КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 вересня 2025 року

м. Київ

провадження № 22-ц/824/12990/2025

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого - Євграфової Є. П. (суддя-доповідач),

суддів: Левенця Б. Б., Саліхова В. В.,

при секретарі Мудрак Р. Р.,

за участі: представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Стеценка Ю. В.,

представника відповідача АТ КБ «Приватбанк» - адвоката Хитрової Л. В.

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою адвоката Стеценка Юрія Володимировича, в інтересах ОСОБА_1 ,

на рішення Деснянського районного суду міста Києва у складі судді Соломон О. Б.

від 08 травня 2025 року

у цивільній справі № 367/12076/24 Деснянського районного суду міста Києва

за позовом ОСОБА_1

до Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк»

про захист прав споживачів,

В С Т А Н О В И В:

В листопаді 2024 року ОСОБА_1 звернулась в суд із даним позовом, обґрунтовуючи його тим, що 08.08.2007 уклала з ЗАТ КБ «ПриватБанк» кредитний договір № K3R0GK15006505, яким передбачено видачу кредиту в розмірі 131 000 доларів США і сплата 39 328,8 доларів США для сплати страхових платежів. В забезпечення виконання зобов`язання за кредитним договором між ОСОБА_1 та ЗАТ КБ «Приват Банк» 08.08.2007 укладено договір іпотеки, відповідно до якого ОСОБА_1 надано в іпотеку кв. АДРЕСА_1 . Позивач зазначала, що в провадженні судів перебувала цивільна справа № 754/10286/18 за позовом ОСОБА_1 до АТ КБ «ПриватБанк» про визнання недійсним кредитного договору і договору іпотеки. 16.05.2024 позивачем направлено до АТ КБ «ПриватБанк» заяву на реструктуризацію, при цьому позивачем отримано відповідь від 04.06.2024 із зазначенням того, що заяву про реструктуризацію направлено на опрацювання. ОСОБА_2 не надходило від відповідача інформації щодо результатів розгляду заяви про реструктуризацію. Позивач вважала, що зобов`язання передбачені кредитним договором № K3R0GK15006505 від 08.08.2007 підлягають обов`язковій реструктуризації у зв`язку з тим, що станом на 16.05.2024 перед кредитором наявне прострочене грошове зобов`язання, відсутність заборгованості станом на 01.01.2014, яку за договором позичальник зобов`язаний сплатити не пізніше 01.01.2014, виконання зобов`язання за договором забезпечено предметом іпотеки згідно зі ст. 5 Закону України «Про іпотеку» у вигляді майна, віднесеного до об`єктів житлового фонду (кв. АДРЕСА_1 , загальною площею 80,9 кв.м, житловою площею 37,4 кв.м), предмет іпотеки житлове нерухоме майно використовується як місце постійного проживання іпотекодавця, а у власності позичальника відсутнє інше житлове нерухоме майно.

Позивач просила зобов`язати АТ КБ «ПриватБанк» здійснити всі обчислення, необхідні для проведення реструктуризації за кредитним договором № K3R0GK15006505 від 08.08.2007, укладеним між ЗАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 , відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо споживчих кредитів, наданих в іноземній валюті», № 1381-ІХ, здійснити реструктуризацію відповідно до вимог цього Закону та надіслати позичальнику ОСОБА_1 поштою рекомендованим листом інформацію про зміну зобов`язань за результатами проведення реструктуризації (включаючи інформацію про всі наявні зобов`язання позичальника за результатами проведення реструктуризації станом на день проведення реструктуризації та новий графік платежів).

Рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 08 травня 2025 року у задоволені позову відмовлено.

В апеляційній скарзі адвокат Стеценко Ю. В., який діє в інтересах ОСОБА_1 , посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення яким задовольнити позов в повному обсязі.

Апелянт зазначає, що суд першої інстанції ухвалив рішення із порушенням норм процесуального права. Зокрема, він не погоджується з розглядом справи у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Апелянт стверджує, що суд помилково вказав, що сторони не зверталися з клопотанням про розгляд справи в судовому засіданні, тоді як його представник подав таку заяву. Також вважає, що суд не мав права самостійно призначати спрощене провадження, оскільки справа не належить до трудових відносин чи малозначних справ, як це передбачено Цивільним процесуальним кодексом України. На думку апелянта, справа не є незначної складності, про що свідчить обсяг позовної заяви (9 сторінок) та її виняткове значення для нього, оскільки йдеться про збереження житла.

Апелянт вважає, що суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального права, що регулюють відносини між споживачем та банком. Заперечує проти висновку суду про відсутність доказів звернення апелянта за відповіддю на заяву про реструктуризацію. Апелянт зазначає, що банк був зобов`язаний розглянути його заяву про реструктуризацію за кредитним договором і надати відповідь, що відповідає Закону України «Про споживче кредитування». Оскільки банк цього не зробив, суд повинен був зобов`язати його вчинити ці дії. Апелянт стверджує, що він дотримався всіх умов для подання заяви, і банк не надав жодних аргументів щодо її неналежності. Відповідач не надав доказів, які б спростовували доводи позивача.

Апелянт стверджує, що суд першої інстанції порушив принципи змагальності сторін і застосував стандарт «достатності доказів» замість стандарту «вірогідності доказів». Відповідно до практики Верховного Суду, суд повинен оцінювати докази з огляду на їх вірогідність, щоб висновок про існування обставини був більш вірогідним, ніж протилежний. На думку апелянта, у справі не було доказів, які б перешкоджали задоволенню його позовних вимог.

У поданому відзиві представник відповідача АТ КБ «Приватбанк» адвокат Хитрова Л. В. просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, посилаючись на безпідставність та необґрунтованість її доводів, рішення суду залишити без змін, вважаючи його законним.

Банк зазначає, що відмова у проведенні реструктуризації є аргументованою, оскільки на момент подання ОСОБА_1 заяви про реструктуризацію існував невирішений судовий спір про стягнення заборгованості за кредитним договором. Цей судовий спір (справа № 367/5029/20) був ініційований банком у серпні 2020 року і наразі все ще перебуває на розгляді. Відповідно до підпункту 3 пункту 7 Розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування», заява про реструктуризацію може бути подана після спливу тримісячного строку з дня набрання чинності цим пунктом, але не пізніше двох місяців з дня набрання законної сили рішенням суду у такій справі. Отже, на думку банку, подача заяви за наявності невирішеного судового спору є передчасною.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції представника позивача - адвокат Стеценко Ю. В. підтримав апеляційну скаргу із наведений у ній підстав та доводів. Представник відповідача АТ КБ «Приватбанк» - адвокат Хитрова Л. В. проти задоволення скарги заперечила із підстав викладених у відзиві на апеляційну скаргу.

Заслухавши доповідь судді Євграфової Є. П., пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, колегія суддів виходить з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи і це було встановлено судом, що 08.08.2007 між ОСОБА_1 та ЗАТ КБ «Приватбанк», правонаступником якого є АТ КБ «ПриватБанк», був укладений кредитний договір № K3R0GK15006505.

Відповідно до пункту 7.1 банк зобов`язується надати позичальникові кошти шляхом видачі готівки через касу на строк з 08.08.2007 до 08.08.2037 включно кредит у розмірі 131 000 доларів США на купівлю квартири, а також у розмірі 39 328,80 доларів США на сплату страхованих платежів у випадках та в порядку, передбачених пунктами 2.1.3, 2.2.7 договору, зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 0,84% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 1,5% від суми наданого кредиту у момент надання кредиту, винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі суми 0,20% від суми виданого кредиту щомісяця в період сплати, відсотки за дострокове погашення кредиту згідно з пунктом 3.11 даного договору та винагороди за проведення додаткового моніторингу, згідно пункту 6.2 даного договору. Періодом сплати вважати період з 08 до 12 числа кожного місяця. Погашення заборгованості за цим договором (за винятком винагороди, що сплачується в момент надання кредиту) здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати позичальник повинен надавати банку кошти (щомісячний платіж) у сумі 1 432,97 доларів США для погашення заборгованості за кредитним договором, що складається із заборгованості по кредиту.

На забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором 02.08.2007 між ОСОБА_1 та ЗАТ КБ «Приватбанк», правонаступником якого є АТ КБ «ПриватБанк», укладено договір іпотеки, предметом якого є квартира АДРЕСА_1 , загальною площею 80,90 кв.м, житловою площею 37,40 кв.м.

15 травня 2013 року між ОСОБА_1 та банком укладено додаткову угоду до кредитного договору з додатком до неї.

Пунктом 1 додаткової угоди визначено, що суму заборгованості, що виникла в період з дати надання позичальнику кредиту до дати підписання цієї додаткової угоди зменшити на 121,99 доларів США, а саме: відсотки у розмірі 0,00 доларів США, комісія у розмірі 0,00 доларів США, пеня у розмірі 121,99 доларів США

У відповідності до п. 3 додаткової угоди сторони погодили, що пункт 7.1 договору буде викладено в наступній редакції: Банк зобов`язується надати позичальникові кредитні кошти шляхом: видачі готівки через касу на строк з 08.08.2007 до 08.08.2037 включно, у вигляді не поновлюваної кредитної лінії у розмірі 131 000 доларів США на купівлю квартири, а також 42 111,67 доларів США на сплату страхових платежів у випадках та в порядку, передбачених пунктами 2.1.3, 2.2.7 даного договору, зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 1,1% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 1,50% від суми виданого кредиту у момент надання кредиту, щомісяця в період сплати кредиту у розмірі 0,20% від суми виданого кредиту, відсотки за дострокове погашення кредиту згідно з пунктом 3.11 даного договору та винагороди за проведення додаткового моніторингу, згідно пункту 6.2 даного договору.

Згідно з п. 6 додаткової угоди погашення заборгованості позичальника за договором здійснюється згідно Графіку погашення кредиту (Додатку 1 до додаткової угоди).

16.05.2024 ОСОБА_1 звернулась до Акціонерного товариства «ПриватБанк» із заявою про реструктуризацію зобов`язань за кредитним договором № K3R0GK15006505 від 08.08.2007, відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо споживчих кредитів, наданих в іноземній валюті» № 1381-ІХ від 13.04.2021. До вказаної заяви долучено копію свідоцтва про шлюб, копію свідоцтва про народження ОСОБА_3 , копію свідоцтва про народження ОСОБА_3 , витяги з реєстру територіальної громади, відомості з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про джерела суми нарахованого доходу, нарахованого податку та військового збору ОСОБА_1 , податкову декларацію ФОП ОСОБА_4 , копію договору купівлі-продажу від 08.07.2007, Інформацію з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, а саме довідки № 378716778, 378719524, 378720133, 378720662.

В обґрунтування строків звернення із заявою ОСОБА_1 вказала, що нею 12.08.2018 подано до Деснянського районного суду м. Києва позовну заяву про визнання недійсним кредитного договору від 08.08.2007 і Договору іпотеки від 08.08.2007 в рамках цивільної справи № 754/10286/18. За результатами розгляду якої, позов ОСОБА_1 до АТ КБ «ПриватБанк», третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Відута О. В. залишено без задоволення. Постановою Київського апеляційного суду від 11.04.2024 рішення Деснянського районного суду м. Києва від 12.04.2023 залишено без змін, а відтак рішення набрало законної сили - 11.04.2024.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що позивач не надав достатньо доказів, які б підтверджували відмову банку в реструктуризації кредитної заборгованості, адже у матеріалах справи відсутня письмова відмова банку із зазначенням причин та посиланням на норми законодавства. Суд встановив, що банк надіслав позивачу листа, в якому лише повідомив, що документи відправлені на опрацювання, також зазначив, що додатково проінформує позивача про результати розгляду електронною поштою. Вважаючи, що така відповідь не є відмовою, суд дійшов висновку, що він позбавлений можливості надати оцінку правомірності дій банку та встановити наявність чи відсутність підстав для реструктуризації. Суд також зазначив, що позивач не був позбавлений можливості звернутися до банку для уточнення інформації про результати розгляду.

Таким чином, у зв`язку з відсутністю доказів наявної відмови банку, суд не знайшов правових підстав для задоволення позовних вимог, включно із зобов`язанням банку здійснити обчислення та провести реструктуризацію.

Колегія суддів не погоджується із висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15, частина перша статті 16 ЦК України).

Відповідно до статті 2 Закону України «Про споживче кредитування» метою цього Закону є захист прав та законних інтересів споживачів. Стаття 3 визначає, що цей Закон регулює відносини між кредитодавцями та споживачами під час надання послуг споживчого кредитування, а також відносини, що виникають у зв`язку з врегулюванням простроченої заборгованості. Відповідно до частини першої статті 17 Закону, реструктуризація зобов`язань за договором про споживчий кредит - це зміна істотних умов договору, що здійснюється кредитодавцем на договірних умовах із споживачем.

13 квітня 2021 року Верховною Радою України прийнято Закон № 1381-IX, яким Розділ IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування» доповнено пунктом 7. Відповідно до підпунктів 1-2 пункту 7, обов`язковій реструктуризації підлягають зобов`язання, передбачені договором про споживчий кредит, наданий в іноземній валюті, у разі: наявності станом на день набрання чинності цим пунктом будь-якого непогашеного грошового зобов`язання; відсутності станом на 01 січня 2014 року простроченої заборгованості; виконання зобов`язань за договором забезпечено предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України «Про іпотеку» у вигляді житлового нерухомого майна, загальна площа якого не перевищує встановлених законом норм. Крім того, вимагається, щоб предмет іпотеки - житлове нерухоме майно використовувалося як місце постійного проживання позичальника або майнового поручителя, за умови відсутності у власності іншого житлового нерухомого майна.

Згідно з підпунктом 3 пункту 7, реструктуризація здійснюється за заявою, що подається кредитору позичальником протягом трьох місяців з дня набрання чинності цим пунктом, крім певних випадків. Зокрема, у разі наявності у суді відкритого провадження у справі, предметом спору в якій є права та обов`язки сторін за договором, щодо реструктуризації зобов`язань за яким подається заява, та відсутності рішення суду, що набрало законної сили, заява про реструктуризацію може бути подана після спливу тримісячного строку з дня набрання чинності цим пунктом, але не пізніше двох місяців з дня набрання законної сили рішенням суду в такій справі.

Підпунктом 4 пункту 7 Розділу ІV визначено перелік документів, які додаються до заяви про проведення реструктуризації. У разі ненадання позичальником необхідних документів, кредитор звільняється від обов`язку проведення реструктуризації. Проте, нормами вказаного закону передбачено, що документи про доходи надаються на вимогу кредитора.

Згідно з підпунктом 12 пункту 7 Розділу ІV, днем проведення реструктуризації вважається день отримання кредитором заяви про проведення реструктуризації. Кредитор зобов`язаний не пізніше 60 днів з дня реструктуризації здійснити всі обчислення, необхідні для проведення реструктуризації, та надіслати позичальнику інформацію про зміну зобов`язань. Отже, цим Законом на кредитора покладено обов`язок провести реструктуризацію заборгованості за договором про споживче кредитування у випадку подання позичальником відповідної заяви.

Конституційний Суд України у своєму рішенні від 10 листопада 2011 року у справі № 1-26/2011 вказав, що держава забезпечує особливий захист більш слабкого суб`єкта економічних відносин, а також фактичну, а не формальну рівність сторін у цивільно-правових відносинах. Це здійснюється шляхом встановлення особливостей договірних правовідносин у сфері споживчого кредитування та обмеження дії принципу свободи цивільного договору.

Висновок суду першої інстанції про те, що позивач не надав доказів відмови банку у проведенні реструктуризації, є хибним, адже бездіяльність відповідача та ігнорування імперативних приписів Закону є формою мовчазної відмови, що створює підстави для судового захисту порушеного права. Позивач обрав належний спосіб захисту, вимагаючи зобов`язати банк вчинити дії, які він зобов`язаний виконати відповідно до Закону, а не лише вимагати визнання відмови незаконною.

Посилання відповідача на те, що наявність невирішеного судового спору робить заяву позивача про реструктуризацію передчасною, є невірним тлумаченням норм права. Згідно з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 26.04.2023 у справі № 209/800/22 та від 07.09.2022 у справі № 274/6004/21, наявність відкритого судового провадження у справі не обмежує права споживача на звернення із заявою про реструктуризацію. Законодавець лише встановлює додатковий, збільшений строк для подання відповідної заяви у такому випадку. Відтак, доводи банку, засновані на передчасності позову через судовий спір, не є обґрунтованими.

Колегія суддів погоджується із доводами апеляційної скарги щодо порушення стандартів доказування. Суд першої інстанції ухвалив рішення, що суперечить принципу змагальності сторін та не відповідає стандарту доказування «вірогідність доказів». Замість того, щоб оцінити подані позивачем докази (належну заяву, бездіяльність банку) у їх сукупності та дійти висновку про існування обставини (фактичної відмови), суд застосував формальний підхід, який можна охарактеризувати як «стандарт достатніх доказів». У даному випадку, висновок суду про відсутність відмови є менш вірогідним, ніж висновок про те, що мовчання банку було відмовою. Верховний Суд неодноразово наголошував, що висновок про існування стверджуваної обставини має бути вірогіднішим, ніж протилежний. Застосування судом першої інстанції формального підходу, що не враховує зміст та послідовність дій сторін, є порушенням цього принципу.

Виходячи з наведеного, колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення підлягає скасуванню з підстав визначених ст. 376 ЦПК України, оскільки суд першої інстанції невірно витлумачив норми Закону України «Про споживче кредитування» щодо обов`язків кредитора та строків звернення; не врахував, що бездіяльність банку є формою відмови; не застосував принцип вірогідності доказів. Натомість, доводи апеляційної скарги є юридично обґрунтованими та підтвердженими матеріалами справи, що свідчить про наявність достатніх підстав для задоволення апеляційної скарги, скасування рішення суду та ухвалення нового рішення про задоволення позову.

Щодо обраного способу захисту колегія суддів враховує, що позивач просила зобов`язати АТ КБ «ПриватБанк» здійснити конкретні дії: провести всі необхідні обчислення, виконати реструктуризацію та надіслати інформацію про зміну зобов`язань з новим графіком платежів. Ця вимога є безпосередньою та ефективною, оскільки вона прямо спрямована на усунення порушення прав споживача. Суть порушення з боку банку полягала саме у бездіяльності - ігноруванні імперативного обов`язку, встановленого підпунктом 12 пункту 7 Розділу IV Закону України «Про споживче кредитування». Отже, вимога зобов`язати банк вчинити дії є єдино правильним та належним способом відновлення порушеного права, що повністю відповідає судовій практиці Верховного Суду.

Таким чином, ухвалюючи у справі нове судове рішення, апеляційний суд задовольняє позов та зобов`язує АТ КБ «ПриватБанк» здійснити всі обчислення, необхідні для проведення реструктуризації за кредитним договором № K3R0GK15006505 від 08.08.2007, укладеним між ЗАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 , відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо споживчих кредитів, наданих в іноземній валюті», № 1381-ІХ, та здійснити реструктуризацію відповідно до вимог цього Закону та надіслати позичальнику ОСОБА_1 поштою рекомендованим листом інформацію про зміну зобов`язань за результатами проведення реструктуризації (включаючи інформацію про всі наявні зобов`язання позичальника за результатами проведення реструктуризації станом на день проведення реструктуризації та новий графік платежів).

Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України у зв`язку із задоволенням апеляційної скарги, апеляційний суд здійснює новий розподіл судових витрат та стягує з відповідача у дохід держави судовий збір пов`язаний із вирішенням справи у суді першої інстанції у розмірі 1 211,20 грн (0,4 * 3028), та у суді апеляційної інстанції 1 816,80 грн (1211,20*150%), а всього 3 028 грн.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу адвоката Стеценка Юрія Володимировича, в інтересах ОСОБА_1 , задовольнити.

Рішення Деснянського районного суду міста Києва від 08 травня 2025 року скасувати, ухвалити нове судове рішення.

Позов задовольнити.

Зобов`язати Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (14360570) здійснити всі обчислення, необхідні для проведення реструктуризації за кредитним договором № K3R0GK15006505 від 08.08.2007, укладеним між ЗАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо споживчих кредитів, наданих в іноземній валюті», № 1381-ІХ, та здійснити реструктуризацію відповідно до вимог цього Закону та надіслати позичальнику ОСОБА_1 поштою рекомендованим листом інформацію про зміну зобов`язань за результатами проведення реструктуризації (включаючи інформацію про всі наявні зобов`язання позичальника за результатами проведення реструктуризації станом на день проведення реструктуризації та новий графік платежів).

Стягнути з Акціонерного товариство комерційний банк «ПриватБанк» () в дохід держави судовий збір у розмірі 3028 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення, але може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 05 вересня 2025 року.

Судді Є. П. Євграфова

Б. Б. Левенець

В. В. Саліхов