КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОДЕСИ
Провадження № 2-н/947/8109/25
УХВАЛА

03.09.2025 року

Суддя Київського районного суду м. Одеси Калініченко Л.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 , аліментів на малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частки усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, але не меншу 50 відсотків прожиткового та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з дня подання до суду заяви та до досягнення дитиною повноліття,

ВСТАНОВИВ:

22.07.2025 року до Київського районного суду міста Одеси надійшла заява ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 , аліментів на малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частки усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, але не меншу 50 відсотків прожиткового та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з дня подання до суду заяви та до досягнення дитиною повноліття.

У відповідності до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, справу за вказаною завою розподілено судді Калініченко Л.В.

Одночасно судом враховується, що відповідно до статті 162 ЦПК України, заява про видачу судового наказу подається до суду першої інстанції за загальними правилами підсудності, встановленими цим Кодексом.

Частиною 1 статті 28 ЦПК України передбачено, що позови про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, про визнання батьківства відповідача, позови, що виникають з трудових правовідносин, можуть пред`являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача.

Таким чином, право на звернення до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів має той з батьків дитини, з яким дитина проживає у визначеному Законом порядку, який у відповідності до положень статті 28 ЦПК України наділений правом на альтернативну підсудність, а саме за власним місцем реєстрації на звернення до суду з відповідною заявою.

Місце проживання дитини є істотною умовою для розгляду заяви про видачу судового наказу, тобто може вплинути на висновок суду про права та обов`язки заявника і боржника.

Як вбачається дана заява про стягнення аліментів з ОСОБА_2 , як матері дитини, подана до суду ОСОБА_1 , як матір дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з посиланням на те що дитина проживає з нею за адресою: АДРЕСА_1 , а також пред`явлено заяву за правилами альтернативної підсудності за місцем проживання заявника.

Частинами 4, 5 статті 165 ЦПК України передбачено, що суддя з метою визначення підсудності не пізніше наступного дня з дня отримання заяви про видачу судового наказу перевіряє зазначене у заяві місцезнаходження боржника за відомостями, внесеними до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

У разі якщо боржником у заяві про видачу судового наказу вказана фізична особа, яка не має статусу підприємця, суддя не пізніше двох днів з дня надходження такої заяви звертається до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання фізичної особи - боржника.

Частиною 7 статті 165 ЦПК України передбачено, що Суддя з метою визначення підсудності може користуватися даними Єдиного державного демографічного реєстру.

Згідно з відповіддю з Єдиного державного демографічного реєстру від 24.07.2025 року судом встановлено, що заявниця ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 .

Також, судом було отримано відповіді з ВОМІРМП УПРЕ ГУ ДМС в Одеській області, у відповідності до яких:

- боржник ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрованим або знятим з реєстрації не значиться;

малолітній ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованим або знятим з реєстрації не значиться.

Крім того, судом було отримано відповідь з відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрації місця проживання УДМС України в Миколаївській області, з якої вбачається, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з 23.11.2005 року народження значиться зареєстрованим за адресою: АДРЕСА_3 .

З урахуванням вищевикладеного, оскільки заявник та боржник не значаться зареєстрованими у Київському районі міста Одеси, суд доходить до висновку, що справа Київському районному суду міста Одеси не підсудна.

Щодо викладених доводів заявника у заяві про видачу судового наказу про спільне проживання її ОСОБА_1 разом з малолітнім ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , суд зазначає наступне.

Як вбачається, на підтвердження вказаних обставин, заявником надано до суду декларацію №0001-0Е4Р-АЕ10, укладену між ОСОБА_1 як законного представника ОСОБА_3 та лікарем ОСОБА_4 .

Досліджуючи надану до суду декларацію, суд зазначає, що вказаний доказ не є належним документом, що підтверджує місце проживання особи.

Відповідно до положень п. 9 ч. 1 ст. 165 ЦПК України, суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заяву подано з порушенням правил підсудності.

Також суд зазначає, що частиною 8 статті 165 ЦПК України передбачено, що якщо за результатами розгляду отриманих судом відомостей про місцезнаходження боржника - юридичної особи або фізичної особи - підприємця буде встановлено, що заява про видачу судового наказу не підсудна цьому суду, суд не пізніше десяти днів з дня надходження заяви постановляє ухвалу про передачу заяви про видачу судового наказу разом з доданими до неї документами за підсудністю.

У зв`язку з тим, що стягувачем заявлені вимоги до боржника, як до фізичної особи, положення ч. 8 ст. 165 ЦПК України не застосовуються.

Таким чином, оскільки адреси реєстрації заявника та боржника не відносяться до Київського району м. Одеси, а відтак справа за територіальною юрисдикцією не підсудна Київському районному суду міста Одеси, тому на підставі п. 9 ч. 1 ст. 165 ЦПК України суддя вважає необхідне відмовити у видачі судового наказу.

Відповідно до ч. 2 ст. 166 ЦПК України, відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини першої статті 165 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

Керуючись ст.ст. 160, 165, 166 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Відмовити ОСОБА_1 у видачі судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 , аліментів на малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частки усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, але не меншу 50 відсотків прожиткового та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з дня подання до суду заяви та до досягнення дитиною повноліття.

Роз`яснити стягувачеві, що відмова у видачі судового наказу не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому розділом ІІ ЦПК України, після усунення її недоліків.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги на ухвалу суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Суддя Л. В. Калініченко