Справа № 199/2800/25
(2/199/2734/25)
РІШЕННЯ

Іменем України

09.09.2025

Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпра в особі судді Спаї В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпрі у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними у справі матеріалами цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів,

ВСТАНОВИВ:

Згідно з поданим позовом в останньому заявлено вимогу про зміну способу стягнення аліментів: позивач просила суд змінити спосіб стягнення аліментів,які стягуються з ОСОБА_2 на користь позивача на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , згідно рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 26.12.2011 р. та стягувати аліменти на утримання дитини в розмірі1/4 частини заробітної плати (доходу) відповідача, але не менше 50% відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до повноліття дитини.

Позов обґрунтований тим, що шлюб між позивачем та відповідачем припинений в результаті його розірвання на підставі рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 22.12.2011 р.; сторони у цій справі є батьками неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на утримання якої згідно рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 26.12.2011 р. присуджені до сплати аліменти в розмірі 500,00 грн.

Як зазначається позивачем при зверненні до суду, на цей час розмір аліментів не забезпечує мінімальних потреб на утримання дитини.

Ухвалене рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 26 грудня 2011 р. щодо стягнення аліментів станом на 2011 рік відповідало обставинам та рівню фінансової спроможності відповідача, оскільки він не працював та не отримував стабільного фінансового доходу. На даний час позивачці стало відомо, що відповідач перебуває на службі в Збройних Силах України у в /ч НОМЕР_1 і має постійне фінансове забезпечення.

На переконання позивача, на даний час матеріальний стан відповідача значно покращився і він має змогу сплачувати аліменти в більшому розмірі, ніж 500,00 грн. Крім того, з 2011 р. по теперішній час змінилося матеріальне становище дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , її стан здоров`я, а також змінився матеріальний і сімейний стан позивача, стан здоров`я останньої. Стягнута судом в 2011 р. сума аліментів у розмірі 500 грн. на дитину не забезпечує належне матеріальне утримання та фізичний розвиток її доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , позивач на даний час не працює, самостійно не в змозі забезпечити дитині належний рівень життя, що і стало підставою звернення позивача до суду з цим позовом.

Позивач водночас просила суд врахувати, що дитина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешкає разом зі своєю матір`ю за адресою реєстрації: АДРЕСА_1 . Для нормального та комфортного життя дитини позивач забезпечує її продуктами харчування, одягом, засобами гігієни, канцелярським приладдям, книжками для навчання, портативною комп`ютерною технікою для здійснення безперешкодного та повного навчального процесу та її розвитку, меблями у її кімнату.

Дитина навчається в Дніпровському ліцеї №97 Дніпровської міської ради на безкоштовній основі, але в ліцеї харчується за власний кошт; окрім цього, ОСОБА_4 з 17.02.2023 р. по теперішній час на платній основі займається танцями, абонемент у розмірі 800 грн. щомісяця сплачує позивач, а також дитина займається на платній основі вивченням англійської мови.

ОСОБА_4 має хворобу очей, проходить періодичні платні курси лікування за рахунок позивача.

Аліментів в розмірі 500,00 грн., які стягуються з відповідача, в умовах збільшення рівня цін та прожиткового мінімуму на дитину, з урахування того, що розмір аліментів в 500 грн. було призначено, коли дитині було всього 1 рік від роду, а наразі дитині вже 13 років і потреби дитини значно вище, ніж у дитини віком одного року, недостатньо для матеріального утримання дитини, що ставить позивача в скрутне матеріальне становище, оскільки вона наразі знаходиться в відпустці по догляду за дитиною, інших доходів не має. Позивач не має у власності рухомого чи нерухомого майна, яке вона може здавати в оренду і отримувати дохід, підприємницькою діяльністю позивач не займається.

Отже, змінився майновий стан позивача, починаючи з 2011 р., зросли витрати на дитину. Крім того, змінився і стан здоров`я позивача, вона має хронічні хвороби: гіпертонічну хворобу серця та нейроциркуляторну дистонію.

При цьому, відповідач є працездатною особою, має постійний дохід, є військовослужбовцем, отримує грошове забезпечення, розмір якого дозволяє сплачувати аліменти у значно більшій сумі ніж та, що була визначена судовим рішенням, відповідач не є інвалідом тощо.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.

Як встановлено судом на підставі доказів, наданих у порядку ст.ст. 76 80 ЦПК України, сторони по даній справі є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується відповідним свідоцтвом про народження.

Шлюб між батьками припинений в результаті в результаті його розірвання на підставі рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 22.12.2011 р., яке набрало законної сили 13.03.2012 р.

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешкає разом зі своєю матір`ю за адресою реєстрації: АДРЕСА_1 , що підтверджується витягами з реєстру територіальної громади та довідкою про реєстрацію місця проживання особи, та перебуває на її утриманні.

Відповідач є платником аліментів на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 500,00 грн.

Заборгованість відповідача зі сплати аліментів станом на 01.03.2024 р. становить 123 352,13 грн., що підтверджується довідкою державного виконавця Амур-Нижньодніпровського ВДВС ДМУЮ Ю.Кравченко.

Позивач від шлюбу зі ОСОБА_5 має малолітню дитину ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується відповідними свідоцтвами.

Відповідач проходить військову службу, отримує дохід, що підтверджується відповіддю з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про джерела та суми доходів, отриманих від податкових агентів, та/або про суми доходів, отриманих само зайнятими особами,а також суму річного доходу, задекларованого фізичною особою в податковій декларації про майновий стан і доходи, яка отримана за запит суду, а також довідкою з місця служби відповідача, згідно з якою за період липень 2024 р. грудень 2024 р. нараховані суми основних та додаткових видів грошового забезпечення та додаткової винагороди складають 375433,12 грн.

За період з 01.01.2025 р. по 30.06.2025р. розмір доходу відповідача склав:

у січні 2025 р. 24142,45 грн., у лютому 2025 р. 12 585,79 грн., у березні 2025 р. 662,50 грн., у квітні 2025 р. 158,15 грн., та 10544,49 грн., у травні 2025 р.- 47348,58 грн., у червні 2025 р. 53348,58 грн.

Дитина навчається в Дніпровському ліцеї №97 Дніпровської міської ради, займається з 17.02.2023 р. на платній основі (800,00 грн. щомісяця ) танцями та на платній основі відвідує заняття з англійської мови.

ОСОБА_4 має хворобу очей, проходить періодичні платні курси лікування.

Витрати позивача на утримання дитини підтверджуються письмовими доказами (чеками).

Позивач наполягає на зміні способу стягнення аліментів з підстав, зазначених у позовній заяві.

Відповідач не скористався правом надання відзиву на позовну заяву.

Правовідносини між учасниками справи виникли із сімейних відносин: із обов`язку батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття та права одного з батьків одержувача аліментів на зміну способу стягнення аліментів.

Суд, дослідивши докази, надані в порядку ст.ст. 76 80, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову повністю, виходячи з наступного.

Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків (частина друга статті 51 Конституції України) і закріплюється в сімейному законодавстві, зокрема статтею 180 СК України на батьків покладено обов`язок по утриманню дитини до досягнення нею повноліття.

Відповідно до положень статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Враховуючи зміст статті 181 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним: спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів (абзац другий частини третьої статті 181 СК України).

Отримувати підвищений мінімальний розмір аліментів - це безумовне право, визначене законом, яке захищається в судовому порядку саме в інтересах дитини, яка має право на достатній рівень матеріального забезпечення.

Вочевидь, що нормальне існування людини, функціонування її організму та збереження її здоров`я потребує матеріальних цінностей (грошових коштів) для придбання набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних потреб людини. Матеріальних цінностей потребує навіть мінімально прийнятий рівень життя (ч. 3 ст. 82 ЦПК України).

Як встановлено судом, неповнолітня дитина проживає з позивачем.

Дитина має право на достатній рівень матеріального забезпечення: відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Судом встановлено, що розмір аліментів на утримання дитини - ОСОБА_3 становить 500,00 грн., які присуджені ще рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська 26.12.2011 р.

У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яку ратифіковано постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року, визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до частин першої-другої статті 27 вказаної Конвенції держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Отримувати підвищений мінімальний розмір аліментів - це безумовне право, визначене законом, яке захищається в судовому порядку саме в інтересах дитини.

Суд погоджується зі слушністю доводів позивача на те, що право вимагати зміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням, у зв`язку з чим позов підлягає задоволенню.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (абз. 2 ч. 2 ст. 182 СК України).

Стосовно посилання позивача на витрати, які щомісяця сплачуються за зайняття дитиною танцями та англійською мовою, а також у зв`язку з лікуванням дитини, то покриття таких витрат врегульовано ст. 185 СК України: той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

У постанові від 8 грудня 2021 року у справі № 607/12170/20 КЦС ВС виснував про хворобу дитини як особливу обставину, що потребує додаткових витрат. У цій справі дитині було рекомендовано спеціальний режим харчування. Суд вказав, що садочки комунальної власності не можуть забезпечити необхідного харчування, тому витрати на відвідування дитиною приватного дитячого садочка є додатковими витратами й не належать до основних, які батьки несуть на утримання дитини за рахунок аліментів.

У постанові від 1 квітня 2019 року у справі № 545/819/18 КЦС ВС визнав, що витрати, понесені позивачем на навчання сина в коледжі, та витрати на придбання спортивного інвентарю належать до додаткових витрат, необхідних для розвитку дитини. В цій справі суд урахував певні спортивні досягнення дитини, тому для доведення необхідності таких витрат на дитину суду можуть бути надані докази її здібностей та досягнень.

Отже, оскільки в позові не міститься вимога щодо таких витрат, а участь батьків у додаткових витратах на дитину становить їх обов`язок, позивач має право на звернення до суду з відповідним позовом на підставі ст. 185 СК України.

Судові витрати компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (ч. 6 ст. 141 ЦПК України).

Керуючись ч. 1 та ч. 3 ст. 3, ч. 1 ст. 19, п. 2 ч. 2 ст. 19, ст.ст. 23, 89, ч. 6 ст. 141, п. 2 ч. 1 та ч. 3 ст. 258, ст.ст. 264 - 265, 273, 274, 279 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів задовольнитиповністю.

Змінити спосіб аліментів, які стягуються на підставі рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 26.12.2011 р., в розмірі 500 (п`ятсот) грн. 00 коп. та стягувати щомісяця з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (РНОКПП НОМЕР_3 , АДРЕСА_3 ) аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі частки заробітку (доходу) ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 ), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з моменту набрання судовим рішенням законної сили.

Судові витрати компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В.В.Спаї