Провадження № 2/686/5268/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 серпня 2025 року м. Хмельницький

Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області

в складі: головуючої судді - Хараджі Н.В.,

при секретарі судових засідань - Козуляк І.В.,

за участі представника позивача - Левицької Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Хмельницькому цивільну справу за позовною заявою Виконавчого комітету Хмельницької міської ради (орган опіки та піклування) в інтересах малолітнього ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Центр соціально-психологічної реабілітації дітей «Подолянчик» про позбавлення батьківських прав,-

В С Т А Н О В И В :

Виконавчий комітет Хмельницької міської ради (орган опіки та піклування) в інтересах малолітнього ОСОБА_1 звернувся з позовною заявою до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав, посилаючись на те, що на обліку в службі у справах дітей Хмельницької міської ради перебувають малолітній ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який опинився у складних життєвих обставинах (проживання у сім`ї, в якій мати ухиляється від виконання батьківських обов`язків).

Згідно з інформацією відділу державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ) державну реєстрацію народження дитини проведено відповідно до вимог ч.1 ст. 135 Сімейного кодексу України. Мати - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , батько - ОСОБА_3 .

Дитина разом із матір`ю зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 . З 24 грудня 2024 року малолітній ОСОБА_4 перебуває в Центрі соціально-психологічної реабілітації дітей «Подолянчик» через обставини, які негативно впливали на зростання та виховання його у сім`ї.

Хлопчика виявлено 04 грудня 2024 року на підставі анонімного повідомлення щодо неналежного догляду за малолітнім зі сторони матері, ОСОБА_2 . Комісія у складі працівника служби у справах дітей, фахівця із соціальної роботи Хмельницького міського центру соціальних служб відвідала вказану в повідомленні адресу: АДРЕСА_1 . При спілкування з комісією мати проявляла агресію, чинила опір щодо обстеження житлово-побутових умов. її було ознайомлено із законодавством України щодо захисту прав дитини, попереджено про відповідальність, передбачену ст. 184, ст. 173-2 КУпАП та роз`яснено, що вчинення перешкод представникам органу опіки та піклування у здійсненні обстеження умов проживання дитини може мати правові наслідки. Обстеження було проведено частково.

05 грудня 2024 року відповідач, ОСОБА_5 , звернулася до служби у справах дітей із заявою про тимчасове влаштування малолітнього сина в державний заклад, мотивуючи це тим, що має конфліктні стосунки з ОСОБА_4 і не може матеріально забезпечити його потреби. Після чого вона не виходила на зв`язок із соціальними працівниками та при повторних візитах не відчиняла помешкання. Така поведінка відповідачки викликала занепокоєння. Про ситуацію було повідомлено ВП № 1 Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області.

Потрапити в квартиру вдалося лише 19 грудня 2024 року. В ході проведеної перевірки відповідно до Порядку забезпечення соціального захисту дітей, які перебувають у складних життєвих обставинах, у тому числі дітей, які постраждали від жорстокого поводження затвердженого постановою КМУ від 01.06.2020 р. № 585 було встановлено: умови проживання дитини потребують покращення; кімнати в помешканні занедбані; рівень забезпечення базових потреб дитини нижче середнього (мати не працює, через що не має засобів для забезпечення потреб сина у їжі. засобах гігієни, одязі); дитина з ознаками недогляду та поведінковими ознаками жорстокого поводження (пасивна реакція при спілкуванні, тривожність, боязливість); дитина не зарахована до навчального закладу відповідно до віку.

За спостереженням негативні стосунки між матір`ю та сином підтвердилися. З`ясувавши, що стан виконання батьківських обов`язків ОСОБА_6 стосовно малолітнього ОСОБА_4 неналежний служба у справах дітей ініційовала розгляд питання на засідання комісії з питань захисту прав дитини Хмельницького міськвиконкому щодо доцільності влаштування дитини у Центр соціально-психологічної реабілітації дітей «Подолянчик». 23 грудня 2024 року зазначена комісія вивчила всі матеріали справи, заяву матері та ухвалила рішення про тимчасове влаштування ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до Центру терміном 9 місяців.

Для отримання необхідного медичного висновку, щоб направити дитину до Центру, 19 грудня 2024 року в супроводі соціальних працівників мати доставила малолітнього ОСОБА_4 у КП «Хмельницька міська дитяча лікарня». Після проходження медичного обстеження, відповідно до виписки із медичної карти стаціонарного хворого № 10106 у дитини встановлено основний діагноз: розлади вегетативної нервової системи; супутній діагноз: гіперметропія обох очей слабкого ступеня. Також при поступленні у дитини були скарги на загальну слабкість, млявість, періодичний головний біль, зниження апетиту. Загальний стан середнього ступеня важкості, на обличчі під лівим оком виявлено синець.

Відповідно до встановлених діагнозів дитини відповідачка, ОСОБА_5 , порушила обов`язки, передбачені ч. 2 ст. 150 Сімейного кодексу України, де зазначено, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Також за період перебування дитини у лікарні мати її не провідувала, станом здоров`я не цікавилась. 24 грудня 2024 року при виписці малолітнього ОСОБА_4 з лікарні була присутня працівниця служби, яка і доставила дитину до Центру соціально-психологічної реабілітації дітей «Подолянчик». Також про безвідповідальність відповідачки. ОСОБА_2 , та її легковажне ставлення до батьківства свідчать і такі обставини, як: інформація КП Хмельницький міський центр первинної медико-санітарної допомоги № 1» від 17.12.2024 № 2130 про те, що мати дитини рекомендацій лікаря не дотримується, на контакт з лікарем не виходить; інформація Центру соціально-психологічної реабілітації дітей «Подолянчик» від 18.04.2025 року № 156, в якій вказано, що мати не відвідувала дитину в закладі, не телефонувала; інформація Хмельницького міського центру соціальних служб від 01.05.2025 № 478/01 - 24 про здійснення соціального супроводу сім`ї дитини, в якій зазначено, що мати не дотримується рекомендацій фахівця із соціальної роботи; характеристика ВП № 1 ХРУП ГУНП в Хмельницький області від 30.04.2025 №71510- 2025 на громадянку ОСОБА_7 ; вирок Хмельницького міськрайонного суду від 25.02.2025 року по кримінальній справі № 686/4973/25 про визнання ОСОБА_2 винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 ККУ; копія заяви громадянки ОСОБА_2 від 07.05.2025 про погодження на позбавлення її батьківських прав стосовно малолітнього ОСОБА_1 .

Обставини, за яких дитина перебуває поза межами сім`ї, залишаються без змін. Відповідачка, ОСОБА_5 , не піклується про фізичний та духовний розвиток сина, його здоров`я, матеріальне забезпечення, підготовку до самостійного життя, не проявляє батьківської турботи, не виявляє інтересу до внутрішнього світу дитини та свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків.

Враховуючи це, на черговому засіданні комісії з питань захисту прав дитини розглянуто питання про позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 стосовно сина ОСОБА_4 та ухвалено рекомендації про доцільність позбавлення. Дослідивши усі матеріали цієї справи, з метою найбільш повного та всебічного забезпечення прав та законних інтересів дитини орган опіки та піклування Хмельницької міської ради виніс рішення про доцільність позбавлення батьківських прав та затвердив письмовий висновок.

Позивач просить позбавити батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , стосовно малолітнього ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та передати малолітнього органу опіки та піклування Хмельницької міської ради для подальшого влаштування.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26.05.2025 року визначеного головуючого суддю по справі - суддю Хараджу Н.В.

Ухвалою суду від 30.05.2025 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у даній цивільній справі, розгляд справи постановлено проводити у порядку загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 09.07.2025 року підготовче провадження у справі закрито, призначено справу до судового розгляду.

У судовому засіданні представник Виконавчого комітету Хмельницької міської ради (орган опіки та піклування) - Левицька Ю.В., підтримала позовну заяву та просила її задовольнити.

Представник третьої особи - Центру соціально-психологічної реабілітації дітей «Подолянчик», буду належним чином повідомленим про дату, місце та час розгляду справи не з`явився, клопотання про відкладення розгляду справи на адресу суду не надав.

Відповідачка в судове засідання повторно не з`явилась. Про день, час та місце слухання справи повідомлялась належним чином. Причини неявки суду невідомі. Ухвалу про відкриття провадження по справі, позовну заяву з додатками було направлено на її адресу. Конверти повертались з відміткою «за закінченням терміну зберігання» та «адресат відсутній за наказною адресою», що відповідно до ст.128 ЦПК України є належним повідомленням.

Письмового відзиву, заперечень, клопотань до суду не подавалось, причини неможливості їх подати суду також не повідомлено.

Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

З`ясувавши доводи та аргументи позивача, обставини, на яких ґрунтуються його позовні вимоги, дослідивши зібрані у справі докази, суд прийшов до висновку, що позов необхідно задовольнити з огляду на таке.

Згідно ст. 3, 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної ради України від 27 лютого 1991 року №789-ХІІ, яка відповідно до ст.9 Конституції України діє як складова національного законодавства України, держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Частиною першою статті 3 Сімейного кодексу України (далі - СК України) проголошено, що сім`я є первинним та основним осередком суспільства.

Держава охороняє сім`ю, дитинство, материнство, батьківство, створює умови для зміцнення сім`ї (ч.1 ст.5 СК України). Аналогічне положення закону закріплено в ч. 3 ст. 51 Конституції України, згідно якої сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняється державою. Держава забезпечує пріоритет сімейного виховання дитини (ч. 3 ст. 5 СК України).

Згідно ч. 8 ст. 7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Такий обов`язок батьків передбачений також ч.2 ст.150 СК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Згідно частин 1-5 статті 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї.

У відповідності до ст.155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

За положеннями ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Статтею 164 СК України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавленні судом батьківських прав, зокрема, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Пленум Верховного Суду України в п.15 Постанови від 30.03.2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Відповідно до п. 15, 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання ними своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Верховний Суд у постанові від 15.04.2021 у справі № 243/13192/19-ц зазначив, що тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками.

Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу і повинен застосовуватись у випадках свідомого та умисного ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов`язків, та з врахуванням того, що такий захід буде застосований в інтересах дітей.

Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків.

Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків.

Відповідно до ч. ч. 5, 6 ст. 19 СК України орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Судом встановлено, що відповідачка ОСОБА_2 , є матір`ю малолітнього ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 19 грудня 2017 року.

Згідно з інформацією відділу державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ) державну реєстрацію народження дитини проведено відповідно до вимог ч.1 ст. 135 Сімейного кодексу України. Мати - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , батько - ОСОБА_3 .

04 грудня 2024 року було виявлено дитину на підставі анонімного повідомлення щодо неналежного догляду за малолітнім хлопчиком зі сторони матері, ОСОБА_2 .

05 грудня 2024 року ОСОБА_5 звернулася до служби у справах дітей із заявою про тимчасове влаштування малолітнього сина в державний заклад, мотивуючи це тим, що має конфліктні стосунки з ОСОБА_4 і не може матеріально забезпечити його потреби. Після чого вона не виходила на зв`язок із соціальними працівниками та при повторних візитах не відчиняла помешкання.

23 грудня 2024 року зазначена комісія вивчила всі матеріали справи, заяву матері та ухвалила рішення про тимчасове влаштування ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до Центру терміном 9 місяців.

З 24 грудня 2024 року малолітній ОСОБА_1 перебуває в Центрі соціально-психологічної реабілітації дітей «Подолянчик» через обставини, які негативно впливали на зростання та виховання дитини в сім`ї, що підтверджується актом прийому дитини до центру від 24.12.2024 року.

Відповідно до встановлених діагнозів дитини відповідачка, ОСОБА_5 , порушила обов`язки, передбачені ч. 2 ст. 150 Сімейного кодексу України, де зазначено, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Також за період перебування дитини у лікарні мати її не провідувала, станом здоров`я не цікавилась. 24 грудня 2024 року при виписці малолітнього ОСОБА_4 з лікарні була присутня працівниця служби, яка і доставила дитину до Центру соціально-психологічної реабілітації дітей «Подолянчик».

Також про безвідповідальність відповідачки. ОСОБА_2 , та її легковажне ставлення до батьківства свідчать і такі обставини, як: інформація КП Хмельницький міський центр первинної медико-санітарної допомоги № 1» від 17.12.2024 № 2130 про те, що мати дитини рекомендацій лікаря не дотримується, на контакт з лікарем не виходить; інформація Центру соціально-психологічної реабілітації дітей «Подолянчик» від 18.04.2025 року № 156, в якій вказано, що мати не відвідувала дитину в закладі, не телефонувала; інформація Хмельницького міського центру соціальних служб від 01.05.2025 № 478/01 - 24 про здійснення соціального супроводу сім`ї дитини, в якій зазначено, що мати не дотримується рекомендацій фахівця із соціальної роботи; характеристика ВП № 1 ХРУП ГУНП в Хмельницький області від 30.04.2025 №71510- 2025 на громадянку ОСОБА_7 ; вирок Хмельницького міськрайонного суду від 25.02.2025 року по кримінальній справі № 686/4973/25 про визнання ОСОБА_2 винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 ККУ; копія заяви громадянки ОСОБА_2 від 07.05.2025 про погодження на позбавлення її батьківських прав стосовно малолітнього ОСОБА_1 .

Враховуючи вищевикладене та у зв`язку з ухиленням ОСОБА_2 від виконання своїх батьківських обов`язків, керуючись статтею 164 Сімейного кодексу України, виходячи з інтересів дитини, беручи до уваги рішення комісії з питань захисту прав дитини при Хмельницькій міській раді від 23 травня 2025 року, орган опіки та піклування Хмельницької міської ради вважає за доцільне позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , батьківських прав відносно її малолітнього сина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1

Вказані обставини не заперечувалися відповідачкою ОСОБА_2 .

Відповідно до актів обстеження умов проживання ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 від 26.05.2025 року умови для зростання та виховання потребують покращення.

Згідно висновкуоргану опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 стосовно малолітнього ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вбачається за доцільне позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 стосовно малолітнього ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно відповіді відділу поліції №1 Хмельницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області від 26.05.2025 року, вбачається що стосовно ОСОБА_2 складено протокол відповідно до ч. 1 ст. 184 КУпАП та скеровано до Хмельницького міськрайонного суду для прийняття рішення згідно чинного законодавства України.

Згідно відповіді центру соціально-психологічної реабілітації дітей «Подолянчик» від 18..04.2025 року №156 вбачається що малолітнього ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за період перебування в центрі, з 24.12.2024 року по даний час, мати не провідувала, життям та здоров`ям дитини не цікавилась, не телефонувала, з письмовою заявою не зверталася.

Як вбачається з характеристики, виданої відділом поліції №1 Хмельницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області від від 30.04.2025 року, за період проживання громадянка ОСОБА_2 зарекомендувала себе негативно, 19.12.2024 притягувалася до адміністративної відповідальності за ухилення від виконання своїх обов`язків щодо забезпечення необхідних умов для життя, навчання та виховання своєї дитини - малолітнього ОСОБА_1 , 2017 р.н. (ч. 1 ст. 184 КУпАП), за злісне невиконання встановлених законом обов`язків по догляду за дитиною, інші порушення прав дитини, не притягувалася. До правоохоронних органів неодноразово надходили скарги стосовно поведінки останньої.

Таким чином, судом встановлено, що відповідачка ОСОБА_2 не піклується про фізичний і духовний розвиток свого малолітнього сина, його навчання, підготовкою до самостійного життя, зокрема - не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, не створює умов для отримання дитиною освіти, що суд розцінює як свідоме нехтування своїми обов`язками.

З огляду на викладене, оцінивши надані докази, суд приходить до висновку, що відповідачка ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків щодо своєї дитини, а тому є підстави для позбавлення її батьківських прав та задоволення позовних вимог в цій частині. Такий крайній захід спрямований на захист інтересів малолітнього ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою забезпечення його належного виховання, розвитку, медичного догляду та соціального нагляду.

Відповідно до ч. 4, ч. 5 ст. 167 СК України якщо дитина не може бути передана другому з батьків, переважне право перед іншими особами на передання їм дитини мають, за їхньою заявою, баба та дід, повнолітні брати та сестри, інші родичі дитини, мачуха, вітчим. Якщо дитина не може бути передана бабі, дідові, повнолітнім братам та сестрам, іншим родичам, мачусі, вітчиму, вона передається на опікування органу опіки та піклування.

Оскільки державна реєстрація народження ОСОБА_1 проведена на підставі ч. 1 ст. 135 СК України, тобто запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень проведений за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записані за її вказівкою, дитина не може бути передана другому з батьків, оскільки батьківство не визнане батьком дитини.

Також дитина не може бути передана бабі, дідові, повнолітнім братам та сестрам, іншим родичам, мачусі, вітчиму, оскільки з такими заявами вони не зверталися, а тому наявні підстави для передачі малолітнього ОСОБА_1 на опікування органу опіки та піклування.

Крім того, частинами 2, 3 ст.166 СК України передбачено, що особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини.

При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину.

Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

У частині 2 ст.182 СК України визначено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ст. 191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Як встановлено судом, що утриманням та вихованням дитини матір не займається.

З огляду на те, що, відповідачка зобов`язана утримувати свого сина до досягнення ним повноліття, створювати необхідні умови для його розвитку та життя, суд вважає необхідним стягувати з ОСОБА_2 аліменти на утримання малолітнього ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі у розмірі однієї чверті заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку та не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи стягнення З 26.05.2025 року і до досягнення дитиною повноліття, шляхом перерахування коштів на особистий рахунок дитини НОМЕР_2 у відділенні АТ «Державний ощадний банк України».

Відповідно до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідачки на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 3028 грн.

На підставі наведеного та керуючись статтями 10, 12, 89, 141, 258-259, 263-265, 273, 280, 353, 354 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Позов задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ), батьківських прав щодо сина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Передати малолітнього ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , органу опіки та піклування Хмельницької міської ради для подальшого влаштування.

Стягувати з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ), аліменти на утримання малолітнього ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі однієї чверті заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку та не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня подачі позовної заяви, а саме з 26.05.2025 року до повноліття сина, шляхом перерахування коштів на особистий рахунок дитини НОМЕР_2 у відділенні АТ «Державний ощадний банк України».

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) , на користь держави судовий збір у розмірі 3028 грн.

Рішення в частині стягнення аліментів допустити до негайного виконання в межах платежу за один місяць.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 30 днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Хмельницького апеляційного суду через суд першої інстанції.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Хмельницького

міськрайонного суду Н.В. Хараджа