441/2445/23 2/441/44/2025
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

05.09.2025 Городоцький районний суд Львівської області у складі:

головуючого судді Перетятько О.В.,

за участю секретарів Лихоносової Д.В., Чорного О.С., Сороки М.В.,

позивачки ОСОБА_1 , представника ОСОБА_2 ,

відповідача ОСОБА_3 , представника ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Городок Львівської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Городоцької міської ради Львівської області, ОСОБА_3 , третя особа Городоцька державна нотаріальна контора Львівської області про скасування рішення та визнання недійсним свідоцтва про право власності, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 , 09 жовтня 2023 року звернулася в суд з позовом до Городоцької міської ради Львівської області, ОСОБА_3 , просила визнати незаконним та скасувати рішення виконавчого комітету Городоцької міської ради Львівської області № 138 від 20 березня 2003 року «Про затвердження акту прийомки в експлуатацію житлового будинку по АДРЕСА_1 » на ім`я ОСОБА_5 , визнати недійсним Свідоцтво про право власності на нерухоме майно Серія НОМЕР_1 , видане Городоцькою міською радою Львівської області на підставі зазначеного рішення, що посвідчує право власності ОСОБА_5 на 1/2 частку житлового будинку на АДРЕСА_2 мотивуючи тим, що їй на праві власності належить 1/2 частина житлового будинку на АДРЕСА_2 , яку вона успадкувала після смерті свого чоловіка ОСОБА_1 , який був забудовником цього будинку, щооскільки будинок мав завелику площу, як для одного забудовника (196, 8 кв.м) в радянські часи, за заявою її чоловіка іншим співзабудовником будинку, за рішенням органу місцевого самоврядування, 15 листопада 1979 року включено її брата ОСОБА_6 . Будинок АДРЕСА_2 на момент включення співзабудовником ОСОБА_6 , був завершений у будівництві, будувався виключно за кошти її чоловіка та її кошти, що дружина її брата - ОСОБА_5 , коштів на будівництво не мала, обіцяла повернути, понесені нею та її чоловіком витрати на будівництво, проте так жодних коштів не віддавала, а ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 - померла.

Зазначає, що як їй стало відомо у 2023 році, без її відома та згоди, рішенням виконкому Городоцької міської ради Львівської області № 138 від 20 березня 2003 року «Про затвердження акту прийомки в експлуатацію житлового будинку по АДРЕСА_1 », вирішено затвердити акт прийомки в експлуатацію житлового будинку АДРЕСА_1 , із зовнішніми розмірами 6, 40 х 9, 77 кв.м, житловою площею 103, 4 кв.м загальною 196, 8 кв.м на ім`я ОСОБА_5 , останню зобов`язано звернутись до Самбірського БТІ за оформленням Свідоцтва про право власності на будинок АДРЕСА_1 . 02 липня 2003 року ОСОБА_5 на підставі цього ж рішення видано Свідоцтво про право власності на нерухоме майно Серія НОМЕР_1 , згідно якого ОСОБА_5 належала 1/2 частина житлового будинку АДРЕСА_2 , загальна площа будинку 196, 8 кв.м. Відтак вважає, що оскільки підставою для видачі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно Серія НОМЕР_1 є рішення про затвердження акту прийомки на житловий будинок АДРЕСА_1 , а рішення виконкому Городоцької міської ради Львівської області № 138 від 20 березня 2003 року «Про затвердження акту прийомки в експлуатацію житлового будинку на АДРЕСА_1 », без її відома та згоди, приймалось на підставі рішення виконкому Городоцької міської ради Львівської області від 15 листопада 1979 року про включення в будівництво індивідуального житлового будинку в АДРЕСА_3 співзабудовника ОСОБА_6 , то таке свідоцтво є незаконним і підлягає скасуванню, як і рішення, яким затверджено акт про прийняття в експлуатацію жилого будинку АДРЕСА_1 та відповідно сам акт.

Ухвалою судді від 19 жовтня 2023 року провадження у справі відкрито за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 29 лютого 2024 року до розгляду прийнято заяву позивачки про збільшення позовних вимог, згідно якої остання, окрім первинних вимог просила також визнати недійсним Свідоцтво про право на спадщину, за реєстровим № 809, видане 17 серпня 2023 року Городоцькою державною нотаріальною конторою Львівської області Скрипці Г.Г. про спадкування ним 1/2 частини житлового будинку на АДРЕСА_2 та скасувати державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 68914244 від 17 серпня 2023 року, до участі у справі, як третю особу залучено Городоцьку державну нотаріальну контору Львівської області.

Позивачка ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 у відповіді на відзив та додаткові пояснення до відзиву від 20 червня 2024 року, письмових поясненнях від 06 лютого 2025 року та в суді уточнені позовні вимоги підтримали, з мотивів наведених у позовній заяві, просять позов задовольнити. Крім цього, зазначили, що про порушення своїх прав позивачка дізналась у 2023 році, отримавши Витяг про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб, згідно якого у будинку на АДРЕСА_2 , окрім членів сім`ї ОСОБА_1 зареєстровані також члени сім`ї відповідача ОСОБА_3 .

Представник відповідача Городоцької міської ради Львівської області міський голова Ременяк В.В. у заяві від 11.07.2024 позов визнав, просив про розгляд справи за відсутності представника, представник відповідача ОСОБА_7 в суді позов визнав, вказав на розбіжності у рішеннях щодо площі та адреси об`єкту, відсутність погодження із співзабудовником ОСОБА_1 у Акті введення в експлуатацію, що затверджений з порушенням, відсутність відведеної земельної ділянки, інше.

Відповідач ОСОБА_3 та його представник ОСОБА_4 у відзиві на позовну заяву від 10 листопада 2023 року, додаткових поясненнях від 18 грудня 2023 року, відзиві на позовну заяву про збільшення позовних вимог від 13 березня 2024 року, запереченні від 15 жовтня 2024 року, додаткових поясненнях від 28 жовтня 2024 року, запереченні від 26 лютого 2025 року та в суді позов заперечили, зазначили, що права позивачки не порушені, а відповідач ОСОБА_3 у відповідності до вимог чинного законодавства прийняв та оформив спадщину після смерті матері ОСОБА_5 , в тому числі на 1/2 частину житлового будинку на АДРЕСА_2 . Також зазначили, що навіть, якщо права позивачки справді порушено, то про це останній було відомо ще у 2003 та 2019 році, що підтверджується також долученим до матеріалів справи висновком КП «Городоцьке районне БТІ» № 466 від 26 вересня 2019 року, яким встановлено, що будинок на АДРЕСА_2 за технічними показниками може бути поділено і чітко вказується склад новоутворених об`єктів нерухомого майна. Також вказують, що на момент включення ОСОБА_6 співзабудовником індивідуального житлового будинку на АДРЕСА_3 , будівництво будинку завершено не було, що видно із змісту рішення Городоцької міської ради № 345 від 15 листопада 1979 року, а саме рішення виконкому Городоцької міської ради Львівської області № 138 «Про затвердження акту прийомки в експлуатацію житлового будинку по АДРЕСА_1 » на підставі якого ОСОБА_5 02 липня 2003 року видано Свідоцтво про право власності на нерухоме майно Серія НОМЕР_1 , прийнято ще 20 березня 2003 року. Просять у позові відмовити за необґрунтованістю, при цьому покликаються на пропущення позивачкою ОСОБА_1 строків позовної давності, інше.

Представник Городоцької державної нотаріальної контори Львівської області державний нотаріус Шаравара В.В. у заяві від 11.06.2025 просила про розгляд справи за її відсутності, при вирішенні спору покладається на розсуд суду.

Заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд доходить наступного висновку.

Згідно ст. 4, 12, 13 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Частиною першою статті 19 ЦПК України передбачено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Якщо порушення своїх прав особа вбачає у наслідках, спричинених неправомірними, на думку особи, рішенням, дією чи бездіяльністю суб?єкта владних повноважень і ці наслідки пов?язані з реалізацією порушеного права особи на житло, то такі спори відносяться до захисту цивільних (житлових) прав, незалежно від участі у справі суб?єкта владних повноважень як відповідача (постанова Великої Палати Верховного Суду від 11 вересня 2019 року у справі № 804/3718/18).

Аналогічний правовий висновок наведений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 08 травня 2018 року у справі № 820/4089/16.

За приписами частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно статті 144 Конституції України органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов`язковими до виконання на відповідній території.

Пунктом 15 частини 1 статті 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» передбачено, що до виключної компетенції сільських, селищних, міських рад входить скасування актів виконавчих органів ради, які не відповідають Конституції чи законам України, іншим актам законодавства, рішенням відповідної ради, прийнятим у межах її повноважень.

Відповідно до частини першої статті 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень.

Частиною 10 ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» встановлено, що акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку.

Аналіз наведених положень Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» дає підстави вважати, що за органами місцевого самоврядування законодавець закріпив право на зміну та скасування власних рішень. Таке право випливає із конституційного повноваження органів місцевого самоврядування самостійно вирішувати питання місцевого значення шляхом прийняття рішень, що є обов`язковими до виконання на відповідній території, оскільки вони є суб`єктами правотворчості, яка передбачає право формування приписів, їх зміну чи скасування.

Водночас, у статті 3 Конституції України закріплено принцип, за яким права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави, яка відповідає перед людиною за свою діяльність.

Цей принцип знайшов своє відображення й у статті 74 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», згідно з якою органи місцевого самоврядування є відповідальними за свою діяльність перед юридичними і фізичними особами.

Так, рішенням виконкому Городоцької міської Ради Народних депутатів від 15 листопада 1979 року задоволено заяву гр. ОСОБА_1 про включення в будівництво індивідуального житлового будинку в АДРЕСА_3 (будівельна адреса) співзабудовника - гр. ОСОБА_6 , без збільшення земельної ділянки виділеної під будівництво гр. ОСОБА_1 (т. 2 а.с. 1).

ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , що убачається із копії долученого до матеріалів справи Свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого державним нотаріусом Тимофеєвою А.М., за реєстровим № 2797 (т. 2 а.с. 2).

Згідно зазначеного Свідоцтва, спадщину після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_6 , яка складається із: «1/2 частини будинку незавершеного будівництвом, який знаходиться у АДРЕСА_2 , готовність виконаних робіт 87%, який належав спадкодавцю на підставі рішення виконкому Городоцької міської Ради № 345 від 15 листопада 1979 року про включення співзабудовника ОСОБА_6 до будівництва будинку в АДРЕСА_2 та довідки Самбірського БТІ за № 35 від 23 жовтня 1989 року», прийняла його дружина мати відповідача ОСОБА_5 (т. 2 а.с. 3).

ОСОБА_1 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , що убачається із копії Свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого 27 грудня 2004 року державним нотаріусом Городоцької державної нотаріальної контори Богаченко О.І., за реєстровим № 1-3892 (т. 1 а.с. 10).

Згідно зазначеного Свідоцтва, спадщину після ОСОБА_1 прийняла його дружина ОСОБА_1 . Спадкове майно на яке видано свідоцтва складається з: «1/2 частини цегляного житлового будинку в якому п`ять житлових кімнат житловою площею 104, 2 кв.м та дві кухні і загальною площею 207 кв.м, що розташований в АДРЕСА_2 » (т. 1 а.с. 10).

Із змісту вищевказаного Свідоцтва також убачається, що: «ця 1/2 частина житлового будинку з відповідною 1/2 частиною господарських та надвірних споруд належить спадкодавцю на підставі дубліката свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого на підставі рішення Городоцької міської ради 11 листопада 2004 року за № 616, зареєстрованого в Городоцькому БТІ за реєстраційним № 9018363» (т. 1 а.с. 10).

Із копії дубліката Свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 14 грудня 2004 року, виданого на підставі Рішення Городоцької міської ради Львівської області № 616 від 11 листопада 2004 року видно, що ОСОБА_1 за життя, належало право власності на 1/2 частину житлового будинку загальною площею 414, 1 кв.м, житловою площею 208, 4 кв.м, який складається із 5 кімнат та 2 кухонь (т. 2 а.с. 13).

Згідно Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 6831750 від 25 березня 2005 року, Інформації сформованої за допомогою додатку «Реєстр нерухомості» № 9018363 від 07 листопада 2022 року, ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину від 27 грудня 2004 року належить 1/2 частина житлового будинку на АДРЕСА_2 , загальна площа будинку 414, 1 кв.м, житлова площа 208, 4 кв.м (т. 1 а.с. 8, 9).

Між тим, як убачається із матеріалів справи, 20 березня 2003 рішенням виконкому Городоцької міської ради № 138 «Про затвердження акту прийомки в експлуатацію житлового будинку по АДРЕСА_1 » затверджено акт прийомки в експлуатацію житлового будинку АДРЕСА_1 6, 40 х 9, 77 кв.м., житловою площею 103, 4 кв.м, загальною площею 196, 8 кв.м. на ім`я ОСОБА_5 (т. 2 а.с. 4-7).

На підставі зазначеного рішення 02 липня 2003 року ОСОБА_5 видано Свідоцтво про право власності на нерухоме майно Серія НОМЕР_1 1/2 частину будинку АДРЕСА_4 , загальною площею 196, 8 кв.м, житловою площею 103, 4 кв.м (т. 2 а.с. 8).

ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , що убачається із копії Свідоцтва про смерть Серія НОМЕР_2 (т. 1 а.с. 32 зворот).

Згідно Свідоцтва про право на спадщину за заповітом, посвідченого 17 серпня 2023 року державним нотаріусом Городоцької державної нотаріальної контори Львівської області Шараварою В.В., за реєстровим № 809, спадщину після смерті ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_5 прийняв її син відповідач у справі ОСОБА_3 (т. 1 а.с. 33, 33 зворот).

Спадщина на яку видане це свідоцтво складається з: 1/2 частини житлового будинку АДРЕСА_2 , житловою площею 208, 4 кв.м загальною площею 414, 1 кв.м, належної померлій на підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого Городоцькою міською радою Львівської області 02 липня 2003 року на підставі рішення Городоцької міської ради Львівської області від 20 березня 2003 року за № 138, зареєстрованого 02 липня 2003 року в Самбірському МБТІ, реєстраційний номер 1693192 (т. 1 а.с. 33, 33 зворот).

Як убачається із Витягу з Державного реєстру речових прав № 343174824 від 17.08.2023, Інформації з Державного реєстру прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 353338368 від 07 листопада 2023 року, право власності на 1/2 частку житлового будинку , житловою площею 208, 4 кв.м загальною площею 414, 1 кв.м, що на АДРЕСА_2 , на підставі вищезазначеного Свідоцтва про право на спадщину, зареєстровано за відповідачем ОСОБА_3 рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 68914244 від 17 серпня 2023 року (т. 1 а.с. 34).

Згідно положень статті 112 ЦК Української РСР 1963 року, майно може належати на праві спільної власності двом або кільком колгоспам чи іншим кооперативним та іншим громадським організаціям, або державі і одному чи кільком колгоспам або іншим кооперативним та іншим громадським організаціям, або двом чи кільком громадянам.

Володіння, користування і розпорядження майном при спільній частковій власності провадиться за згодою всіх учасників, а при відсутності згоди - спір вирішується судом (частина перша статті 112 ЦК Української РСР 1963).

Порядок державної реєстрації об`єктів нерухомого майна, що знаходяться у власності юридичних та фізичних осіб на час виникнення спірних правовідносин регламентувався Правилами державної реєстрації об`єктів нерухомого майна, що знаходяться у власності юридичних та фізичних осіб, затвердженими наказом Державного комітету України по житлово - комунальному господарству № 56 від 13 грудня 1995 року (далі - Правила № 56).

Відповідно до п. 1.4 Правил № 56, державну реєстрацію об`єктів нерухомого майна здійснюють державні підприємства - бюро технічної інвентаризації місцевих органів державної виконавчої влади на підставі відповідних правовстановлюючих документів (додаток № 1), за рахунок коштів власників нерухомого майна.

До об`єктів нерухомого майна, що підлягають державній реєстрації, відносяться: жилі будинки (домоволодіння) розташовані на земельній ділянці, під окремим порядковим номером по вулиці, площі, провулку (п. 1.5 Правил № 56).

Згідно п. 1.6 Правил № 56 передбачено, що державній реєстрації підлягають тільки ті об`єкти, які закінчені будівництвом та прийняті в експлуатацію у встановленому порядку, незалежно від форм власності і відомчого підпорядкування та при наявності матеріалів інвентаризації.

Згідно п. 1.10 Інструкції № 121 у державній реєстрації об`єкта нерухомості, може бути відмовлено якщо: а) правовстановлювальний документ не передбачений цією Інструкцією; б) у правовстановлювальному документі відсутні потрібні реквізити (місто, в якому розташований об`єкт нерухомого майна, найменування юридичної особи чи прізвище, ім`я та по батькові фізичної особи, розмір власності і т.і.); в) форма правовстановлювального документа не відповідає формі, передбаченій чинним законодавством.

Відповідно до статті 10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», в редакції, станом на час виникнення спірних правовідносин (Закон №280/97-ВР) сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Відповідно до частин першої та другої статті 11 Закону № 280/97-ВР виконавчими органами сільських, селищних, міських, районних у містах (у разі їх створення) рад є їх виконавчі комітети, відділи, управління та інші створювані радами виконавчі органи.

Виконавчі органи сільських, селищних, міських, районних у містах рад є підконтрольними і підзвітними відповідним радам, а з питань здійснення делегованих їм повноважень органів виконавчої влади - також підконтрольними відповідним органам виконавчої влади.

Відповідно до статті 25 Закону № 280/97-ВР сільські, селищні, міські ради правомочні розглядати і вирішувати питання, віднесені Конституцією України, цим та іншими законами до їх відання.

Перелік питань, які вирішуються виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради передбачено статтею 26 Закону №280/97-ВР.

Відповідно до пункту 15 частини першої статті 26 Закону № 280/97-ВР виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються питання скасування актів виконавчих органів ради, які не відповідають Конституції чи законам України, іншим актам законодавства, рішенням відповідної ради, прийнятим у межах її повноважень.

Відповідно до підпункту першого пункту б частини першої статті 31 Закону № 280/97-ВР до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать делеговані повноваження щодо надання (отримання, реєстрація) документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт, здійснення державного архітектурно-будівельного контролю та прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів у випадках та відповідно до вимог, встановлених Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності».

Відповідно до частини 1 статті 59 Закону № 280/97-ВР рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень.

Відповідно до частини 6 цієї статті виконавчий комітет сільської, селищної, міської, районної у місті (у разі її створення) ради в межах своїх повноважень приймає рішення. Рішення виконавчого комітету приймаються на його засіданні більшістю голосів від загального складу виконавчого комітету і підписуються сільським, селищним, міським головою, головою районної у місті ради.

Відповідно до частин 9 та 10 цієї статті рішення виконавчого комітету ради з питань, віднесених до власної компетенції виконавчих органів ради, можуть бути скасовані відповідною радою.

Акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку.

Конституційний Суд України у рішенні від 16.04.2009 № 7-рп/2009 у справі за конституційним поданням Харківської міської ради щодо офіційного тлумачення положень частини другої статті 19, статті 144 Конституції України, статті 25, частини чотирнадцятої статті 46, частин першої, десятої статті 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» дійшов висновку, що системний аналіз положень Конституції і законів України дає підстави вважати, що за органами місцевого самоврядування законодавцем закріплюється право на зміну та скасування власних рішень. Таке право випливає із конституційного повноваження органів місцевого самоврядування самостійно вирішувати питання місцевого значення шляхом прийняття рішень, що є обов`язковими до виконання на відповідній території, оскільки вони є суб`єктами правотворчості, яка передбачає право формування приписів, їх зміну, доповнення чи скасування.

Конституційний Суд України дійшов висновку, що органи місцевого самоврядування мають право приймати рішення, вносити до них зміни та скасовувати їх на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією і законами України, керуючись у своїй діяльності ними та актами Президента України, Кабінету Міністрів України.

Водночас, органи місцевого самоврядування не можуть скасовувати свої попередні рішення, вносити до них зміни, якщо відповідно до приписів цих рішень виникли правовідносини, пов`язані з реалізацією певних суб`єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, і суб`єкти цих правовідносин заперечують проти їх зміни чи припинення. Це є «гарантією стабільності суспільних відносин» між органами місцевого самоврядування і громадянами, породжуючи у громадян впевненість у тому, що їхнє існуюче становище не буде погіршене прийняттям більш пізнього рішення.

Відповідно до ст. 393 ЦК України, правовий акт органу державної влади, або органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується.

Як встановлено судом 20 березня 2003 рішенням виконкому Городоцької міської ради № 138 «Про затвердження акту прийомки в експлуатацію житлового будинку по АДРЕСА_1 », затверджено акт прийомки в експлуатацію житлового будинку АДРЕСА_1 6, 40 х 9, 77 кв.м, житловою площею 103, 4 кв.м, загальною площею 196, 8 кв.м на ім`я ОСОБА_5 (т. 2 а.с. 4-7).

Рішення № 138 від 20 березня 2003 прийнято Городоцькою міською радою за заявою ОСОБА_5 , без відома спадкоємця ОСОБА_1 його дружини ОСОБА_1 , що порушує права позивачки, як забудовника та власника будинку в цілому, таке рішення суперечить положенням чинного на той час законодавства щодо права спільної сумісної власності на майно (об`єкт не завершеного будівництва), а відтак його слід визнати незаконним та скасувати.

Водночас, на підставі рішення виконкому Городоцької міської ради № 138 «Про затвердження акту прийомки в експлуатацію житлового будинку по АДРЕСА_1 » ОСОБА_5 видано Свідоцтво про право власності на нерухоме майно 1/2 частину будинку АДРЕСА_2 (житловою площею 103, 4 кв.м, загальною площею 196, 8 кв.м).

Спадщину після смерті ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_5 прийняв її син відповідач у справі ОСОБА_3 . Спадщиною на яку видане це свідоцтво складається з: 1/2 частини житлового будинку АДРЕСА_2 , житловою площею 208, 4 кв.м загальною площею 414, 1 кв.м., площа якого, як житлова, так і загальна є відмінною від тієї, яка належала ОСОБА_5 згідно Свідоцтва про реєстрацію права власності на нерухоме майно Серія НОМЕР_1 від 02 липня 2003 року.

Право власності на 1/2 частку житлового будинку, житловою площею 208, 4 кв.м загальною площею 414, 1 кв.м, що на АДРЕСА_2 , на підставі вищезазначеного Свідоцтва про право на спадщину, зареєстровано за відповідачем ОСОБА_3 рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 68914244 від 17 серпня 2023 року.

Таким чином, оскільки рішення виконкому Городоцької міської ради № 138 «Про затвердження акту прийомки в експлуатацію житлового будинку по АДРЕСА_1 », на підставі якого ОСОБА_5 видано Свідоцтво про право власності на нерухоме майно Серія НОМЕР_1 від 02 липня 2003 року, визнано незаконним та скасовано судом, а також те, що на підставі цього рішення в експлуатацію введено житловий будинок по АДРЕСА_1 не будинок по АДРЕСА_2 , то суд визнає недійсним також Свідоцтво про право власності на нерухоме майно Серія НОМЕР_1 від 02 липня 2003 року.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України).

Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку.

З огляду на те, що Свідоцтво про право власності на нерухоме майно Серія НОМЕР_1 від 02 липня 2003 року визнано судом недійсним, а також те, що згідно цього Свідоцтва ОСОБА_5 , а в подальшому і її спадкоємцю ОСОБА_3 , належало право власності на 1/2 частину житлового будинку по АДРЕСА_2 загальною площею 196, 8 кв.м, а не право власності на 1/2 частину житлового будинку по АДРЕСА_2 загальною площею 414, 1 кв.м, як про це зазначено у Свідоцтві про право на спадщину за заповітом, посвідченому 17 серпня 2023 року державним нотаріусом Городоцької державної нотаріальної контори Львівської області Шараварою В.В., за реєстровим № 809, то таке Свідоцтво про право на спадщину слід визнати недійсним, як і скасувати державну реєстрацію права власності ОСОБА_3 на 1/2 частину житлового будинку на АДРЕСА_2 , індексний номер рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень - 68914244 від 17 серпня 2023 року.

Покликання представника відповідача ОСОБА_4 про те, що позовна заява ОСОБА_1 подана без належного обґрунтування порушеного права, а також на те, що права позивачки не порушено взагалі спростовуються матеріалами справи.

Що стосується тверджень представника відповідача ОСОБА_8 про те, що позовна заява ОСОБА_1 подана з порушенням строку позовної давності, то суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 256, 257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Відповідно до ч. 3-4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Як встановлено судом й убачається із матеріалів справи рішення виконкому Городоцької міської ради № 138 «Про затвердження акту прийомки в експлуатацію житлового будинку по АДРЕСА_1 » прийнято Городоцькою міською радою 20 березня 2003 року за заявою ОСОБА_5 , без відома позивачки ОСОБА_1 .

В матеріалах справи також відсутні докази про те, що ОСОБА_1 знала або могла знати про реєстрацію права власності ОСОБА_5 , згідно вищезазначеного рішення на 1/2 частину житлового будинку на АДРЕСА_2 .

Суд, бере до уваги покликання представника ОСОБА_8 на висновок щодо технічної можливості поділу об`єктів нерухомого майна № 446 від 26 вересня 2019 року та рішення виконавчого комітету Городоцько міської ради Львівської області № 206 від 24. жовтня 2019 року «Про присвоєння окремих адресних номерів житловому будинку гр. ОСОБА_1 та гр. ОСОБА_5 на АДРЕСА_2 », однак з огляду на відсутність доказів отримання такого Висновку та Рішенні позивачкою, оцінює критично.

Відповідно до положень ст. 133, 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивачки 3 358 грн. 40 коп. судового збору.

Керуючись ст. 4, 10, 89, 209, 258, 259, 265, 268, 354 ЦПК України, ст. 15, 16, 256, 257, 261, 267, 393, 1216, 1216 ЦК України, ст. 10, 11, 15, 25, 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в України», суд -

у х в а л и в :

позов задовольнити.

Визнати незаконним та скасувати рішення виконавчого комітетуГородоцької міської ради № 138 від 20 березня 2003 року «Про затвердження акту прийомки в експлуатацію житлового будинку по АДРЕСА_1 » на ім`я ОСОБА_5 .

Визнати недійсним Свідоцтво про право власності на нерухоме майно Серія НОМЕР_1 ,видане Городоцькою міською радою Львівської області 02 липня 2003 року на підставі рішення виконавчого комітетуГородоцької міської ради № 138 від 20 березня 2003 року «Про затвердження акту прийомки в експлуатацію житлового будинку по АДРЕСА_1 ».

Визнати недійсним Свідоцтво про право на спадщину за заповітом, посвідчене 17 серпня 2023 року держаним нотаріусом Городоцької державної нотаріальної контори Львівської області Шараварою В.В., за реєстровим № 809 про спадкування ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , ІПН: НОМЕР_3 ) 1/2 частини житлового будинку на АДРЕСА_2 та скасувати державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер рішення - 68914244 від 17 серпня 2023 року про право власності ОСОБА_3 на 1/2 частину житлового будинку на АДРЕСА_2 .

Стягнути з ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_5 , ІПН: НОМЕР_3 , проживаючого по АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 , ІПН: НОМЕР_4 , проживаючої по АДРЕСА_2 ) 3 358 грн. 40 коп. судового збору.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий суддя Перетятько О.В.