КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 вересня 2025 року м. Київ

Унікальний номер справи № 363/924/23

Апеляційне провадження № 22-ц/824/10578/2025

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого - Левенця Б.Б.,

суддів - Євграфової Є.П., Саліхова В.В.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами (у письмовому провадженні) апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Вишгородського районного суду Київської області від 25 лютого 2025 року, ухвалене під головуванням судді Свєтушкіної Д.А., у справі за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про відшкодування збитків та моральної шкоди внаслідок залиття квартири, -

в с т а н о в и в :

У лютому 2023 року позивачі звернулись до суду з вказаною позовною заявою, в якій просили стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 збитків, завданих внаслідок залиття квартири, в розмірі 37 956,00 грн., з яких 32 156 грн. - майнова шкода, 5 800 грн. - витрат на проведення експертного дослідження; стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 , ОСОБА_3 .. ОСОБА_4 моральну шкоду в розмірі 30 000, 00 грн.; стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати на правничу допомогу в розмірі 25 000 грн. та 1 073,60 грн. судового збору (т. 1 а.с. 1-5, 86-90).

На обґрунтування позовних вимог зазначали, що ОСОБА_2 разом зі своїми батьками - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , проживають та зареєстровані в квартирі АДРЕСА_1 , що підтверджується довідкою про склад сім`ї від 15.09.2003 року № 1791.

25 грудня 2022 року позивачами було виявлено, що квартира залита водою. Згідно з Актом № 142 в кв. АДРЕСА_1 залиття відбулося внаслідок того, що у квартирі АДРЕСА_2 лопнула метало-пластикова гайка на лічильнику під внутрішньо розводкою.

Власниками квартири АДРЕСА_3 , були ОСОБА_1 та ОСОБА_5 .

Відповідно до висновку експертного дослідження, ринкова вартість об`єкта оцінки права вимоги відшкодування збитку, заподіяного квартирі, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 , і майну, що знаходилось в ній на момент залиття, становить 32 156,00 грн. Відповідно до рахунку, оплата за проведення експертного дослідження згідно із Договором № 04-01-23-1 від 04.01.2023 р. становить 5 800,00 грн.

Крім того, внаслідок залиття квартири, позивачам було завдано моральну шкоду, яка виразилась у емоційному стресі, душевних стражданнях, негативних емоціях, переживаннях з приводу залиття та пошкодження квартири, через що остання стала непридатною для використання без проведення ремонту. Також через залиття було порушено звичний та розмірений спосіб їх життя, виникла необхідність докладання додаткових зусиль для його нормалізації та витрачання свого власного дорогоцінного часу для вирішення проблем пов`язаних з усуненням наслідків залиття.

01.02.2023 року позивачами було направлено претензію до ОСОБА_1 із вимогою про відшкодування завданих збитків та моральної шкоди. Станом на день подачі позовної заяви, шкода, заподіяна відповідачем, не була відшкодована у строк, визначений у претензії, тому позивачі вимушені звернутись до суду з відповідним позовом (т. 1 а.с. 1-5, 86-90).

07 квітня 2023 року та 05 травня 2023 року до суду надійшли відзиви від відповідача ОСОБА_1 та її представника - адвоката Войнаренко Л.Ф., в яких останні просили відмовити в задоволенні позову в повному обсязі (т. 1 а.с. 100-103, 138-142).

Вказували, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько відповідачки ОСОБА_5 , який проживав за адресою: АДРЕСА_5 . Вказана квартира знаходиться на четвертому поверсі зазначеного будинку. Батько відповідача ОСОБА_5 був зареєстрований за вказаною адресою та проживав один. Після його смерті квартира була порожня.

Вночі 25 грудня 2022 року (через п`ять днів після смерті ОСОБА_5 ,) за невідомих причин лопнула метало-пластикова гайка на лічильнику холодної води в туалеті, внаслідок цього вода залила коридор, кухню та велику кімнату в квартирі. Оскільки в квартирі нікого не було, сусіди викликали представників водоканалу, які перекрили стояк подачі води. Тільки після цього мешканці першого під`їзду знайшли відповідача, оскільки у відповідача є ключі від батькової квартири. Всю воду з підлоги відповідач вибрала впродовж двох годин. За цей час ніхто з мешканців під`їзду (в тому числі, мешканці квартири АДРЕСА_6 ) не звернулись до неї з запрошенням оглянути квартири, щоб побачити розмір залиття.

Відповідач в квартирі не проживала і не проживає в даний час, є зареєстрованою за іншою адресою, а саме - АДРЕСА_7 .

Звертали увагу суду, що всі крани в квартирі АДРЕСА_2 були вимкнені, унітаз не був засмічений, зайвих обладнань та устаткувань немає.

До позовної заяви доданий Акт № 142 від 27 грудня 2022 року про залиття, аварію, що трапилась по системі центрального опалення, гарячого водопостачання (або холодного водопостачання), який підписаний майстром будинку ОСОБА_6 та слюсарем-сантехніком ОСОБА_7 . Під час огляду квартири АДРЕСА_6 зазначено залиття та наслідками цього залиття є: «у кухні стеля по куткам та біля плафону, залиття стелі коридору, стеля та стіни у кутку малої кімнати, вологі плями у ванній кімнаті, залиття стелі у залі». Зауважували, що ОСОБА_1 , під час огляду квартири позивачів працівниками КП «УК» Вишгородської міської ради 27 грудня 2022 року не було, на такий огляд її ніхто не запрошував. Виходячи з вищевикладеного, поданий представником позивачів акт № 142 від 27 грудня 2022 року не відповідає вимогам законодавства, в ньому не зазначені конкретні причини залиття квартири та конкретні особи, які допустили залиття, не зазначена форма власності квартири, не зазначена присутність заінтересованих осіб, не визначено завдана матеріальна шкода та пошкодженні речі (не складено перелік пошкодженого майна), інші необхідні для такого документа реквізити. Тому цей акт не може бути належним і допустимим доказом заподіяння позивачам майнової шкоди.

Крім того, для оцінки збитків позивачі звернулись до суб`єкта оціночної діяльності ОСОБА_8 щодо проведення експертного дослідження. Згідно Звіту про оцінку ринкової вартості права вимоги відшкодування збитку, заподіяного квартирі та майну, що знаходиться в ній, на момент залиття за адресою: АДРЕСА_4 , від 04.01.2023 p., оцінювач ОСОБА_8 здійснив огляд всієї квартири та майна, що в ній знаходиться, в тому числі меблі кухонні, підлога у кімнаті, стіни у санвузлі. Вважали, що проведена оцінка майна позивачів не відповідає обсягу пошкоджень, які вказані в Акті № 142 від 27 грудня 2022 року, що призвело до завищення вартості робіт оцінювача та завищення ринкової вартості збитків від залиття. При проведенні оцінки з метою відшкодування збитків має бути запрошений представник другої сторони. ОСОБА_1 не було повідомлено жодним чином про проведення такої оцінки, що призвело до викривлення об`ємів пошкоджень. На підставі викладеного, вважали, що даний звіт не може бути належним і допустимим доказом заподіяння відповідачем позивачам майнової шкоди та вартості такої шкоди. Жодним чином не зазначено, що саме ОСОБА_1 діяла неправомірно, завдала шкоди позивачам та є її вина в пошкодженні майна позивачів (т. 1 а.с. 100-103, 138-142).

03 травня 2023 року та 30 травня 2023 року від представник позивачів - адвокат Глушко М.С. надійшли до суду відповіді на відзиви, в яких зазначено, що істотні порушення, які б могли свідчити про неправомірність або нечинність акту № 142 про залиття, аварію, що трапилась на системі ЦО, ГВ (або ХВ) від 27.12.2022 року фактично відсутні. Так, він складений комісією з працівників КП «УК» BMP, яке обслуговує вкачаний будинок, які і підписали його; затверджений відповідною посадовою особою - головним інженером виконавця послуг ОСОБА_14., якому в такому разі делеговані КІІ «УК» BMP відповідні повноваження із затвердження актів у вказаному районі. У вищевказаному акті зазначено: про дату залиття 25 грудня 2022 року, про звернення у зв`язку з цим мешканцями квартири АДРЕСА_6 до аварійної служби: характеристика будинку; виявлені при візуальному обстеженні пошкодження по кожному приміщенню затопленої квартири; причина залиття, аварії, що трапилась на системі ЦО, ГВ (або ХВ). У акті дійсно не міститься відомостей, що при огляді затопленої квартири позивачів була присутня відповідач, але за підтвердженими обставинами (зокрема, у відзиві на позовну заяву) не мешкає у даній квартирі АДРЕСА_2 , а проживає у іншій квартирі. Отже, акт № 142 складався викликаними працівниками КП «УК» ВМР після залиття та після усунення причин, що до нього призвели, складений компетентною комісією, тому немає жодних правових підстав вважати, що такий містить будь-яку неправильну чи неправдиву інформацію. Наголошуючи на своїй відсутності при складанні акту, відповідач фактично не зазначає, які зафіксовані в ньому відомості є такими, що не відповідають дійсності. Не зазначає, яким чином її мали запросити, якщо вона у квартирі АДРЕСА_2 не мешкає. Сама відповідач, з квартири якої відбулось залиття, не приходила і не намагалась прийти до квартири позивачів, щоб пересвідчитись у обсягах та площах пошкодження квартири, що мала б зробити, зважаючи на принципи добросусідських відносин, та те, що, зокрема, як і сама відповідач зазначила у відзиві, що вибирала всю воду з підлоги протягом двох годин (чим підтвердила аварійну ситуацію у квартирі АДРЕСА_2 ) та очікувала приходу сусідів.

Поряд з цим, відповідач, зі свого боку, не спростувала відомостей, викладених у акті, а лише бездоказово заперечує проти них, що робить її доводи в цій частині неспроможними. Окрім цього, відповідачем не надано належних та допустимих доказів на спростування причинного зв`язку між протиправною поведінкою та завданою позивачу матеріальною шкодою.

Зазначила, що разом зі Звітом про оцінку ринкової вартості права вимоги відшкодування збитку, заподіяного квартирі та майну, що знаходилося в ній на момент залиття, за адресою: АДРЕСА_4 долучалися копії кваліфікаційного свідоцтва оцінювача ОСОБА_8 , від 02.07.2016 року, МФ № 138 та посвідчення про підвищення кваліфікації оцінювача від 13.01.2022 року, МФ № 12530 - ПК. Також наголосила, що відомості про сертифікат суб`єкта оціночної діяльності, кваліфікаційне свідоцтво та щодо свідоцтва про реєстрацію у Державному реєстрі оцінювачів зазначені на першій сторінці Звіту, тому твердження відповідача про відсутність такої інформації є безпідставними, тому просила суд врахувати пояснення, міркування та аргументи, наведені у відповіді на відзив при постановленні законного та обґрунтованого рішення у справі (т. 1 а.с. 119-124, 168-175).

30 жовтня 2024 року від відповідача до суду надійшли додаткові пояснення, у яких зазначено, що висновок щодо вартості матеріального збитку від 04.01.2023 року, на який посилається позивач, не є належним і допустимим доказом, вважає, що позивач не довів у встановленому порядку своїх позовних вимог. Крім того, зазначено, що поданий представником позивачів акт № 142 від 27 грудня 2022 року не відповідає вимогам, викладеним у Правилах утримання житлових будинків та прибудинкових територій, в ньому не зазначені конкретні особи, які допустили залиття, не зазначена форма власності квартири, не зазначена присутність заінтересованих осіб, не визначено завдана матеріальна шкода та пошкодженні речі, інші необхідні для такого документа реквізити. Тому цей акт не може бути належним і допустимим доказом заподіяння відповідачем майнової шкоди. Зазначений Акт не містить належних і допустимих доказів неправомірних дій щодо залиття квартири, а відтак відсутній причинно-наслідковий зв`язок між неправомірними діями та шкодою, таким чином відсутні докази вини відповідача, тому просила суд відмовити позивачам у задоволенні позову в повному обсязі (т. 2 а.с. 149-153).

04 грудня 2024 року до суду від представника позивачів адвоката Глушко М.С. надійшли заперечення проти додаткових пояснень, у яких зазначено, що висновки відповідача про те, що долучений звіт про оцінку ринкової вартості права вимоги відшкодування збитку, заподіяного квартирі та майну, що знаходилося в ній на момент залиття, за адресою: АДРЕСА_4 , є неналежним доказом є виключно припущенням. Тоді як за загальним правилом, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі твердження, які викладались в заявах по суті справах, інших заявах та клопотаннях, запереченнях, є тільки незгодою із заявленими позовними вимогами. Позивачі та їх представник вважають, що такими діями ОСОБА_1 хоче тільки зняти свою відповідальність та не відшкодовувати завдану шкоду. Вказане не відповідатиме меті цивільного судочинства, оскільки не відновить порушених прав власників майна. Звернула увагу суду, що поданий звіт про оцінку ринкової вартості права вимоги відшкодування збитку, заподіяного квартирі та майну, що знаходилося в ній на момент залиття, за адресою: АДРЕСА_4 , не є висновком експерта у своєму розумінні. А його зміст повністю відповідає вимогам, встановленим у ЗУ «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні». Даний Закон не передбачає обов`язкової вказівки про кримінальну відповідальність суб`єкта оціночної діяльності, а також, що такий звіт подається до суду. При цьому, відповідач не була позбавлена звернутися до компетентних осіб із клопотанням про рецензування звіту про оцінку ринкової вартості права вимоги відшкодування збитку, заподіяного квартирі та майну, що знаходилося в ній на момент залиття, за адресою: АДРЕСА_4 , однак цього не зробила. Крім того, наголошуючи на своїй відсутності при складанні акту, відповідач фактично не зазначає, які зафіксовані в ньому відомості є такими, що не відповідають дійсності. Відсутність відповідача під час складання акту № 142 не робить його автоматично недійсним. Поряд з цим, відповідач та її представник, зі свого боку, не спростували відомостей, викладених у акті, а лише бездоказово заперечують проти них, що робить доводи в цій частині неспроможними, тому просила суд задовольнити позовні вимоги позивачів про відшкодування збитків та моральної шкоди у повному обсязі (т. 2 а.с. 172-181).

Рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 25 лютого 2025 року позовну заяву ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про відшкодування збитків та моральної шкоди внаслідок залиття квартири - задоволено частково.Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 в рахунок відшкодування завданої внаслідок залиття квартири шкоди у розмірі 32 156 грн. 00 коп., та витрати на проведення експертного дослідження у розмірі 5 800 грн. 00 коп., а всього 37 956 гривень 00 копійок. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 завдану моральну шкоду в розмірі по 5 000 гривень 00 копійок кожному. У іншій частині позовних вимог відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 836 гривень 62 копійки. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 понесені витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 15 585 гривень 38 копійок. Стягнуто з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 понесені витрати на професійну правничу допомогу по 1 471 гривні 54 копійки з кожного (т. 3 а.с. 74-86).

Не погодившись з рішенням районного суду, 16 квітня 2025 року представник ОСОБА_1 - адвокат Павличенко С.Л. звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просив скасувати оскаржуване рішення суду та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог (т. 3 а.с. 98-105).

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначив, що оскаржуване рішення є незаконним, необґрунтованим, ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Суд першої інстанції не врахував, що на момент залиття квартири позивачів, ОСОБА_1 не була власником цієї квартири, з якої відбулось залиття. Відповідачу на той час належало 5/12 частини квартири.

Також, судом не взято до уваги, що позивачами надано різні копії Акту № 142 від 27 грудня 2022 року про залиття, що трапилось по системі центрального опалення, гарячого водопостачання (або холодного водопостачання), який підписаний майстром будинку ОСОБА_6 та слюсарем-сантехніком ОСОБА_9 , а саме щодо підписів позивачів на цьому акті. Невідомо, при яких обставинах і коли ці підписи були вчинені. Разом з тим, підпис відповідача відсутній.

Під час огляду квартири позивачів працівниками КП «УК» Вишгородської міської ради 27 грудня 2022 року відповідача на огляд ніхто не запрошував. Квартира, в якій проживав батько відповідача також не була оглянута.

Судом першої інстанції проігноровано вимоги Правил утримання житлових будинків та прибудинкових територій, затверджених Наказом Державного комітету з питань житлово-комунального господарства від 17.05.2005 № 76, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 25 серпня 2005 року за № 927/11207. Згідно з вказаним Правилами присутність зацікавлених осіб від потерпілої сторони та з боку винної є обов`язковою.

Приймаючи до уваги акт № Акту № 142 від 27 грудня 2022 року, суд першої інстанції не врахував, що під час огляду квартири АДРЕСА_6 в складеному акті зазначено залиття та наслідки цього залиття, а саме: «у кухні стеля по куткам та біля плафону, залиття стелі коридору, стеля та стіни у кутку малої кімнати, вологі плями у ванній кімнаті, залиття стелі у залі». Вказаний акт не відповідає вимогам, викладеним у Правилах, в ньому не зазначені конкретні причини залиття квартири та конкретні особи, які допустили залиття, не зазначена форма власності квартири, не зазначена присутність заінтересованих осіб, не визначено завдана матеріальна шкода та пошкодженні речі (не складено перелік пошкодженого майна), інші необхідні для такого документа реквізити. Тому цей акт не може бути належним і допустимим доказом заподіяння позивачам майнової шкоди.

Крім того, для оцінки збитків позивачі звернулись до суб`єкта оціночної діяльності ОСОБА_8 щодо проведення експертного дослідження. Згідно Звіту про оцінку ринкової вартості права вимоги відшкодування збитку, заподіяного квартирі та майну, що знаходиться в ній, на момент залиття за адресою: АДРЕСА_4 , від 04.01.2023 p., оцінювач ОСОБА_8 здійснив огляд всієї квартири та майна, що в ній знаходиться, в тому числі меблі кухонні, підлога у кімнаті, стіни у санвузлі.

Суд не звернув увагу, що проведена оцінка майна позивачів не відповідає обсягу пошкоджень, які вказані в акті № 142 від 27 грудня 2022 року, що призвело до завищення вартості робіт оцінювачем та завищення ринкової вартості збитків від залиття.

При проведенні оцінки з метою відшкодування збитків має бути запрошений представник другої сторони. ОСОБА_1 не було повідомлено жодним чином про проведення такої оцінки, що призвело до викривлення об`ємів пошкоджень.. Більше того, наданий звіт не був підписаний суб`єктом оціночної діяльності ОСОБА_8 .

Поданий 25 лютого 2025 року представником позивачів підписаний оцінювачем звіт, що є поза межами підготовчого засідання, не відповідає копії звіту, направленого ОСОБА_1 як відповідачу. Невідомо, коли і за яких обставин був підписаний вказаний звіт. Крім того, зазначені дані у підписаному звіті не відповідають даним, що містяться в копії звіту, направленому ОСОБА_1 .

Разом з тим, звертав увагу, що у звіті щодо вартості матеріального збитку не зазначено, що експерт попереджений про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві висновки та те, що висновок виготовлено для подання до суду.

Суд першої інстанції дійшов необґрунтованого висновку про те, що в діях відповідача є вина в заподіянні шкоди, оскільки відповідач як власник квартири недбало ставився до сантехнічного обладнання цієї квартири.

ОСОБА_1 не мала наміру заподіяти моральну шкоду позивачам, її дії не можуть бути визнані неправомірними, між можливою моральною шкодою позивачів внаслідок залиття квартири та діями відповідача немає причинного зв`язку (т. 3 а.с. 98-105).

21 травня 2025 року до суду надійшов відзив на апеляційну скаргу від представника ОСОБА_2 - адвоката Глушко М.С., в якому остання просила відмовити в задоволенні апеляційної скарги (т. 3 а.с. 130-134).

28 травня 2025 року від представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Павліченко С.Л. надійшли письмові заперечення проти відзиву на апеляційну скаргу (т. 3 а.с. 137-138).

За правилами ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційна скарга ОСОБА_1 на рішення Вишгородського районного суду Київської області від 25 лютого 2025 року розглянута апеляційним судом в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами (у письмовому провадженні).

При цьому, суд апеляційної інстанції забезпечив право сторін по справі надати доводи та заперечення, повідомивши про розгляд справи апеляційним судом в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами (у письмовому провадженні), про що у справі містяться докази (т. 3 а.с. 127-129, 141-148).

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду, судова колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, враховуючи наступне.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що причиною залиття квартири АДРЕСА_1 стало те, що у квартирі АДРЕСА_2 , власником якої є відповідач, лопнула метало-пластикова гайка на лічильнику під внутрішньо розводкою, тобто по суті - недбале ставлення відповідача, як власника квартири, до сантехнічного обладнання цієї квартири. При цьому, відповідач не спростувала належними та допустими доказами своєї вини у залитті квартири позивачів, хоча це є її процесуальним обов`язком, оскільки у спірних правовідносинах діє презумпція вини заподіювача шкоди.З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку про доведеність того факту, що залиття квартири позивачів сталося з вини власника квартири АДРЕСА_2 , а саме ОСОБА_1 . Розмір збитків, заподіяних квартирі, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 , і майну, що знаходилось в ній в результаті залиття визначено оцінювачем ФОП « ОСОБА_8 » у його звіті про оцінку ринкової вартості права вимоги від 04.01.2023 року. Вина відповідача в заподіяні моральної шкоди позивачам повністю підтверджується матеріалами справи. Разом з тим, моральна шкода у розмірі 30 000,00 грн. достатніми доказами не обґрунтована та не відповідає фактичним обставинам справи. Отже, суд, враховуючи обставини справи, характер, обсяг, тривалість та наслідки заподіяних позивачам моральних страждань, розмір матеріальної шкоди, завданих позивачам, виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості, вважає за доцільне задовольнити позовні вимоги щодо стягнення моральної шкоди в розмірі по 5 000,00 грн. кожному.

Колегія суддів погодилась з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що позивачі є співвласниками квартири АДРЕСА_1 , що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло № НОМЕР_1 від 03.02.2000 року (т. 3 а.с. 7).

З довідки № 392 від 19.02.2025 року про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб вбачається, що ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 зареєстровані у вказаній квартирі, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_8 (т. 3 а.с. 8).

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 01.02.2023 року № 18 ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_3 , право на 7/12 частки якої виникло в неї на підставі свідоцтва про право на спадщину від 21.12.2023 року (т. 1 а.с. 13-14).

З акту № 142 від 27.12.2022 року про залиття, аварію, що трапилася на системі центрального опалення, гарячого водопостачання (або холодного водопостачання) комісією в складі працівників КП «УК» BMP, а саме: головного інженера виконавця послуг ОСОБА_14., майстра будинку ОСОБА_6 , слюсаря-сантехніка ОСОБА_10 , вбачається, що 25.12.2022 року в будинку АДРЕСА_4 трапилося залиття стелі у кухні по куткам та біля плафону, залиття стелі коридору, залиття стелі та стіни у кутку малої кімнати, вологі плями у ванній кімнаті, залиття стелі у залі. Причиною залиття, аварії, що трапилася на системі ЦО, ГВС (або ХВП) є: у квартирі АДРЕСА_2 лопнула метало-пластикова гайка на лічильнику під внутрішньо розводкою (т. 1 а.с. 15 т. 3 а.с. 64).

Згідно зі звітом про оцінку ринкової вартості права вимоги оцінювача ФОП « ОСОБА_8 » від 04.01.2023 року, ринкова вартість об`єкта оцінки права вимоги відшкодування збитку, заподіяного квартирі, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 , і майну, що знаходилось в ній на момент залиття, становить 32 156,00 гривень (т. 1 а.с. 16-39, т. 3 а.с. 41-60).

Відповідно до рахунку за надані послуги ФОП ОСОБА_8 оплата за проведення зазначеної оцінки становить 5 800,00 гривень (а.с. 39).

01.02.2023 року на відому позивачам адресу, а саме адресу квартири, яка перебуває у власності ОСОБА_1 ( АДРЕСА_9 ) представником позивачів було направлено претензію до відповідача із вимогою про відшкодування завданих збитків та моральної шкоди (т. 1 а.с. 40-45).

Натомість зазначена шкода позивачам до подачі позову і розгляду справи судом не відшкодована.

У судовому засіданні 07 листопада 2024 року свідок ОСОБА_11 зазначив, що знайомий тільки із ОСОБА_2 25.12.2022 року о 13 год. 00 хв. повертався з с. Іванкова додому, зайшовши у під`їзд побачив потьоки на стінах першого поверху. Потім зайшовши у свою квартиру, яка знаходиться на другому поверсі побачив затоплення на кухні, у ванній кімнаті та туалеті. Після чого повідомив власників квартири, та зустрів сусіда з третього поверху, що над ним. Останній повідомив, що він його затопив, бо затопили його з квартири, що знаходиться вище та у якій хтось нещодавно помер. Також зазначив, що ОСОБА_2 проживає на першому поверсі під ним (т. 2 а.с. 158-161).

Відповідно до частин 4 та 5 ст. 319 ЦК України власність зобов`язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі.

Згідно зі ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до приписів ст. 360 ЦК України Співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном.

Згідно зі ст. 151 ЖУ України громадяни, які мають у приватній власності жилий будинок (квартиру), зобов`язані забезпечувати його схоронність, провадити за свій рахунок поточний і капітальний ремонт, утримувати в порядку придомову територію.

Крім того відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Статтею 1218 ЦК встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч. 2 ст. 11 ЦК України однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, а отже, підставою цивільно-правової відповідальності як обов`язку відшкодувати шкоду, є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.

Статтею 22 ЦК України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, втрати, які особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

За змістом ст. 1166 ЦК України обов`язок відшкодувати заподіяну шкоду покладається на особу, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Особливістю деліктної відповідальності за завдану шкоду є презумпція вини. Отже, відсутність вини у завданні шкоди повинен доводити сам заподіювач шкоди.

Відповідно до ч. 3 ст. 386 ЦК України, власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової і моральної шкоди.

Згідно з п. 2.3.6 Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених Наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства № 76 від 17.05.2005, у разі залиття, аварії квартир складається відповідний акт.

Акт про залиття - це відповідний документ, який підтверджує подію, що трапилась. Цей документ складається комісією та затверджується балансоутримувачем, власником приміщення, будинку, споруди, житлового комплексу або комплексу будинків і споруд або іншою особою, що обслуговує відповідний будинок.

В додатку № 4 до цих Правил зазначено, що факт залиття квартири та його наслідки фіксується актом комісійного обстеження квартири за участю представників організації (підприємства), яка відповідно до укладеної угоди обслуговує внутрішньо-будинкові системи опалення та водопостачання, представника власника будинку, будинкового комітету та затверджується начальником організації (підприємства), яка відповідно до укладеної угоди надає послуги. Присутність зацікавлених осіб від потерпілої сторони та з боку винної є обов`язковою. В акті повинно бути відображено: дата складання акта (число, місяць, рік); прізвища, ініціали та посади членів комісії; прізвище, ім`я, по батькові власника (наймача, орендаря) квартири, що зазнала шкоди; адреса квартири, поверх, форма власності; характер залиття та його причини; завдана матеріальна шкода (обсяги необхідного ремонту приміщень квартири, перелік пошкоджених внаслідок залиття речей та їх орієнтовна вартість); висновок комісії щодо встановлення вини особи, що вчинила залиття.

Відповідно до висновків Верховного Суду, викладених в постанові від 04 серпня 2020 року у справі №925/1478/16, протиправна поведінка особи може виявлятися у прийнятті нею неправомірного рішення або у неправомірній поведінці (діях або бездіяльності). Протиправною у цивільному праві вважається поведінка, яка порушує імперативні норми права або санкціоновані законом умови договору, внаслідок чого порушуються права іншої особи. Причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи та завданою шкодою є обов`язковою умовою відповідальності, яка передбачає, що шкода стала об`єктивним наслідком поведінки заподіювача шкоди.

При цьому, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини заподіювача шкоди. Якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. З огляду на наведене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності і диспозитивності цивільного процесу, положень ЦК України щодо відшкодування шкоди, саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності вини у завданні шкоди (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду від 27 грудня 2019 року у справі №686/11256/16-ц).

Згідно з ч. 1, 5, 6, 7 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Звертаючись до суду з позовними вимогами, позивач посилався на те, що в кв. АДРЕСА_1 , співвласниками якої є позивачі, відбулось залиття внаслідок того, що у квартирі АДРЕСА_3 , власником якої є відповідачка, лопнула метало-пластикова гайка на лічильнику під внутрішньо розводкою. Наслідками такої події є завдання позивачам матеріальних збитків. Згідно зі звітом про оцінку ринкової вартості права вимоги оцінювача ФОП « ОСОБА_8 » від 04.01.2023 року, ринкова вартість об`єкта оцінки права вимоги відшкодування збитку, заподіяного квартирі за адресою: АДРЕСА_4 , і майну, що знаходилось в ній на момент залиття, становить 32 156,00 грн. Моральну шкоду позивачі оцінювали в 30 000 грн.

На підтвердження обставин щодо протиправної поведінки відповідача, яка полягала у залитті квартири позивача, та щодо причинного зв`язку між протиправною поведінкою відповідача та завданими збитками, позивачем до позовної заяви був наданий Акт № 142 від 27.12.2022 року про залиття, аварію, що трапилася на систем центрального опалення, гарячого водопостачання (або холодного водопостачання) (т. 1 а.с. 15 т. 3 а.с. 64).

Вказаний акт складений комісією в складі працівників КП «УК» BMP, а саме: головного інженера виконавця послуг ОСОБА_14., майстра будинку ОСОБА_6 , слюсаря-сантехніка

ОСОБА_12 зазначеному акті вказано подію, що відбулась - залиття квартири АДРЕСА_1 ; наслідки такої події - залиття стелі у кухні по куткам та біля плафону, залиття стелі коридору, залиття стелі та стіни у кутку малої кімнати, вологі плями у ванній кімнаті, залиття стелі у залі.

В акті також зазначено причину залиття - у квартирі АДРЕСА_3 лопнула метало-пластикова гайка на лічильнику під внутрішньо розводкою.

Колегія суддів вважає, що акт залиття квартири є належним та допустимим доказом по справі, позаяк у вказаному акті зазначені всі обов`язкові відомості, а саме: дата та місце складання; члени комісії, що складають акт; місце, де трапилося залиття; подія, що трапилася; наслідки залиття, а також причини залиття, отже даний акт в загальному відповідає вимогам Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених Наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року № 76, і є належним доказом по справі.

Крім того, акт є первинним документом, що засвідчує факт певної події.

Суд першої інстанції правильно відхилив посилання відповідача, що вона не була присутня та не підписувала акт № 142 від 27.12.2022 року, та її доводи, що зазначений акт є неналежним та недопустимим доказом наявності вини відповідача у залитті належної позивачам квартири, оскільки такий акт відповідає формі, встановленій наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року № 76 «Про затвердження Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій».

Відповідач не надала до суду належних та допустимих доказів на спростування факту залиття квартири позивача. Також, відповідач не спростувала доказами відсутність своєї вини у залитті квартири позивача, клопотання про проведення відповідних судових експертиз, а саме на предмет визначення причин залиття квартири позивача не заявляла та не надала інших доказів на підтвердження своїх заперечень, хоча це є її процесуальним обов`язком, оскільки у спірних правовідносинах діє презумпція вини заподіювача шкоди.

Позивач, на підтвердження розміру позовних вимог надав до суду звіт про оцінку ринкової вартості права вимоги оцінювача ФОП « ОСОБА_8 » від 04.01.2023 року, в якому ринкова вартість об`єкта оцінки права вимоги відшкодування збитку, заподіяного квартирі, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 , і майну, що знаходилось в ній на момент залиття, становить 32 156,00 грн. Вказаний звіт підписаний ОСОБА_8 яким складений цей звіт (т. 1 а.с. 16-39, т. 3 а.с. 41-66).

Однак, відповідач, заперечуючи проти вказаного звіту про оцінку ринкової вартості права вимоги оцінювача ФОП « ОСОБА_8 » від 04.01.2023 року,не надала до суду доказів на спростування такого звіту та визначеного ним розміру матеріального збитку (шкоди). Заперечуючи проти такого розміру збитків відповідач свого контррозрахунку не навела, з клопотанням про проведення судової будівельно-технічної експертизи не зверталась, у зв`язку з чим не спростувала розмір заподіяної позивачам шкоди.

Відтак, суд першої інстанції дійшов законного та обґрунтованого висновку про наявність підстав для стягнення із ОСОБА_13 на користь позивача ОСОБА_2 32 156 грн. матеріальної шкоди, завданої залиттям квартири та 5 800 грн. на відшкодування витрат понесених на проведення експертного дослідження.

Щодо моральної шкоди, то суд першої інстанції, враховуючи обставини справи, характер, обсяг, тривалість та наслідки заподіяних позивачам моральних страждань, розмір матеріальної шкоди, завданих позивачам, виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості, дійшов обґрунтованого висновку щодо стягнення моральної шкоди з відповідача на користь позивачів в розмірі по 5 000,00 грн. кожному.

Доводи апеляційної скарги цих висновків суду не спростовують, зводяться до переоцінки доказів у справі, тому колегія суддів їх відхилила.

Разом з тим, суд апеляційної інстанції звертає увагу, що апеляційна скарга не містить доводів щодо розподілу судових витрат за результатами розгляду справи судом першої інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відтак, оскаржуване рішення в частині розподілу судових витрат судом апеляційної інстанції не переглядається.

Відповідно до частини 1 статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі ст. 141 ЦПК України понесені апелянтом судові витрати на апеляційний розгляд справи відшкодуванню за рахунок позивача не підлягають.

З огляду на положення частини 3 статті 389 ЦПК України судові рішення у малозначних справах касаційному оскарженню не підлягають, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Керуючись ст. 367, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, ст.ст. 381-384 ЦПК України, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Вишгородського районного суду Київської області від 25 лютого 2025 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно з дня її ухвалення і оскарженню в касаційному порядку до Верховного Суду не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Судді Київського апеляційного суду: Б.Б. Левенець

Є.П. Євграфова

В.В. Саліхов