КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

01 вересня 2025 року

м. Київ

провадження № 22-ц/824/14623/2025

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: Євграфової Є. П. (суддя-доповідач), Левенця Б. Б., Саліхова В. В.,

вирішуючи питання про відкриття апеляційного провадження за апеляційними скаргами ОСОБА_1

на рішення Оболонського районного суду міста Києва

від 30 червня 2025 року

у цивільній справі № 756/10135/24 Оболонського районного суду міста Києва

за позовом Акціонерного товариства «Універсал Банк»

до ОСОБА_1

про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 30 червня 2025 року позов задоволено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, ОСОБА_1 20.07.2025 безпосередньо до Київського апеляційного суду через систему «Електронний суд» подав апеляційну скаргу. Апеляційна скарга надійшла до Київського апеляційного суду та зареєстрована 21.07.2025. Апеляційну скаргу у паперовому варіанті, що ідентична поданій через систему «Електронний суд», ОСОБА_1 21.07.2025 направив на поштову адресу Київського апеляційного суду.

Згідно з практики Європейського суду з прав людини, реалізуючи положення Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, необхідно уникати занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним. «Надмірний формалізм» може суперечити вимозі забезпечення практичного та ефективного права на доступ до суду згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції. Це зазвичай відбувається у випадку особливо вузького тлумачення процесуальної норми, що перешкоджає розгляду скарг заявника по суті, із супутнім ризиком порушення його чи її права на ефективний судовий захист (див. рішення у справах «Белеш та інші проти Чеської Республіки», «ЗУБАЦ ПРОТИ ХОРВАТІЇ» (ZUBAC v. CROATIA), (Beles and Others v. the Czech Republic), №47273/99, пп. 50-51 та 69, ЄСПЛ 2002 IX, та «Волчлі проти Франції» (Walchli v. France), №35787/03, п. 29, від 26 липня 2007 року).

Вирішуючи питання про відкриття апеляційного провадження за апеляційними скаргами ОСОБА_1 , апеляційний суд виходить із того, що апеляційні скарги ідентичні за змістом та містять ідентичні вимоги. Водночас копії апеляційної скарги для інших учасників провадження додані лише до апеляційної скарги, що направлена засобами поштового зв`язку та зареєстрована як друга. Уникаючи надмірний формалізм, що передбачав повернення другої апеляційної скарги, апеляційний суд вважає за можливе розглядати обидві подані скарги, як одну апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Оболонського районного суду міста Києва від 30 червня 2025 року.

Разом з апеляційною скаргою апелянт заявив клопотання про розгляд справи за участю сторін.

Суд апеляційної інстанції розглянувши клопотання ОСОБА_1 про розгляд справи з викликом сторін, вважає, що дане клопотання не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Ціна позову у справі становить 42 552 грн 94 коп., що менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму і дана справа не відноситься до тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Згідно вимог ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи. З урахуванням конкретних обставин справи суд апеляційної інстанції може розглянути апеляційні скарги, зазначені в частинах першій та другій цієї статті, у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Крім того, практика Європейського суду з прав людини з питань гарантій публічного характеру провадження у судових органах в контексті пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, свідчить про те, що публічний розгляд справи може бути виправданим не у кожному випадку (рішення від 08 грудня 1983 року у справі «Axen v. Germany», заява №8273/78, рішення від 25 квітня 2002 року «Varela Assalino contre le Portugal», заява № 64336/01).

Так, у випадках, коли мають бути вирішені тільки питання права, то розгляд письмових заяв, на думку ЄСПЛ, є доцільнішим, ніж усні слухання, і розгляд справи на основі письмових доказів є достатнім. В одній із зазначених справ заявник не надав переконливих доказів на користь того, що для забезпечення справедливого судового розгляду після обміну письмовими заявами необхідно було провести також усні слухання. Зрештою, у певних випадках влада має право брати до уваги міркування ефективності й економії. Зокрема, коли фактичні обставини не є предметом спору, а питання права не становлять особливої складності, та обставина, що відкритий розгляд не проводився, не є порушенням вимоги пункту 1 статті 6 Конвенції про проведення публічного розгляду справи.

Суд апеляційної інстанції створює учасникам процесу належні умови для ознайомлення з рухом справи шляхом надсилання процесуальних документів та апеляційної скарги, а також, надає сторонам строк для подачі відзиву.

Крім того, кожен з учасників справи має право безпосередньо знайомитися з її матеріалами, зокрема з аргументами іншої сторони, та реагувати на ці аргументи відповідно до вимог ЦПК України.

Бажання сторони у справі викласти під час публічних слухань свої аргументи, які висловлені нею в письмових та додаткових поясненнях, не зумовлюють необхідність призначення до розгляду справи з викликом її учасників (ухвала Великої Палати Верховного Суду у справі №668/13907/13ц).

Оскільки дана справа не відноситься до тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження відповідно до приписів ч. 13 ст. 7 ЦПК України, без повідомлення учасників справи.

Таким чином, клопотання ОСОБА_1 про розгляд справи з викликом сторін не підлягає задоволенню.

Апеляційна скарга відповідає вимогам щодо форми та змісту, встановлених ст. 356 ЦПК України, перешкод для відкриття апеляційного провадження за даною апеляційною скаргою не встановлено.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 359 ЦПК України про відкриття апеляційного провадження у справі суд апеляційної інстанції постановляє ухвалу.

Згідно з ч. 3 ст. 359 ЦПК України, в ухвалі про відкриття апеляційного провадження зазначається строк для подання учасниками справи відзиву на апеляційну скаргу.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 352-361 ЦПК України,

У Х В А Л И В:

Клопотання ОСОБА_1 про розгляд справи з викликом сторін залишити без задоволення.

Відкрити апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Оболонського районного суду міста Києва від 30 червня 2025 року.

Надіслати учасникам справи копію ухвали про відкриття апеляційного провадження разом з копією скарги та доданих до неї матеріалів, роз`яснивши, що дана справа буде розглянута у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Роз`яснити учасникам справи право подати до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня отримання копії ухвали та копії апеляційної скарги відзив на апеляційну скаргу у письмовій формі та докази його надсилання (надання) іншим учасникам справи, з урахуванням вимог ст. 360 ЦПК України.

Інформацію по справі можна отримати в мережі Інтернет на офіційному сайті Київського апеляційного суду за веб адресою: https://www.kas.gov.ua/CourtPortal.WebSite/Home/PoshukSprav

Учасники справи можуть отримати копію апеляційної скарги з додатками в приміщенні Київського апеляційного суду за адресою: вул. Солом`янська, 2-А, м. Київ.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді Є. П. Євграфова

Б. Б. Левенець

В. В. Саліхов