу заборгованість за простроченими відсотками у розмірі 17526,60 грн (30263,40-12736,80 (заборгованість за відсотками, нарахована в межах строку дії кредитного договору)).

Отже, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню та з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість у розмірі 21736,80 грн, з яких заборгованість за тілом кредиту у розмірі 9000 грн та заборгованість за відсотками у розмірі 12736,80 грн.

Згідно зі ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі часткового задоволення позову покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивачем сплачено судовий збір у розмірі 2422,40 грн (а.с.61).

Також позивач у позовній заяві просив стягнути з відповідача на свою користь понесені витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 9000 грн. На підтвердження понесених судових витрат суду надано (а.с.37-42, 53):

- копію Договору про надання правової допомоги №42649746 від 01 січня 2025 року;

- копію Додаткової угоди №3 від 02 квітня 2025 року до Договору про надання правової допомоги №42649746 від 01 січня 2025 року;

- копію Акта про підтвердження факту надання правничої (правової) допомоги адвокатом (виконання робіт, надання послуг) від 02 квітня 2025 року, відповідно до якого позивач прийняв правничу (правову) допомогу загальною вартістю 9000 грн;

- детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом Білецьким Б.М., необхідних для надання правничої (правової) допомоги за позовом ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» щодо стягнення кредитної заборгованості;

- копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю.

Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума понесених позивачем судових витрат зі сплати судового збору та витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 6323,61 грн ((2422,40+9000)*21736,80/39263,40).

Керуючись ст.ст.12, 13, 81, 89, 141, 264 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ДІДЖИ ФІНАНС" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ДІДЖИ ФІНАНС" заборгованість за договором про надання споживчого кредиту №3 від 06 січня 2021 року, яка складається із заборгованості за тілом кредиту у розмірі 9000 грн та заборгованості за відсотками у розмірі 12736,80 грн, а всього 21736 (двадцять одна тисяча сімсот тридцять шість) гривень 80 (вісімдесят) копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ДІДЖИ ФІНАНС" судові витрати у розмірі 6323 (шість тисяч триста двадцять три) гривні 61 (шістдесят одна) копійка.

У задоволенні решти позовних вимог ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ДІДЖИ ФІНАНС" - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Дніпровського апеляційного суду. Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ДІДЖИ ФІНАНС", місцезнаходження: м. Київ, вул. Авіаконструктора Ігоря Сікорського , буд. 8, ідентифікаційний код 42649746.

Відповідач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 .

Головуючий