Провадження № 2-о/204/40/25
ЧЕЧЕЛІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ДНІПРА
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(повний текст)

17 липня 2025 року Чечелівський районний суд міста Дніпра в складі:

головуючої судді Чудопалової С.В.

за участю секретаря судового засідання Корягіної Р.Р.

представника позивача Маркело В.О.

представника відповідача Бровкіної М.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпрі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 (адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 , адреса фактичного проживання: АДРЕСА_2 , в інтересах якого діє представник адвокат Маркело Валентина Олексіївна (адреса знаходження: 49127, м. Дніпро, вул. Космонавтів, 4) до Територіальної громади в особі Дніпровської міської ради (адреса місця знаходження: м. Дніпро, проспект Дмитра Яворницького, 75), треті особи: приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Сидельковська Юлія Юріївна (адреса місця знаходження: 49033, м. Дніпро, вул. Краснопільська, 9) та Відділ державної реєстрації актів цивільного стану по Новокодацькому та Чечелівському районах у місіті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (адреса місця знаходження: 49006, м. Дніпро, пр-т Лесі Українки, 67) про встановлення факту смерті та визнання права власності,-

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2024 року позивач звернувся до суду з позовною заявою до Територіальної громади в особі Дніпровської міської ради, треті особи: приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Сидельковська Юлія Юріївна, Відділ державної реєстрації актів цивільного стану по Новокодацькому та Чечелівському районах у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про встановлення факту смерті та визнання права власності, у якій прохає суд встановити факт, що ОСОБА_2 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , помер ІНФОРМАЦІЯ_2 та визнати право власності на частину житловий будинок АДРЕСА_3 балка.

В обґрунтування позовної заяви зазначає, що його дід ОСОБА_2 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в селі Софіївка Єлисаветградського повіту Херсонської губернії, який перебував у шлюбі з бабусею ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , але свідоцтво про реєстрацію їхнього шлюбу не збереглося, що підтверджується відповіддю Державного архіву Миколаївської області від 16.02.2023 та відповіддю Державного архіву Дніпропетровської області від 14.04.2023 року. Вони у 1930 роках переїхали в м. Дніпропетровськ, де побудували частину будинку по вул. Аптекарська балка. Жодних документів щодо переїзду сім?ї ОСОБА_4 в м. Дніпропетровськ та будівництва будинку не збереглося. ІНФОРМАЦІЯ_4 народилася його мати ОСОБА_5 . Після початку війни дід ОСОБА_2 був мобілізований до армії та загинув ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що є відомості в Книзі пам`яті (електронна база даних 1941-1945 р.р.), але його смерть не була належним чином зареєстрована. Крім того, Красногвардійським районним військоматом в квітні 1985 року надавалася довідка про те, що в книзі реєстрації повідомлень на загиблих та тих, хто пропав безвісти, солдатів та сержантів Радянської армії в період Великої Вітчизняної війни значиться загиблим ОСОБА_2 . Станом на травень 2024 року отримати відомості щодо загибелі ОСОБА_2 від ІНФОРМАЦІЯ_5 неможливо в зв`язку з закінченням строку зберігання. Так як архів знаходиться в Росії, отримати вказану інформацію також немає можливості. Спадщину після смерті діда ОСОБА_2 прийняла його мати ОСОБА_6 , 1940 року народження, та бабуся ОСОБА_3 - дружина діда, згідно ст. ст. 418, 419, 420 Цивільного кодексу (1922 року). ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_6 та на час її смерті в спірному домоволодінні проживала його мати ОСОБА_7 , яка прийняла спадщину. Правовстановлюючий документ на домоволодіння АДРЕСА_3 був оформлений в 1985 році за ініціативи іншого співвласника. На ім`я ОСОБА_2 25.04.1985 було видано свідоцтво про право особистої власності на житловий будинок АДРЕСА_3 в цілому на ім`я гр. ОСОБА_8 та ОСОБА_2 . Свідоцтво про право власності було видано Красногвардійським районним відділом комунального господарства на підставі рішення виконавчого комітету Красногвардійської районного ради народних депутатів за №124/11 від 22.03.1985 року, яке зареєстровано в КП «ДМБТІ» 25.04.1985 року та записано в реєстрову книгу №440 за реєстровим №9. ІНФОРМАЦІЯ_7 його мати ОСОБА_7 , померла. Після її смерті, спадщину прийняв позивач, так як на момент її смерті був зареєстрований та проживав в будинку АДРЕСА_3 . Він як єдиний спадкоємець звернувся до приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, однак, він позбавлений можливості отримати свідоцтво про право на спадщину за законом, оскільки постановою приватного нотаріуса йому було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, у зв`язку з тим, що не можливо перевірити факт смерті ОСОБА_2 та відсутність правовстановлюючих документів. Таким чином, зважаючи на неможливість вирішення даного спору в позасудовому порядку, останній вимушений звернутися з вказаним позовом до суду.

Ухвалою суду від 25.10.2024 відкрито провадження у справі, призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.

26.12.2024 до суду надійшов відзив на позовну заяву від представника Дніпровської міської ради Бровкіної М., згідно якого, остання заперечує проти задоволення позовних вимог та просить відмовити, вказуючи, що позивачем до матеріалів справи не надано жодних доказів щодо порушення Дніпровською міською радою його прав, не надано і доказів звернення до Дніпровської міської ради з приводу порушеного в позовній заяві питання. Позивачем зазначено, що «спадщину після смерті діда ОСОБА_2 прийняли його мати, ОСОБА_6 , та бабуся - ОСОБА_3 , згідно з ст.ст. 418-420 Цивільного кодексу (1922р.). Бабуся померла ІНФОРМАЦІЯ_8 . На момент її смерті в спірному домоволодінні проживала його мати ОСОБА_9 , яка прийняла спадщину». Так, листом №2/5-2675 від 16.12.2024 року департаментом адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради надано інформацію щодо зареєстрованих та знятих з реєстрації осіб за адресою: АДРЕСА_3 . Вбачається, що ОСОБА_1 був зареєстрований у зазначеному домоволодінні з 22.11.2002 по 24.03.2017 рр., тобто на момент смерті своєї матері був зареєстрований із нею за однією адресою. В свою чергу, ОСОБА_9 була зареєстрована у зазначеному домоволодінні з 30.10.1967 по 02.06.2015 рр., тобто на момент смерті своєї матері, ОСОБА_3 , була зареєстрована із нею за однією адресою. Однак, з позовних вимог вбачається, що позивач просить встановити факт смерті ОСОБА_2 , з 10.10.1944 р. Однак, позивачем не надано доказів на підтвердження того, що до 1967 року його мати та бабуся проживали за адресою АДРЕСА_3 , відтак не доведено факту прийняття спадщини після смерті дідуся. Отже, за життя спадкодавець не набув права власності на нерухоме майно, відтак спадкоємець також не набуває права власності в порядку спадкування. До спадкоємця переходять лише визначені майнові права, які належали спадкодавцеві на час відкриття спадщини. Для набуття права власності у встановленому законодавством порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно. Крім того, просила поновити строк для подання відзиву на позовну заяву.

Ухвалою суду від 29.01.2025 року витребувано спадкову справу після смерті ОСОБА_9 , копія якої (№07/20196) 26.02.2025 надійшла до суду .

У судовому засіданні представник позивача адвокат Маркело В.О., позовні вимоги підтримала і повному обсязі та просила їх задовольнити.

Представник відповідача - Дніпровської міської ради Бровкіна М.І, заперечувала проти задоволення позовних вимог та просила відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Третя особа приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Сидельковська Ю.Ю. у судове засідання не прибула, подали клопотання про розгляд справи без її участі.

Третя особа Відділ державної реєстрації актів цивільного стану по Новокодацькому та Чечелівському районах у місіті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) правом присутності не скористувався, про час та місце розгляду повідомлений належним чином.

Вислухавши пояснення представників позивача та відповідача, вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, у зв`язку з наступним.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ст. ст. 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

В судовому засіданні встановлено, що позивач у справі ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_9 (свідоцтво про народження серії НОМЕР_1 , видане повторно 11.08.2016 року де вказано: батько - ОСОБА_10 , мати ОСОБА_9 ,(а.с.6.) та витяг Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу із зазначенням відомостей про другого з подружжя від 25.06.2024 року № 2, ОСОБА_9 мала дошлюбне прізвище « ОСОБА_4 », шлюб укладено 10.06.1962 року, актовий запис №668 (а.с. 10), є онуком ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , про що свідчать дані відомостей про батьків у свідоцтві про народження ОСОБА_11 , серії НОМЕР_2 виданого 20.07.1950 року, актовий запис №3282, де вказано: батько ОСОБА_2 , мати ОСОБА_3 (а.с.7).

ІНФОРМАЦІЯ_6 ОСОБА_3 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 , актовий запис № 6951 (а.с. 7).

ІНФОРМАЦІЯ_7 ОСОБА_9 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_4 , актовий запис № 2250 (а.с. 9).

Позивач у позовній заяві вказує, що після початку війни дід ОСОБА_2 був мобілізований до армії та загинув ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що є відомості в Книзі пам`яті (електронна база даних 1941-1945 р.р.), але його смерть не була належним чином зареєстрована.

Згідно довідки Красногвардійського районного військомату №4/250 від квітні 1985 року вказано, що в книзі реєстрації повідомлень на загиблих та тих, хто пропав безвісти, солдатів та сержантів Радянської армії в період Великої Вітчизняної війни значиться загиблим ОСОБА_2 (а.с. 18)

31.05.2024 року на адвокатський запит адвоката Маркело В.О. про надання довідки про підтвердження факту смерті ОСОБА_2 , 1901 р.н., ІНФОРМАЦІЯ_5 повідомляє, що інформацію надати неможливо в зв`язку з закінченням строку зберігання. Так як архів знаходиться в Росії, отримати вказану інформацію також немає можливості(а.с.19).

12.10.2024 року на адвокатський запит адвоката Маркело В.О. з приводу проведення державної реєстрації смерті ОСОБА_2 , Відділ державної реєстрації актів цивільного стану по Новокодацькому та Чечелівському районах у місті Дніпрі повідомляє, про неможливість зареєструвати смерть громадянина ОСОБА_2 , оскільки не надані документи, які можуть бути підставою для державної реєстрації смерті(а.с. 28).

Суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті (п.8 ч.1 ст. 315 ЦПК України).

В п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» зазначено, що державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою.

Відповідно до п.п. ґ п. 1 розділу 5 Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000 № 52/5 (далі - Правила) підставою для державної реєстрації смерті є рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час.

Згідно з п. 13 Правил запис у графі актового запису про смерть "Причина смерті" повинен відповідати підпункту I-г пункту 11 лікарського свідоцтва про смерть, якщо заповнені всі чотири підпункти, підпункту I-в, якщо заповнені три підпункти, або підпункту I-б, якщо заповнені два підпункти, та підпункту I-а, якщо заповнений один підпункт.

Відповідно до п.п. 7 п. 7 Порядку ведення Державного реєстру актів цивільного стану громадян, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22 серпня 2007 р. № 1064 Запис в Реєстрі здійснюється шляхом внесення до нього у разі державної реєстрації смерті відомосте й прізвище, ім`я та по батькові, стать, громадянство, дата смерті, у якому віці померла особа, місце смерті та її причина, дата і місце народження (для дітей віком до одного року - кількість місяців і днів), реєстраційний номер облікової картки платника податків, унікальний номер запису в Єдиному державному демографічному реєстрі, місце проживання, документ, що підтверджує факт смерті; прізвище, ім`я та по батькові особи, що звернулася за державною реєстрацією смерті, серія і номер, яким органом видано паспорт або паспортний документ, дата його видачі; серія і номер свідоцтва про смерть; дата і номер актового запису в книзі державної реєстрації смертей; найменування органу державної реєстрації актів цивільного стану, що здійснив державну реєстрацію смерті; прізвище, ім`я та по батькові особи, що здійснила державну реєстрацію, та її посада, дата і номер внесення відомостей до Реєстру.

Відповідно до п.13 Постанови Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 "Про судову практику в справах про встановлення" заяви про встановлення факту смерті особи в певний час (п.7 ст. 273 ЦПК) приймаються до провадження суду і розглядаються за умови подання заявниками документів про відмову органів реєстрації актів громадянського стану в реєстрації події смерті. Заявник зобов`язаний обґрунтувати свою заяву посиланнями на докази, що достовірно свідчать про смерть особи у певний час і за певних обставин.

Відповідно до правового висновку Великої Палати Верховного Суду від 10.04.2019, викладеного при розгляді справи № 320/948/18, у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів за наявності певних умов. А саме, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів.

Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦПК України у рішенні суду про встановлення факту повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт.

Встановлення факту смерті його дідуся ОСОБА_2 необхідне позивачу для отримання свідоцтва про смерть (реєстрації смерті) дідуся, яке потрібне йому для оформлення своїх спадкових справ після смерті діда, баби та матері.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до ч. 1, 2, 3 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Відповідно ч.1, 2 ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно ч.1, 2, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно ч.1, 2 ст. 83 ЦПК України сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви.

Однак, доказів на підтвердження зазначеної обставини, а саме: будь-яких медичних довідок (копії медичного свідоцтва про смерть або копії довідки про причини смерті) чи перфокарти швидкої медичної допомоги, довідки про втрату годувальника, які безпосередньо і достовірно підтверджували б факт смерті ОСОБА_2 , також свідоцтва про смерть, представником позивача суду не надано, що унеможливлює встановити факт смерті останнього.

Інших доказів суду сторона позивача не надавала, клопотань про виклик свідків, витребування чи забезпечення доказів не заявляла.

Слід зазначити, що підстави на які посилається позивач у своєму позові, можуть бути предметом розгляду заяви, в порядку передбаченому Главою 4 Розділу ІV ЦПК України, про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Тож суд не має правових підстав для задоволення позову в частині визнання права власності за законом, оскільки заявлені передчасно.

Враховуючи викладене, на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які посилались сторони, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку, що представником позивача не доведено належними і допустимими доказами обставини, на які він посилається, як на підставу своїх вимог, а тому суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову, оскільки позивач у справі не довів ті обставини, на які посилається як на підставу своїх позовних вимог.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позивачу у задоволені вимог позову відмовлено, то судові витрати не підлягають відшкодуванню.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст.4, 15, 16, ЦК України, ст. ст. 4, 12, 13, 76-81, 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ :

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник адвокат Маркело Валентина Олексіївна до Територіальної громади в особі Дніпровської міської ради, треті особи: приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Сидельковська Юлія Юріївна, Відділ державної реєстрації актів цивільного стану по Новокодацькому та Чечелівському районах у місіті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про встановлення факту смерті та визнання права власності - відмовити. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Дніпровського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення..

Суддя: С.В.Чудопалова