Справа № 676/4271/25
Номер провадження 2/676/2471/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 вересня 2025 року м. Кам`янець-Подільський

Кам`янець-Подільський міськрайонний суд Хмельницької області в складі: головуючого судді Гладій Л.М., за участі секретаря судового засідання Сенчишеної Р.М., розглянувши заперечення представника позивача-відповідача ОСОБА_1 адвоката Квака В.М. на дії головуючого, -

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , де третя особа: Служба у справах дітей Кам`янець-Подільської міської ради про визначення проживання місця дитини, та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа виконавчий комітет Кам`янець-Подільської міської ради як орган опіки і піклування про визначення місця проживання дитини.

На адресу суду через систему «Електронний суд» надійшли від представника ОСОБА_1 ОСОБА_3 заперечення на дії головуючого.

Суд, дослідивши зміст заперечень представника позивача-відповідача щодо дій головуючого в судовому засіданні, дійшов висновку про необхідність відхилити заперечення з таких підстав.

На підставі правил частин 1,2,4 статті 214 ЦПК України, при одноособовому розгляді справи суддя, який розглядає справу, є головуючим у судовому засіданні. Головуючий відповідно до завдання цивільного судочинства керує ходом судового засідання, забезпечує додержання послідовності і порядку вчинення процесуальних дій, здійснення учасниками судового процесу їх процесуальних прав і виконання ними обов`язків, спрямовує судовий розгляд на забезпечення повного, всебічного та об`єктивного з`ясування обставин справи, усуваючи із судового розгляду все, що не має істотного значення для вирішення справи. Головуючий вживає необхідних заходів для забезпечення в судовому засіданні належного порядку.

Відповідно до приписів частини 3 статті 214 ЦПК України, у разі виникнення заперечень у будь-кого з учасників справи, а також свідків, експертів, спеціалістів, перекладачів щодо дій головуючого ці заперечення заносяться до протоколу судового засідання і про їх прийняття чи відхилення суд постановляє ухвалу.

Отже, зі змісту статті 214 ЦПК України убачається можливість розгляду в порядку, визначеному цією статтею, заперечень на дії головуючого, вчинені саме під час ведення ним судового засідання.

Враховуючи те, що заперечення подані після судового засідання, суд у даному випадку не вбачає необхідності повідомляти учасників справи про розгляд даного питання, а тому розгляд проводиться без повідомлення учасників справи у порядку письмового провадження без проведення судового засідання, що відповідає положенням ч.13 ст.7 ЦПК України. Фіксування судового процесу не здійснювалося.

Щодо суті заперечень суд вважає за необхідне зазначити таке.

Представник ОСОБА_3 посилається на те, що «відповідач домігся, щоб справа розглядалась в Кам`янець-Подільському міськрайонному суді, де йому простіше вплинути на прийняття потрібного рішення».

Вказане твердження на думку суду є таким, що має маніпулятивні формулювання з огляду на такі норми права.

Відповідно до положень статей 55, 124 Конституції України та статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України звернутися до належного за підсудністю суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Статтею 125 Конституції України передбачено, що судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом.

Аналогічні положення закріплені у частині 1 статті 17 Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Поняття «суд, встановлений законом» включає в себе, зокрема, таку складову, як дотримання усіх правил юрисдикції та підсудності.

Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до юрисдикції якого вона віднесена процесуальним законом (частина 1 статті 8 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Територіальна підсудність - це компетенція із розгляду справ однорідними судами залежно від території, на яку поширюється їх юрисдикція.

Основними видами підсудності є, зокрема, загальна, альтернативна та виключна.

Відповідно до частини 1 статті 27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

За змістом статті 28 ЦПК України позови про визначення місця проживання дитини не віднесені до категорії справ, територіальна підсудність яких може визначатись за вибором позивача.

Стаття 30 ЦПК України не відносить зазначену категорію справ до виключної підсудності.

Таким чином справи за позовами про визначення місця проживання дитини віднесені до територіальної юрисдикції (підсудності) суду, визначеній статтею 27 ЦПК України, тобто за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання або перебування відповідача.

Місце проживання фізичної особи згідно Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» має бути зареєстровано у передбаченому порядку.

Отже, у даному випадку підсудність справи має визначатись згідно з частиною 1 статті 27 ЦПК України.

Відповідач ОСОБА_2 зареєстрований з 11 червня 2009 року по теперішній час за адресою АДРЕСА_1 . Таким чином, ініційована позивачем справа в будь-якому випадку розглядалась би в Кам`янець-Подільському міськрайонному суді Хмельницької області.

Щодо пункту № 1, 4 заперечень, то вони підлягають відхиленню, оскільки представником ОСОБА_3 неправильно інтерпретовані дії та рішення головуючого з приводу вирішення питання щодо додаткового рішення.

27 серпня 2025 року було продовжено проведення підготовчого судового засідання, яке розпочалось не з питання винесення «додаткової ухвали», а з того питання, по якому була оголошена перерва, а саме питання прийняття зустрічного позову.

Суд звертає увагу представника ОСОБА_3 на те, що з набранням чинності змін до ЦПК України скасоване таке поняття, як «нарадча кімната» і постановлення судом ухвал відбувається за правилами статті 259 ЦПК України, а саме для постановлення ухвал, що оформлюються окремим документом, суд оголошує перерву. Ухвали суду, постановлені окремим документом, підписуються суддею (суддями) і приєднуються до справи. Ухвали, постановлені судом без оформлення окремого документа, зазначаються у протоколі судового засідання. Суд може оформити такі ухвали окремим документом після закінчення судового засідання. Складання повної ухвали залежно від складності справи може бути відкладено на строк не більш як на п`ять днів з дня проголошення скороченої (вступної та резолютивної частин) ухвали.

Таким чином, на виконання вимог ст.259 ЦПК України суд не видаляється до нарадчої кімнати, а після розгляду по суті питання про прийняття зустрічного позову, повідомляє про прийняття зустрічного позову, а також, що така ухвала буде оформлена окремим документом після судового засідання.

Після вирішення цього питання, суд перейшов до розгляду питання щодо винесення «додактової ухвали», оскільки воно стосувалось ухвали про забезпечення позову, строки розгляду і виконання якої скороченими.

В ході розгляду даного питання не оголошувалось, що воно буде розглянуто без участі сторін протягом п`яти днів, а було розглянуто по суті, була заслухана думка сторін, після чого фактично прийняття рішення, яке оформляється окремим документом для винесення ухвали, в цьому питанні було оголошено перерву відповідно до ст.259 ЦПК України.

Щодо заперечень, зазначених в пункті 3, то представник ОСОБА_3 вчергове по-своєму інтерпретує дії і слова головуючої, зокрема головуючою було задано питання представнику відповідача-позивача ОСОБА_4 , чому не виконують ухвалу про забезпечення позову, на що останній відповів, що ухвалу вважають незаконною і такою, що не може бути виконана, тому її оскаржили. Незрозумілим є висновок представника ОСОБА_3 про «виправдання дій відповідача», адже чинним законодавством передбачені інші способи подолання небажання відповідача виконувати рішення суду, ніж «звертати увагу», «зажадати пояснення», як це зазначає представник ОСОБА_3 .

Щодо заперечень, зазначених в п.п.5,6, то суд звертає увагу представника ОСОБА_3 на те, що підготовче судове засідання проводиться в порядку та чіткій послідовності , визначених ст. 197 ЦПК України.

Зокрема, відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України у підготовчому засіданні суд: 1) оголошує склад суду, а також прізвища, імена та по батькові секретаря судового засідання, перекладача, спеціаліста, з`ясовує наявність підстав для відводів; 2) з`ясовує, чи бажають сторони укласти мирову угоду, провести позасудове врегулювання спору шляхом медіації, передати справу на розгляд третейського суду або звернутися до суду для проведення врегулювання спору за участю судді.

Таким чином, першим в переліку питань підготовчому судового засідання є з`ясування питання можливості вирішити спір в мирному порядку чи позасудовий спосіб.

Зважаючи на специфіку цього спору, який стосується інтересів дитини, головуючою було звернуто увагу представників сторін на те, що такі спори завжди приносять стрес дитині, тому в забезпечення найкращих інтересів саме дитини, а не амбіцій батьків, врегулювання спору в позасудовий спосіб за участю медіаторів, психологів, чи за участю судді, є більш комфортним та психологічно вигідним для сторін.

Представник ОСОБА_3 зазначає, що категорично заперечив проти такого врегулювання.

Натомість головуючою було задане питання, чи є присутня поряд із ним на відеоконференції його довірителька ОСОБА_1 , на що останній відповів, що вона відсутня.

Саме за таких обставин, а також враховуючи думку представника ОСОБА_4 , який повідомив, що це питання слід з`ясувати у його довірителя, і була оголошена перерва.

Принагідно, суд звертає увагу представника ОСОБА_3 , що слід чітко розрізняти поняття «сторони цивільного процесу» і «учасники цивільного процесу».

Відповідно до ч.1 ст.48 ЦПК України сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач.

В силу вимог п.2 ст.197 ЦПК України суд з`ясовує, чи бажають сторони укласти мирову угоду, провести позасудове врегулювання спору шляхом медіації, передати справу на розгляд третейського суду або звернутися до суду для проведення врегулювання спору за участю судді.

Враховуючи те, що таке питання задавалось судом вперше, представник ОСОБА_3 , не маючи можливість запитати у його довірительки безпосередньо думку в судовому засіданні, оскільки вона була відсутня, категорично заперечив, висловивши свою думку щодо мотивів заперечення.

Зокрема він зазначає в запереченнях «незважаючи на категоричну відмову сторони позивача». Суд вкотре звертає увагу, що є одна з сторін позивач, а представник позивача має окремий процесуальний статус, загальна норма щодо якого зазначена в ч.1 ст.64 ЦПК України, однак повноваження якого визначаються на підставі договору про надання правничої допомоги, оскільки у сторін є певні процесуальні права, які можуть передаватись представникам за окремими повноваженнями чи обмеженнями. Саме довіритель визначає обсяг повноважень і доручає адвокату ведення справи, саме він має право обмежити коло повноважень представника на вчинення певної процесуальної дії, в тому числі заперечення щодо мирного врегулювання спору. Такі обмеження повинні бути застережені в укладеному договорі. Зокрема, представник ОСОБА_3 на підтвердження своїх повноважень надав ордер, виданий на підставі договору про надання правничої допомоги № 7-к від 20 серпня 2025 року, проте сам договір, який би означив повноту його повноважень, не надав. З врахуванням відсутності позивачки - відповідачки, думки представника відповідача позивача щодо необхідності з`ясування думки безпосередньо батька, суд оголосив перерву для з`ясування цього питання саме в матері і батька, оскільки з огляду на специфіку справи з врахуванням найкращих інтересів дитини, яка пов`язала цих двох людей мінімум до повноліття дитини, слід усіма можливими способами повинен сприяти сторонам в можливості налагодити нормальний батьківський діалог.

Щодо не вирішення питання про заміну неналежної третьої особи на належну. Як вже обґрунтовано вище, підготовче судове засідання здійснюється в певному порядку і послідовності. Заміна учасників судового розгляду передбачена пунктом 4 ст.197 ЦПК України, тобто після виконання попередніх пунктів. Оскільки, під час вирішення питань, зазначених в п.2 ст.197 ЦПК України, виникла необхідність оголошення перерви, то дані питання буде розглядатись в наступному судовому засіданні. Крім того, суд звертає увагу, що саме позивачем в поданій позовній заяві зазначено неправильно третю особу.

Щодо заперечень представника ОСОБА_3 з приводу відсутності зауважень щодо висловлювань представника ОСОБА_4 під час оголошення його думки, то суд відхиляє такі заперечення з тих підстав, що посилання на іншу справу за участю осіб, які перебували в непримиримих позиціях щодо аналогічного спору і які все ж таки в інтересах дитини пішли на мирне врегулювання спору, не є таким, що не має істотного значення для справи.

Щодо посилання представника ОСОБА_3 щодо не запитування його думки з приводу зупинення розгляду справи через зайнятість представника ОСОБА_4 в іншому процесі, а також «не зажадання» доказів цьому, зазначає, що перерва в підготовчому судовому засіданні була оголошена з іншої причини. Згадування про інше судове засідання представником ОСОБА_4 було з тих підстав, що під час попереднього узгодження дати 27 серпня 2025 року він попереджав завчасно, що ним було і озвучено. Однак не ця обставина була підставою для перерви, а про дійсну підставу перерви було оголошено судом.

Щодо призначення судового засідання «через три тижня», то і це заперечення є таким, що не відповідає дійсності, оскільки судове засідання мало місце 27 серпня 2025 року, наступне призначено на 09 вересня 2025 року, тобто менш ніж через два тижня, а з врахуванням робочих днів, перерва складає вісім днів. За таких обставин, враховуючи навантаження іншими справами, узгодження дати судового засідання, щодо якої не заперечував представник ОСОБА_3 на момент її узгодження, не представляється можливим змінити за наявності висловленого подальшого заперечення.

Щодо вимоги представника ОСОБА_3 про внесення таких заперечень до протоколу судового засідання, то суд звертає увагу на таке.

Відповідно до приписів частини 3 статті 214 ЦПК України, у разі виникнення заперечень у будь-кого з учасників справи, а також свідків, експертів, спеціалістів, перекладачів щодо дій головуючого ці заперечення заносяться до протоколу судового засідання і про їх прийняття чи відхилення суд постановляє ухвал. При цьому дана норма міститься в статті під назвою «головуючий в судовому засіданні». Системний аналіз положень цієї статті, а також особливості здійснення документообігу в судах, дають можливість зробити висновок про те, що такі заперечення повинні бути висловлені безпосередньо під час судового засідання, оскільки після закінчення судового засідання журнал судового засідання, в якому фіксуються усі процесуальні дії та рішення в ході розгляду справи, підписується секретарем судового засідання за допомогою ЕЦП, після чого вже вносити зміни в нього неможливо.

Таким чином, оскільки представником ОСОБА_3 були подані заперечення на дії головуючого в конкретному судовому засіданні не під час судового цього судового засідання, а також суд відхилив такі заперечення, то вимога про їх внесення до протоколу судового засідання також не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.212, 214, 230, 259, 260, 353 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Відхилити заперечення представника ОСОБА_3 на дії головуючого судді Гладій Л.М. при розгляді цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , де третя особа: Служба у справах дітей Кам`янець-Подільської міської ради про визначення проживання місця дитини, та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа виконавчий комітет Кам`янець-Подільської міської ради як орган опіки і піклування про визначення місця проживання дитини.

Суддя Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Л.М. Гладій