Справа №293/973/25
Провадження № 4-с/293/2/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 вересня 2025 рокуселище Черняхів

Черняхівський районний суд Житомирської області у складі:

головуючої судді Проценко Л.Й.,

за участю секретаря судового засідання Ничипорук Н.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Черняхів скаргу ОСОБА_1 , за участю стягувача (правонаступника кредитора) ОСОБА_2 , на бездіяльність в.о. начальника Житомирського відділу державної виконавчої служби у Житомирському районі Житомирської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Ковалевської М.В. та зобов`язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

І. СУТЬ СПРАВИ

15.08.2025 ОСОБА_1 звернулась до суду зі скаргою на бездіяльність в.о. начальника Житомирського відділу державної виконавчої служби у Житомирському районі Житомирської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Ковалевської М.В., згідно якої просить:

- визнати бездіяльність в.о. начальника Житомирського відділу державної виконавчої служби у Житомирському районі Житомирської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Ковалевської М.В. щодо не зняття арешту та припинення обтяження, відомості про яке внесені до Державного реєстру речових прав, номер запису про обтяження 17832646 (спеціальний розділ) неправомірною;

- зобов`язати посадових осіб Житомирського відділу державної виконавчої служби у Житомирському районі Житомирської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) зняти арешт та припинити обтяження, відомості про яке внесені до Державного реєстру речових прав, номер запису про обтяження 17832646 (спеціальний розділ); дата та час державної реєстрації: 06.12.2016 року 09:22:26; вид обтяження: арешт нерухомого майна; Відомості про суб`єктів обтяження: ОСОБА_3 (обтяжувач), ОСОБА_1 (особа майно/права якої обтяжуються); документи, подані для державної реєстрації: постанова, серія та номер: 51917234, видавник Черняхівський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області; опис предмета обтяження: все майно; підстави внесення запису: Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 32738118 від 06.12.2016 року.

Вимоги скарги мотивовані, зокрема, тим, що виконавчі провадження в рамках яких накладалися арешт на майно ОСОБА_1 закінчені, а тому відсутні правові підстави для примусових дій державного виконавця, які полягають в арешті майна.

Зокрема, стверджує, що виконавчий лист №293/1831/14-ц від 15.02.2016 повернуто стягувачу на підставі пункту 2 статті 37 Закону України "Про виконавче провадження". Станом на 02.09.2025 вище вказаний виконавчий лист повторно на виконання до відділу не надходив та на примусовому виконанні не перебуває.

Також зазначає, що після повернення виконавчого документу про стягнення з ОСОБА_1 кредитної заборгованості особа, яка придбала право вимоги ОСОБА_2 , підтвердив повне виконання зобов`язань за кредитним договором.

Вказує, що за таких обставин та враховуючи добровільне погашення боржником боргу за погодженням з кредитором, відсутність виконавчого провадження та майнових претензій з боку стягувача, відсутність будь-яких відомостей про наявність відкритого виконавчого провадження на виконання рішення виконавця про стягнення з боржника виконавчого збору, наявність протягом тривалого часу нескасованого арешту на майно боржника та відсутність необхідності подальшого застосування такого арешту на майно боржника, скарга на бездіяльності виконавчої служби щодо незняття арешту з майна заявника є обгрунтованою та підлягає задоволенню.

Скаржник, доводить, що не зняття арешту, накладеного в межах виконавчого провадження №51917234 є незаконним та таким, що порушує її право власності, а також суперечить нормам ст. 59 ЗУ "Про виконавче провадження".

ІІ. ПРОЦЕДУРА та ПОЗИЦІЇ СТОРІН

Ухвалою від 19.08.2025 суд призначив розгляд скарги ОСОБА_1 на 03.09.2025 о 9 год 30 хв.

Учасники судового розгляду в судове засідання не з`явились, подали до суду заяви про розгляд справи у їх відсутності. Скаржник ОСОБА_1 та стягувач- новий кредитор ОСОБА_2 в заявах зазначили, що вимоги скарги підтримують та просять задовольнити (а.с.53,54).

В.о. начальника Житомирського відділу державної виконавчої служби у Житомирському районі Житомирської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Ковалевська М.В. в судове засідання не з`явилась. Через систему «Електронний суд», до суду надійшов відзив на скаргу ОСОБА_1 , у якому просить розгляд справи проводити без участі представника Житомирського відділу ДВС у Житомирському районі Житомирської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ). У задоволенні скарги просила відмовити в повному обсязі.

Зокрема, у відзиві зазначає, що станом на 02.09.2025 у відділі виконавчої служби відсутня інформація про сплату боржником заборгованості на користь стягувана (нового кредитора) ОСОБА_2 та держави в частині сплати виконавчого збору та витрат виконавчого провадження.

На думку представника відділу державної виконавчої служби, в силу статті 40 Закону арешт, накладений на майно боржника ОСОБА_1 не підлягає зняттю, не передбачається скасування заходів, а також інших вжитих державним виконавцем заходів примусового виконання рішення, враховуючи підставу завершення виконавчого провадження - п. 2 ч. 1 статті 37 Закону України «Про виконавче провадження».

Вказує, що ОСОБА_1 не доведено обов`язку державного виконавця щодо зняття арешту із її майна у рамках завершеного виконавчого провадження за АСВП № 51917234 із примусового виконання виконавчого листа № 293/1831/14-ц від 15.02.2016, виданого Черняхівським районним судом Житомирської області про стягнення на користь ПАТ "Райффайзен банк "Аваль" щодо стягнення заборгованості за кредитним договором у сумі 24 875,83 доларів США, що еквівалентно 322 213,70 грн. За даних обставин в.о. начальнича Житомирського відділу державної виконавчої служби у Житомирському районі Житомирської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Ковалевська М.В. вказує на відсутність підстав для задоволення скарги ОСОБА_1 . Разом з тим зазначає, що матеріали виконавчого провадження, внесені до Автоматизованої системи виконавчих проваджень за № 51917234 із примусового виконання виконавчого листа № 293/1831/14-ц від 15.02.2016, знищені за термінами зберігання відповідно до наказу № 1829/5 від 07.06.2017, виданого Міністерством юстиції України "Про затвердження Правил ведення діловодства та архіву в органах державної виконавчої служби та приватними виконавцями" (а.с.42-52).

За приписами ч.2 ст.450 ЦПК України неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

ІІІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ та ДОКАЗИ НА ЇХ ПІДТВЕРДЖЕННЯ

Судом встановлено, що рішенням Черняхівського районного суду Житомирської області від 22.12.2015 у справі №293/1831/14-ц з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» в особі Житомирської обласної дирекції Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль», стягнуто заборгованість за кредитним договором №014/0917/74/126103 від 05.12.2007, яка станом на 13.10.2014 становить 24875,83 дол. США, що в гривневому еквіваленті становить 322213,70 грн. в солідарному порядку (а.с.15-16).

На виконання цього судового рішення Черняхівським районним судом Житомирської області було видано виконавчий лист № 2 від 15.02.2016 (а.с.17).

На підставі вказаного виконавчого документу Черняхівським районним відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області відкрито виконавче провадження №51917234. Постановою державного виконавця від 11.08.2016 накладено арешт на все належне майно ОСОБА_1 та оголошено заборону на його відчуження (номер запису про обтяження 17832646 (спеціальний розділ). Накладення арешту підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта (а.с.26-30).

Постановою від 16.02.2018 державний виконавець повернув виконавчий документ стягувану на підставі пункту 2 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження», згідно з яким виконавчий документ повертається стягувачу, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Право вимоги за кредитним договором № 014/0917/74/126103 від 05.12.2007 (з усіма додатковими договорами та угодами до нього) АТ «Райффайзен Банк Аваль» відступлено на користь АТ «ОКСІ БАНК» на підставі договору відступлення права вимоги від 24.12.2019 року, а АТ «ОКСІ БАНК» цього ж дня відступило це право вимоги на користь ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «УКРФІНАНС ГРУП» (а.с.19,20).

В свою чергу ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «УКРФІНАНС ГРУП» за договором відступлення права вимоги № 24-12/19/10 від 24.12.2019 відступило право вимоги ОСОБА_2 (а.с.21-23,24).

Згідно заяви ОСОБА_2 , посвідченої 15.07.2025 приватним нотаріусом Житомирського районного нотаріального округу Житомирської області Драч Н.В., підтверджено факт повного виконання зобов`язань шляхом погашення в повному обсязі ОСОБА_1 перед ОСОБА_2 заборгованості за кредитними договором 014/0917/74/126103 від 05.12.2007, укладеного між мною та ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» (з усіма додатковими договорами та угодами до нього) у добровільному порядку поза межами виконавчого провадження, а також підтверджено відсутність будь-яких виконавчих проваджень та майнових претензій щодо його виконання з боку ОСОБА_2 , як нового кредитора (а.с.25).

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, щодо суб`єкта ОСОБА_1 міститься актуальна інформація про державну реєстрацію обтяження - арешту на все нерухоме майно боржника (номер запису про обтяження: 17832646 (спеціальний розділ); дата та час державної реєстрації: 06.12.2016 року 09:22:26; вид обтяження: арешт нерухомого майна; Відомості про суб`єктів обтяження: ОСОБА_3 (обтяжувач), ОСОБА_1 (особа майно/права якої обтяжуються); документи, подані для державної реєстрації: постанова, серія та номер: 51917234, видавник Черняхівський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області; опис предмета обтяження: все майно; підстави внесення запису: Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 32738118 від 06.12.2016 (а.с.26-28).

17.07.2025 ОСОБА_1 звернулась до Житомирського відділу державної виконавчої служби у Житомирському районі Житомирської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), як правонаступника Черняхівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області з проханням вирішити питання щодо зняття арешту та припинення обтяження, відомості про яке внесені до Державного реєстру речових прав, номер запису про обтяження 17832646 (спеціальний розділ) та надати інформацію щодо наявності відкритих або закінчених виконавчих проваджень, в яких вона є/була боржником з наданням копій матеріалів їх документів (а.с.31-32).

31.07.2025 ОСОБА_1 отримала повідомлення Житомирського відділу ДВС у Житомирському районі Житомирської області ЦМУ МЮ (м.Київ) від 23.07.2025 вихідний №23.2/2025/82772, за підписом в.о. начальника відділу Марії Ковалевської, згідно якого їй відмовлено у задоволенні заяви у зв`язку з відсутністю правових підстав для зняття арешту передбачених ч.4 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження». Інформацію щодо наявності відкритих або закінчених виконавчих проваджень, у яких вона є/була боржником з наданням копій їх документів надано не було (а.с.33).

За захистом свого права заявник звернулась до суду зі скаргою на бездіяльність в.о. начальника Житомирського відділу державної виконавчої служби у Житомирському районі Житомирської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Ковалевської М.В. на зобов`язання вчинити дії.

В.о. начальника Житомирського відділу державної виконавчої служби у Житомирському районі Житомирської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Ковалевська М.В. у відзиві вказала, що згідно інформації наявної в Автоматизованій системі виконавчого провадження на примусовому виконанні у відділі дійсно перебувало виконавче провадження за № 51917234 із примусового виконання виконавчого листа №293/1831/14-ц від 15.02.2016 виданого Черняхівським районним судом Житомирської області про стягнення із ОСОБА_1 на користь ПАТ "Райффайзен банк "Аваль" заборгованість за кредитним договором у сумі 24 875,83 доларів США, що еквівалентно 322 213,70 грн., борг в солідарному порядку.

11.08.2016 державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження.

16.02.2018 державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві на підставі п. 2 статті 37 Закону України «Про виконавче провадження».

Згідно бази даних Автоматизованої системи виконавчого провадження станом на 02.09.2025 вищевказаний виконавчий документ повторно до відділу не надходив та на примусовому виконанні не перебуває.

IV. ЗАКОНОДАВСТВО, ЩО ПІДЛЯГАЄ ЗАСТОСУВАННЮ, МОТИВИ ТА ВИСНОВКИ СУДУ

Відповідно до п.9 ч.3 статті 129 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

Порядок та умови виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі не виконання їх у добровільному порядку визначає Закон України "Про виконавче провадження від 02.06.2016 №1404-VIII (далі -Закон №1404).

Відповідно до ст. 1 Закону №1404, виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Пунктом 1 частини першої статті 3 Закону №1404 передбачено, що підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема, виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

За змістом пункту 5 частини першої статті 5 Закону №1404 постанови державних виконавців про стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, накладення штрафу, про стягнення основної винагороди є виконавчими документами.

Законом визначено умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку.

Поряд з цим, статтею 2 Закону №1404 передбачено, що виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: 1) верховенства права; 2) обов`язковості виконання рішень; 3) законності; 4) диспозитивності; 5) справедливості, неупередженості та об`єктивності; 6) гласності та відкритості виконавчого провадження; 7) розумності строків виконавчого провадження; 8) співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями; 9) забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

Відповідно ст. 26 Закону №1404 виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Як встановлено п.4 ч.1 ст.37 Закону №1404 виконавчий документ повертається стягувачу, якщо стягувач перешкоджає проведенню виконавчих дій або не здійснив авансування витрат виконавчого провадження, передбачене статтею 43 цього Закону, незважаючи на попередження виконавця про повернення йому виконавчого документа.

Суд також зауважує, що норми ст.39 Закону №1404 містять вичерпний перелік підстав для закінчення виконавчого провадження.

Згідно ст.40 Закону №1404 у разі закінчення виконавчого провадження (крім закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків не стягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, не стягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження.

Виконавче провадження, щодо якого винесено постанову про його закінчення, не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

Про зняття арешту з майна (коштів) виконавець зазначає у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа, яка в день її винесення надсилається органу, установі, посадовій особі, яким була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно (кошти) боржника, а у випадках, передбачених законом, вчиняє дії щодо реєстрації припинення обтяження такого майна.

Згідно ч. 3 ст. 40 Закону №1404 у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев`ятою статті 27 цього Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до ч. 4, 5 ст. 59 Закону №1404 підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: 1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову. У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

Аналіз норм Закону України "Про виконавче провадження" щодо накладення арешту на майно боржника та зняття такого арешту дає підстави дійти висновку, що арешт майна боржника є заходом звернення стягнення на майно боржника, який виконавець має право застосувати для забезпечення реального виконання виконавчого документа, що відповідно до Закону України "Про виконавче провадження" підлягає примусовому виконанню.

Так, предметом оскарження є бездіяльність державного виконавця щодо відмови у не знятті арешту майна боржника, накладеного у межах ВП №51917234.

Встановлено, що станом на 02.09.2025 виконавчий збір та витрати виконавчого провадження боржником ОСОБА_1 за виконавчим листом № 293/1831/14-ц від 15.02.2016 не сплачені.

Окрім того, судом встановлено та не спростовано матеріалами справи, що виконавчий лист №293/1831/14-ц від 15.02.2016 повернуто стягувачу на підставі пункту 2 статті 37 Закону України "Про виконавче провадження". Станом на 02.09.2025 вище вказаний виконавчий лист повторно на виконання до відділу не надходив та на примусовому виконанні не перебуває.

Разом з тим, з відзиву державного виконаця встановлено, що матеріали виконавчого провадження, внесені до Автоматизованої системи виконавчих проваджень за № 51917234 із примусового виконання виконавчого листа № 293/1831/14-ц від 15.02.2016, знищені за термінами зберігання.

Однак, згідно з частиною 2 статті 40 Закону України "Про виконавче провадження" №1404-VIII у разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, виконавець зазначає про зняття арешту з майна (коштів) у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа, яка в день її винесення надсилається органу, установі, посадовій особі, яким була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно (кошти) боржника, а у випадках, передбачених законом, вчиняє дії щодо реєстрації припинення обтяження такого майна.

Окрім того, відповідно до п. 16 розділу VIII Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 02.04.2012 № 512/5 при скасуванні судом заходів забезпечення позову за завершеним виконавчим провадженням, надходженні на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника, необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника за завершеним виконавчим провадженням, виконавець не пізніше наступного робочого дня виносить постанову про зняття арешту з майна боржника без винесення постанови про відкриття чи відновлення виконавчого провадження. Копія постанови виконавця про зняття арешту з майна боржника не пізніше наступного робочого дня з дня винесення надсилається сторонам та до відповідного органу (установи) для зняття арешту. Постанова про зняття арешту з майна приєднується до матеріалів виконавчого провадження. У разі якщо завершене виконавче провадження знищено у зв`язку із закінченням строку його зберігання, виконавець вживає заходів щодо відновлення матеріалів виконавчого провадження за допомогою відомостей автоматизованої системи виконавчого провадження та інших документів, інформації, одержаних ним, у тому числі від сторін виконавчого провадження.

Проте, вказаних дій по відновленню матеріалів виконавого провадженя державним виконавцем вчинено не було.

Зокрема, отримавши заяву ОСОБА_1 про скасувавння арешту, накладеного в межах знищеного виконавчого провадження Житомирський відділ державної виконавчої служби у Житомирському районі Житомирської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) повинен був вжити заходів з відновлення матеріалів виконавчого провадження, за результатами їх розгляду встановити конкретні підстави завершення цього провадження та після цього прийняти рішення за результатами розгляду заяви ОСОБА_1 .

Вказана позиція узгоджується з правовим висновком, викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.05.2025 у справі № 2/1522/11652/11 (провадження № 14-137цс24)

Також матеріалами справи підтверджено, що після повернення виконавчого документу про стягнення з ОСОБА_1 кредитної заборгованості особа, яка придбала право вимоги ОСОБА_2 , підтвердив повне виконання зобов`язань за кредитним договором та не заперечуває проти зняття арешту із майна боржника.

Водночас, Законом №1404-VIII не врегульовано правовідносини щодо припинення заходів примусового виконання виконавчого документа у зв`язку з його добровільним виконанням після повернення виконавчого документа стягувачу.

При цьому судом зазначається, що застосування арешту майна боржника як обмежувальний захід не повинен призводити до порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), що свідчить про необхідність його застосування виключно у випадках та за наявності підстав, визначених законом.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права

Згідно зі статтею 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Примусове відчуження об`єктів права власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього та повного відшкодування їх вартості, крім випадків, встановлених частиною другою статті 353 цього Кодексу.

Указані норми визначають непорушність права власності (в тому числі приватної) та неможливість позбавлення чи обмеження особи у здійсненні нею права власності.

Зазначені приписи покладають на державу позитивні зобов`язання забезпечити непорушність права приватної власності та контроль за виключними випадками позбавлення особи права власності не тільки на законодавчому рівні, а й під час здійснення суб`єктами суспільних відносин правореалізаційної та правозастосовчої діяльності. Обмеження позитивних зобов`язань держави лише законодавчим врегулюванням відносин власності без належного контролю за їх здійсненням здатне унеможливити реалізацію власниками належних їм прав, що буде суперечити нормам Конституції України та Конвенції.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Зазначеними приписами саме на суд покладено виконання позитивних зобов`язань держави щодо вирішення спорів між учасниками юридичного конфлікту, які виникають між ними у відносинах власності при реалізації належних їм правомочностей.

Таким чином, суд повинен реалізовувати своє основне завдання, а саме справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення спорів на засадах верховенства права з метою ефективного забезпечення кожному права на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

У даній правовій ситуації відмова в задоволенні скарги щодо зняття арешту, накладеного на все майно боржника у виконавчому провадженні №51917234унеможливила б у подальшому здійснення належного захисту майнових прав заявника щодо зняття арешту з його майна, оскільки чинне законодавство не регулює питання зняття обтяжень з майна боржника у випадку добровільного виконання виконавчого документа після повернення його стягувачу.

На підставі зазначеного, суд погоджується з твердженням скаржника, що не зняття арешту з її майна у виконавчому провадженні саме за обставинами цієї справи порушує її права на мирне володіння своїм майном та підлягає захисту шляхом зобов`язання ДВС зняти арешт з майна боржника.

Суд вважає, що посилання у запереченнях виконавчого органу на несплату боржником виконавчого збору та витрат виконавчого провадження по вказаним виконавчих провадженнях не є підставою для відмови у задоволенні скарги боржника щодо припинення чинності арешту, так як, зокрема, у матеріалах справи відсутні дані, що з метою стягнення виконавчого збору та витрат виконавчого провадження державний виконавець виносив окремі постанови, виділяв їх в окреме провадження і задля виконання цього виконавчого документа накладав арешт на майно боржника.

За таких обставин та враховуючи добровільне погашення боржником боргу за погодженням з кредитором, відсутність виконавчого провадження та майнових претензій з боку стягувача, відсутність будь-яких відомостей про наявність відкритого виконавчого провадження на виконання рішення виконавця про стягнення з боржника виконавчого збору, наявність протягом тривалого часу нескасованого арешту на майно боржника та відсутність необхідності подальшого застосування такого арешту на майно боржника, скарга на бездіяльності виконавчої служби щодо незняття арешту з майна заявника є підставною та підлягає задоволенню.

Вказана позиція узгоджуються із висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 13.07.2022 у справі № 2/00301/806/11,від 01 листопада 2021 року у справі №21/170-08, від 03 листопада 2021 року у справі №161/14034/20 (провадження № 61-1980св21), від 22 грудня 2021 року у справі № 645/6694/15-ц (провадження № 61-18160св19).

Згідно вимог ст. 447-1 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

У відповідності до статті 451 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд скасовує оскаржувані рішення та визнає оскаржувані дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Виходячи з вищевикладеного та зважаючи на те, що на час звернення зі скаргою до суду за наявності арешту (обтяження,) накладеного на майно ОСОБА_1 , порушується її право власності, внаслідок чого вона позбавлена змоги в повному обсязі користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд, підстав для продовження обтяження на майно, за відсутності виконавчого провадження, в яких вона є боржником, суд не вбачає, а тому право скаржника підлягає судовому захисту, шляхом зняття арешту на майно ОСОБА_1 , накладеного постановою Черняхівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області №51917234, номер запису про обтяження 17832646 від 06.12.2016.

Із вказаних підстав суд дійшов висновку, що скарга ОСОБА_1 на дії державного виконаця є обгрунтованою та такою, що підлягає задоволенню в повному обсязі.

Керуючись ст.ст 258-261, 447-453 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати бездіяльність в.о. начальника Житомирського відділу державної виконавчої служби у Житомирському районі Житомирської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Ковалевської М.В. щодо не зняття арешту та припинення обтяження, відомості про яке внесені до Державного реєстру речових прав, номер запису про обтяження 17832646 (спеціальний розділ) неправомірною.

Зобов`язати посадових осіб Житомирського відділу державної виконавчої служби у Житомирському районі Житомирської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) зняти арешт та припинити обтяження, відомості про яке внесені до Державного реєстру речових прав, номер запису про обтяження 17832646 (спеціальний розділ); дата та час державної реєстрації: 06.12.2016 року 09:22:26; вид обтяження: арешт нерухомого майна; Відомості про суб`єктів обтяження: ОСОБА_3 (обтяжувач), ОСОБА_1 (особа майно/права якої обтяжуються); документи, подані для державної реєстрації: постанова, серія та номер: 51917234, видавник Черняхівський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області; опис предмета обтяження: все майно; підстави внесення запису: Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 32738118 від 06.12.2016 року.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена в день її складання має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому ухвали суду.

Повний текст ухвали складено та підписано: 08.09.2025.

Головуюча суддя Людмила ПРОЦЕНКО