Заводський районний суд м. Запоріжжя

Справа № 311/198/19
Провадження №: 2-др/332/22/25
Д О Д А Т К О В Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Заводський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Сапунцова В.Д. за участі секретаря судового засідання Горбань Є.Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Запоріжжя заяву представника позивача адвоката Лисенка Сергія Дмитровича про ухвалення додаткового рішення по цивільній справі за заявою ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Василівського районного суду Запорізької області від 27.02.2019 року, -
19 серпня 2025 року представник позивача ОСОБА_2 адвокат Лисенко С.Д. звернувся до суду з заявою, в якій просить: ухвалити додаткове рішення по цивільній справі за заявою ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Василівського районного суду Запорізької області від 27.02.2019 року, яким стягнути зі ОСОБА_1 судові витрати на правничу допомогу в сумі 5000 гривень
В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що ухвалою Заводського районного суду м. Запоріжжя від 31.03.2025 у справі 311/198/19 за заявою ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Василівського районного суду Запорізької області від 27.02.2019 заяву ОСОБА_1 залишено без задоволення. 13.01.2025 між адвокатом Лисенком С.Д. та клієнтом ОСОБА_2 укладено договір про надання правової допомоги. Позивач ОСОБА_2 понесла судові витрати у вигляді оплати правової адвоката в сумі 5000 грн, які і просить стягнути з відповідача ОСОБА_1 .
Відповідно до ч. 1 п. 3 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви.
Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення ч. 3 ст. 270 ЦПК України).
Відповідно до вимог ч. 4 ст. 270 ЦПК України виклик сторін в судове засідання здійснюється лише у разі необхідності та не є обов`язковим.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.
Згідно з ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Частиною третьої вказаної статті встановлено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
На підтвердження понесення витрат на правничу допомогу представник позивача подав суду:
- договір про надання правової допомоги від 13.01.2025 року, укладений між адвокатським бюро «Лисенко та партнери» та ОСОБА_2 , пунктом 1.1 якого сторони погодили, що виконавець бере на себе зобов`язання надавати правничу допомогу Клієнту у зв`язку з заявою ОСОБА_1 про скасування заочного рішення Василівського районного суду Запорізької області від 27.02.2019 року в обсязі та на умовах, передбачених цим Договором, а Клієнт зобов`язаний оплатити послуги Виконавцю в порядку та у строки, обумовлені Сторонами в Додатковій угоді, пунктом 4.1 Клієнт зобов`язується сплатити виконавцю вартість правової допомоги (гонорар), що надається, у порядку в строки та на умовах, визначених у додаткових угодах (замовленнях) до Договору, які є невід`ємною частиною Договору;
- додаткову угоду № 1 від 13.01.2025 до договору про надання правової допомоги від 13.01.2025, згідно з умовами якої сторони погодили, що вартість послуг Виконавця за договором (розмір гонорару) за виконання дій з надання правової допомоги підпунктами 1.1 1.3 пункту 1 Додаткової угоди № 1 до Договору складає 5000 (п`ять тисяч) гривень, оплата послуг здійснюються Клієнтом протягом 5 днів після підписання цієї Додаткової угоди до договору;
- акт приймання передачі послуг з правової допомоги відповідно до Договору про надання правової допомоги від 13.01.2025 та додаткової угоди від 13.01.2025, підписаний керуючим адвокатським бюро «Лисенко та партнери» та Савченко А.В., згідно з яким адвокатом було надано правову допомогу на загальну суму 5000 грн;
- квитанцію до прибуткового касового ордера № 1 від 13.01.2025, згідно якої ОСОБА_2 на підставі договору про надання правової допомоги від 13.01.2025 та Додаткової угоди № 1 від 13.01.2025 сплачено 5000 (п`ять тисяч) гривень.
Відповідно до ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» при встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (частина четверта статті 137 ЦПК України).
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина п`ята статті 137 ЦПК України).
Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.
У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Відповідно до п. 48 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України 17.10.2014 №10 витрати на правову допомогу стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.
Також діючим законодавством передбачено, що при визначенні розміру компенсації суду слід враховувати (а сторонам доводити) розумність витрат, тобто відповідність понесених стороною витрат складності, обсягу та характеру наданої адвокатом (іншим фахівцем) допомоги. На доведення обсягу наданої правової допомоги суду може бути надано як доказ докладний письмовий звіт адвоката у конкретній справі, адресований клієнту.
Однак, відповідно до закріпленого на законодавчому рівні принципу співмірності, розмір витрат на послуги адвоката при їхньому розподілі визначається з урахуванням складності справи, часу, витраченого адвокатом на надання правничої допомоги, обсягу наданих послуг та виконаних робіт, ціни позову, а також значення справи для сторони.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані представником позивача документи та доводи на обґрунтування суми заявлених витрат, пов`язаних із розглядом справи, беручи до уваги рівень складності юридичної кваліфікації правовідносин у справі, обсяг та обґрунтованість підготовлених та поданих до суду адвокатом документів, їх значення для спору (справи), суд дійшов висновку про те, що заявлений до стягнення розмір витрат на професійну правничу допомогу в сумі 5 000,00 грн є цілком співмірним зі складністю справи, виконаними адвокатом роботами (наданими послугами, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт.
Отже, з врахуванням складності справи, обсягу виконаних адвокатом робіт, часу витраченого адвокатом на виконання таких робіт, враховуючи принципи розумності та справедливості, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 5 000,00 грн.
Ураховуючи вищевикладене, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на професійну правничу допомогу в сумі 5 000,00 грн.
Виходячи з вищевикладеного, керуючись ст. 13, 81, 141, 263-265, 270, 279, 280-284 ЦПК України,
Заяву представника позивача адвоката Лисенка Сергія Дмитровича про ухвалення додаткового рішення по цивільній справі за заявою ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Василівського районного суду Запорізької області від 27.02.2019 року, - задовольнити.
Постановити додаткове рішення у справі за заявою ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Василівського районного суду Запорізької області від 27.02.2019 року.
Стягнути зі ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5 000 (п`ять тисяч) гривень 00 коп.
Вважати додаткове рішення невід`ємною частиною попередньо ухваленого рішення.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Запорізького апеляційного суду.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручене в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Суддя В.Д. Сапунцов