КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи № 761/8825/23 Головуючий у суді першої інстанції - Юзькова О.Л.
Номер провадження № 22-з/824/1079/2025 Доповідач в суді апеляційної інстанції - Яворський М.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(додаткове судове рішення)

04 вересня 2025 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Яворського М.А. (суддя-доповідач), Кашперської Т.Ц., Фінагеєва В.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи заяву ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення, у справі за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , поданою представником ОСОБА_2 , на рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 04 липня 2024 року, ухвалене під головуванням судді Юзькової О.Л., у місті Києві, у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ВКФ Фарби України» до ОСОБА_1 про розірвання попереднього договору, -

ВСТАНОВИВ:

У березні 2023 року ТОВ «ВКФ Фарби України» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про розірвання попереднього договору, у якому просило суд попередній договір від 04 липня 2014 року, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Іванчик І.І. за реєстровим № 1502, що укладений між ним та відповідачем розірвати та стягнути з відповідача понесені ним судові витрати по сплаті судового збору.

Рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 04 липня 2024 року позов ТОВ «ВКФ Фарби України» залишено без задоволення.

Не погоджуючись із вказаними судовими рішеннями, представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, відповідно до якої просив скасувати рішення Шевченківського районного суду від 04 липня 2024 року в частині обґрунтування підстав для залишення позову без задоволення та у частині відмови у розподілі між сторонами судових витрат сторони відповідача на професійну правничу допомогу й ухвалити нове рішення, яким залишити позовні вимоги ТОВ «ВКФ Фарби України» без задоволення з інших підстав, викладених стороною відповідача у апеляційній скарзі, та яким стягнути з позивача на користь відповідача витрати на отримання професійної правничої допомоги у розмірі 12 000, 00 грн. Просить залишити оскаржуване рішення в інших частинах без змін та вирішити питання про розподіл між сторонами судових витрат сторони відповідача у зв`язку із розглядом цієї справи судом апеляційної інстанції, у тому числі судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 4026, 00 грн.

Постановою Київського апеляційного суду від 11 червня 2025 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_2 , задоволено частково. Рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 04 липня 2024 року змінено, виклавши мотивувальну частину рішення в редакції цієї постанови. В іншій частині рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 04 липня 2024 року залишено без змін.

21 липня 2025 року представником ОСОБА_1 - ОСОБА_2 було подано заяву про ухвалення додаткового рішення, в якій просить вирішити питання щодо розподілу судових витрат, а саме судового збору в сумі 4026, 00 грн, сплачених ОСОБА_1 за розгляд апеляційної скарги.

Вказує, що Київським апеляційним судом було не повністю вирішено питання відшкодування судових витрат, які поніс ОСОБА_1 , а саме: суд не розділив між сторонами 4 026, 00 грн на сплату судового збору за подання апеляційної скарги.

На підтвердження сплати судового збору зазначає, що у матеріалах справи міститься платіжна інструкція № 4АЕВ-480Е-ТТЕ7-7СС4 від 27 січня 2025 року.

Заперечення на заяву про ухвалення додаткового рішення до суду апеляційної інстанції не надходили.

Відповідно до частини 3 статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення, а в разі якщо суд вирішує лише питання про судові витрати - без повідомлення учасників справи.

Дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи заяви про ухвалення додаткового рішення, суд апеляційної інстанції прийшов до висновку,що заява про ухвалення додаткового рішення не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до частин першої, другої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

За змістом статті 6 ЦПК України суд зобов`язаний здійснювати правосуддя на засадах рівності учасників цивільного процесу перед законом і судом незалежно від будь-яких ознак.

Згідно з частинами першою-третьою статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За змістом статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

За загальним правилом у судовому рішенні повинні бути розглянуті всі заявлені вимоги, а також вирішено всі інші, в тому числі, процесуальні питання. Неповнота чи невизначеність висновків суду щодо заявлених у справі вимог, а також окремих процесуальних питань, зокрема розподілу судових витрат, є правовою підставою для ухвалення додаткового судового рішення.

Додатковими судовими рішеннями є додаткове рішення, додаткова постанова чи додаткова ухвала, якими вирішуються окремі правові вимоги, котрі не вирішені основним рішенням, та за умови, якщо з приводу позовних вимог досліджувались докази (для рішень, постанов) або вирішені не всі клопотання (для ухвал).

Крім того, додаткові рішення можуть прийматися, якщо судом при ухваленні основного судового рішення не визначено способу його виконання або не вирішено питання про судові витрати.

Додаткове судове рішення є невід`ємною складовою основного судового рішення.

Тобто додаткове рішення - це акт правосуддя, яким усуваються недоліки судового рішення, пов`язані з порушенням вимог щодо його повноти.

Згідно з частинами першою, другою статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України постанова суду апеляційної інстанції складається, в тому числі, з розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, в тому числі, витрати на професійну правничу допомогу (пункт 1 частини третьої статті 133 ЦПК України), витрати, пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Судом встановлено, що за подання апеляційної скарги ОСОБА_1 було сплачено судовий збір у розмірі 4 026, 00 грн (а.с. 164).

Постановою Київського апеляційного суду від 11 червня 2025 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_2 , задоволено частково. Рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 04 липня 2024 року змінено, виклавши мотивувальну частину рішення в редакції цієї постанови. В іншій частині рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 04 липня 2024 року залишено без змін (а.с. 211-222).

При постановленні вказаного судового рішення апеляційним судом не було вирішено питання про відшкодування судових витрат за подання апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції наголошує, що постановою Київського апеляційного суду від 11 червня 2025 року рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 04 лютого 2024 року було змінено лише мотивувальну частину, залишивши його резолютивну частину без змін.

Таким чином, зміна мотивувальної частини не вплинула на результат вирішення по суті.

Разом з тим, за результатами розгляду апеляційної скарги нових зобов`язань у ОСОБА_1 перед «ВКФ Фарби України» не виникло.

Оскільки результат розгляду позову залишився без змін - позовні вимоги позивача не були задоволені, підстав для стягнення з позивача на користь відповідача судових витрат за подання апеляційної скарги немає.

Керуючись ст. 141, 270 ЦПК України суд -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення залишити без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом 30 днів з дати складення повного тексту постанови.

Судді :

_______________ ________________ ______________

М.А.Яворський Т.Ц.Кашперська Фінагеєв В.О.