Провадження № 2/679/660/2025
Справа № 679/875/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

заочне

02 вересня 2025 року м.Нетішин

Нетішинський міський суд Хмельницької області

у складі: головуючого судді Гавриленко О.М.,

секретар судового засідання Дмітрієва О.В.,

номер справи 679/660/25,

учасники справи:

позивач товариство з обмеженою відповідальністю «Факторинг партнерс»,

відповідач ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Нетішин за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг партнерс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Факторинг партнерс», (далі ТОВ «Факторинг партнерс») звернулося до Нетішинського міського суду Хмельницької області з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором №5152084 від 31.12.2021 у розмірі 10000,00 грн, за кредитним договором №60 від 03.01.2022 у розмірі 10000,00 грн та за кредитним договором №-186957 від 27.01.2022 у розмірі 2000,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 31.12.2021 між ТОВ «Мілоан» (первісний кредитор) та відповідачем ОСОБА_1 було укладено в електронній формі договір №5152084, згідно з яким кредитодавець надає позичальнику грошові кошти у розмірі 10000,00 грн. Проценти за користування кредитом 2640,00 грн, які нараховуються за ставкою 0,88% від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Стандартна процентна ставка становить 5 % від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Відповідач не виконував належним чином зобов`язання за договором, грошові кошти не повернув, проценти за користування коштами не сплачує.

За вказаним кредитним договором за позичальником утворилася заборгованість у розмірі 25340,00 грн, з яких: 10000,00 грн сума заборгованості за тілом кредиту; 14640,00 грн сума заборгованості за відсотками на дату відступлення права вимоги, заборгованість за комісіями 700,00 грн.

26.07.2024 між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Факторинг партнерс» укладено договір факторингу №26-07/2024, у відповідності до умов якого ТОВ «Мілоан» передало (відступило) ТОВ «Факторинг партнерс» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «Факторинг партнерс» прийняло належні ТОВ «Мілоан» права вимоги до боржників, зокрема до відповідача за кредитним договором №5152084.

Таким чином, позивач набув права грошової вимоги до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості у розмірі 25340,00 грн, яка виникла в зв`язку з невиконанням відповідачем договірних зобов`язань за кредитним договором №5152084.

Окрім цього позивач зазначив, що 03.01.2022 між ТОВ «Київська торгово-інвестиційна компанія» (первісний кредитор) та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №60 який підписано електронним підписом позичальника, згідно з яким кредитодавець надає позичальнику грошові кошти у розмірі 10000 грн. Проценти нараховуються за зниженою відсотковою ставкою 800% річних та за стандартною ставкою у розмірі 950% річних. Відповідач не виконував належним чином зобов`язання за договорам, грошові кошти не повернув, проценти за користування коштами не сплачує.

За вказаним кредитним договором за позичальником утворилася заборгованість у розмірі 25616,20 грн, з яких: 10000,00 грн сума заборгованості за основною сумою боргу; 15616,20 грн сума заборгованості за відсотками.

18.12.2023 між ТОВ «Київська торгово-інвестиційна компанія» та ТОВ «Факторинг партнерс» укладено договір факторингу №18/12-2023, у відповідності до умов якого ТОВ «Київська торгово-інвестиційна компанія» передає (відступає) ТОВ «Факторинг партнерс» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «Факторинг партнерс» приймає належні ТОВ «Київська торгово-івнвестиційна компанія» права вимоги до боржників, зокрема до відповідача за кредитним договором №60.

Таким чином, позивач набув права грошової вимоги до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості у розмірі 25616,20 грн, яка виникла в зв`язку з невиконанням відповідачем договірних зобов`язань за кредитним договором № №60.

Окрім цього позивач зазначив, що 27.01.2022 між ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ІНКАСО ФІНАНС» (первісний кредитор) та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №-186957 який підписано електронним підписом позичальника, згідно з яким кредитодавець надає позичальнику грошові кошти у розмірі 2000 грн. Дата видачі кредиту 27.01.2022, дата повернення кредиту 10.02.2022, плата за користування кредитом встановлена в розмірі 1,95% за кожен день користування кредитом. Відповідач не виконував належним чином зобов`язання за договорам, грошові кошти не повернув, проценти за користування коштами не сплачує.

За вказаним кредитним договором за позичальником утворилася заборгованість у розмірі 3638 грн, з яких: 2000,00 грн сума заборгованості за основною сумою боргу; 1638 грн сума заборгованості за відсотками.

07.03.2023 між ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ІНКАСО ФІНАНС» та ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» укладено договір факторингу №07/03/23, у відповідності до умов якого ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ІНКАСО ФІНАНС» передає (відступає) ТОВ «Факторинг партнерс» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» приймає належні ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ІНКАСО ФІНАНС» права вимоги до боржників, зокрема до відповідача за кредитним договором №-186957.

18.02.2025 ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР відступило на користь ТОВ «Факторинг партнерс» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, а в тому числі за договором №-186957.

Таким чином, позивач набув права грошової вимоги до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості у розмірі 3638,00 грн, яка виникла в зв`язку з невиконанням відповідачем договірних зобов`язань за кредитним договором №-186957.

Відповідач не виконує свої зобов`язання за кредитними договорами, а тому позивач звертається до суду та просить стягнути з відповідача на свою користь суми заборгованості за вищевказаними кредитними договорами у загальному розмірі 54594,20 грн, стягнувши з відповідача судові витрати.

24.06.2025 ухвалою суду відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

Представник позивача у прохальній частині позову просив суд розглянути справу за відсутності представника позивача, не заперечував проти заочного вирішення справи, клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з викликом сторін не надав.

Відповідач про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження повідомлений належним чином.

Згідно з ч. 1 ст. 174 ЦПК України при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, що є правом учасників справи.

Як встановлено частиною 8 статті 178 ЦПК України, у разі ненадання учасником розгляду заяви по суті справи у встановлений судом або законом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Відповідач відзив на позов до суду не надіслав, з будь-якими клопотаннями до суду не звертався, в зв`язку з чим суд вважає за можливе розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження на підставі доказів, які містяться в матеріалах справи.

За таких обставин, у відповідності до положень ч. 1 ст. 279 ЦПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Такий висновок суду, зважаючи, що відповідачем не подано відзив на позовну заяву та не повідомлено про причину не вчинення ним своєчасно такої процесуальної дії, узгоджується також із положеннями частини восьмої статті 178 вказаного Кодексу. Заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження від сторін не надходили.

Враховуючи вищевикладене, у відповідності до ст. 280 ч. 1 п. 4 ЦПК України суд ухвалює заочне рішення по справі на підставі наявних у ній доказів.

Відповідно до ч. ч. 1-3 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Судом досліджуються представлені письмові докази на підтвердження та спростування тих обставин, на які посилався позивач, інших суду не представлено та про їх витребування перед судом не порушувалося клопотань.

Суд, вирішуючи питання, передбачені ст. ст. 12, 264 ЦПК України, виходить з такого.

31.12.2021 між ТОВ «Мілоан» (первісний кредитор) та відповідачем ОСОБА_1 було укладено в електронній формі договір №5152084.

Судом встановлено, що на підтвердження укладення кредитного договору між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 позивачем надана копія договору про споживчий кредит №5152084 від 31.12.2021 (а.с.13-21), графік платежів за договором про споживчий кредит 5152084 від 31.12.2021 (а.с.22) паспорт споживчого кредиту та анкету-заяву від 31.12.2021 (а.с.23-25), згідно з якими товариство надало позичальнику грошові кошти в сумі 10000,00 грн, що підтверджується довідкою про ідентифікацію клієнта від 31.12.2021 (а.с.104) та довідки про переказ коштів від 31.12.2021 номер транзакції в системі FONDI f1a42605-fc28-4831-a74f-c7de954c21e9_60678216 (а.с.107), а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені договором. Процентна ставка за користування кредитом становить 0,88% на день.

26.07.2024 між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Факторинг партнерс» укладено договір факторингу №26-07/2024, у відповідності до умов якого ТОВ «Мілоан» передало (відступило) ТОВ «Факторинг партнерс» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «Факторинг партнерс» прийняло належні ТОВ «Мілоан» права вимоги до боржників, зокрема до відповідача за кредитним договором №5152084 (а.с.135-150).

За вказаним кредитним договором за позичальником утворилася заборгованість у розмірі 25340,00 грн, з яких: 10000,00 грн сума заборгованості за тілом кредиту; 14640,00 грн сума заборгованості за відсотками на дату відступлення права вимоги, заборгованість за комісіями 700 грн.

Судом встановлено, що на підтвердження укладення кредитного договору між ТОВ «Київська торгово-інвестиційна компанія» та ОСОБА_1 позивачем надана копія договору позики №60 від 03.01.2022 (а.с.34-41), графік платежів №60-1 від 03.01.2022 (а.с.42, 43), додаток №2 до договору від 03.01.2022 (а.с.44, 45), загальні умови надання грошових коштів у позику (а.с.51 60) паспорт позики, згідно з якими товариство надало позичальнику грошові кошти в сумі 10000,00 грн (а.с.44-50), що підтверджується довідкою про ідентифікацію клієнта по договору №60 від 03.01.2022 та повідомленням ТОВ «Універсальні платіжні рішення» про успішне перерахування коштів номер транзакції в системі iPay.ua -129062752 (а.с.100, 101), а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені договором. Процентна ставка за користування кредитом становить 2,19 % на день (знижена) та 2,60 % на день (стандартна).

18.12.2023 між ТОВ «Київська торгово-інвестиційна компанія» та ТОВ «Факторинг партнерс» укладено договір факторингу №18/12-2023, у відповідності до умов якого ТОВ «Київська торгово-інвестиційна компанія» передає (відступає) ТОВ «Факторинг партнерс» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «Факторинг партнерс» приймає належні ТОВ «Київська торгово-івнвестиційна компанія» права вимоги до боржників, зокрема до відповідача за кредитним договором №60 (а.с.124-134).

За вказаним кредитним договором за позичальником утворилася заборгованість у розмірі 25616,20 грн, з яких: 10000,00 грн сума заборгованості за основною сумою боргу; 15616,20 грн сума заборгованості за відсотками.

Судом встановлено, що на підтвердження укладення кредитного договору між ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ІНКАСО ФІНАНС» та ОСОБА_1 позивачем надана копія договору позики №-186957 від 27.01.2022 (а.с.6173), паспорт кредиту (а.с.74-79), згідно з якими товариство надало позичальнику грошові кошти в сумі 10000,00 грн, що підтверджується інформаційною довідкою, згідно якої на сайті торговця, через технологічного оператора платіжних послуг PSP Platon, 70.01.2022 було проведено успішну операцію на суму 2000,00 грн (а.с.84) та повідомленням ТОВ «ПрофітГід» про успішне перерахування коштів номер транзакції 34329-10831-91564 (а.с.85), а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені договором. Процентна ставка за користування кредитом становить 1,95 % на день.

07.03.2023 між ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ІНКАСО ФІНАНС» та ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» укладено договір факторингу №07/03/23, у відповідності до умов якого ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ІНКАСО ФІНАНС» передає (відступає) ТОВ «Факторинг партнерс» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» приймає належні ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ІНКАСО ФІНАНС» права вимоги до боржників, зокрема до відповідача за кредитним договором №-186957 (а.с.114-123).

18.02.2025 ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» відступило на користь ТОВ «Факторинг партнерс» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, а в тому числі за договором №-186957 (а.с.157-171).

За вказаним кредитним договором за позичальником утворилася заборгованість у розмірі 3638,00 грн, з яких: 2000,00 грн сума заборгованості за основною сумою боргу; 1638,00 грн сума заборгованості за відсотками.

Наведене підтверджується матеріалами справи.

З кредитних договорів вбачається, що вони укладені в електронній формі.

У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (пункт 6 частини першої ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»).

Статтею 11 статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, порядок укладення електронного договору, зокрема пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.

Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги», за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів (ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію»).

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15 ЦК України, частина перша статті 16 ЦК України).

Відповідно до частин першої, другої статті 207 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За нормою ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 ЦК України).

Загальні правила щодо форми договору визначено ст. 639 ЦК України, згідно з якою: договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладений з моменту його нотаріального посвідчення.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.

Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що ставляться.

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частина 1 ст. 599 ЦК України передбачає, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Частиною 1 ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Відповідно до положень ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Розпоряджаючись своїми цивільними та процесуальними правами на свій розсуд, відповідач не надав відзив на позов, не подав суду будь-яких клопотань, не заперечував фактів укладання кредитного договору, отримання та користування кредитними коштами, не спростовував розрахунок та розмір заборгованості, не подав своїх доказів на заперечення відповідних доводів позивача. Отже, відповідачем не доведено відсутності вини у порушенні зобов`язання, не спростовано підстав позову.

Згідно зі ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 статті 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

За вимогами ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

На підставі викладеного та враховуючи, що ОСОБА_1 неналежним чином виконує зобов`язання за кредитними договорами, у зв`язку з чим виникла заборгованість, а фактор має право вимоги за такими договорами, суд приходить до висновку, що позивач має право вимагати повернення всієї суми боргу, тому позовні вимоги підлягають задоволенню.

Розподіл судових витрат.

Згідно з частиною першою, пунктом 1 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Згідно із ч. ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивач просить стягнути з відповідача на його користь судові витрати, які складаються із витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 16000,00 грн та судового збору, сплаченого за подання позовної заяви у розмірі 2422,40 грн, а всього 18422,40 грн.

Матеріалами справи встановлено що при зверненні до суду з позовною заявою позивачем було сплачено судовий збір в розмірі 2422,40 грн.

Відповідно до ч. ч. 2, 3ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

На підтвердження витрат з професійної правничої допомоги представник позивача надав суду договір про надання правової допомоги № 02-07/2024 від 02.07.2024 (а.с.181-183), прайс-лист АО «Лігал Ассістанс» (184-185), заявку на надання юридичної допомоги №256 від 01.05.2025 (а.с.186), витяг з акту №11 про надання юридичної допомоги від 30.05.2025 (а.с.187), відповідно до яких адвокатським бюро надано позивачу професійну правничу допомогу на суму 16000,00 гривень.

Згідно з ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат з надання професійної правничої допомоги суд, виходить із того, що при визначенні суми відшкодування витрат суд повинен виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 1950 року. Так у справі "Схід/Захід Альянс Лімітед" проти України" (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).

Вказаний правовий висновок викладено у додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19).

У додатковій постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 18.02.2022 у справі №925/1545/20 вказано, що для вирішення питання про розподіл судових витрат суд має враховувати: складність справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; пов`язаність цих витрат із розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність предмета спору; ціну позову, значення справи для сторін; вплив результату її вирішення на репутацію сторін, публічний інтерес справи; поведінку сторони під час розгляду справи (зловживання стороною чи її представником процесуальними правами тощо); дії сторони щодо досудового врегулювання справи та врегулювання спору мирним шляхом.

У додатковій постанові Верховного Суду від 08.09.2021 у справі №206/6537/19 зазначено, що попри волю сторін договору визначати розмір гонорару адвоката, суд не позбавлений права оцінювати заявлену до відшкодування вартість правничої допомоги на підставі критеріїв співмірності, визначених частиною четвертою статті 137 ЦПК України.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі №922/1964/21 зроблено висновок, що під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд, за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу. У такому випадку суд, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею витрат на правову допомогу повністю або частково та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

Враховуючи викладене суд, визначаючи розмір витрат на професійну правничу допомогу за результатами розгляду цієї справи, з врахуванням характеру правовідносин, обсягу наданих адвокатом послуг позивача, складністю справи, реальність наданих адвокатських послуг, розумність їхнього розміру, непропорційності розміру витрат щодо предмета спору, а саме стягнення заборгованості за кредитними договорами по яким тіло кредиту становить по 54594,20 грн, дійшов висновку про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу, які підлягають стягненню з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Факторинг партнерс» з 16000,00 грн до 7000,00 грн.

Вказані вище висновки суду узгоджуються із висновками Верховного Суду, які викладені у постанові № 205/5969/15-ц від 22.05.2024.

З огляду на те, що позов задоволено, у відповідності до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір в розмірі 2422,40 грн та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7000,00 грн, а всього 9422,40 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 509, 525, 526, 611, 612, 1050, 1054 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 141, 206, 258 - 260, 263 265, 280, 282 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг партнерс» задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг партнерс» суму заборгованості за кредитним договором №5152084 від 31.12.2021 у розмірі 25340,00 грн, з яких: 10000,00 грн сума заборгованості за основною сумою боргу; 14640,00 грн сума заборгованості за відсотками, заборгованість за комісіями 700,00 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг партнерс» суму заборгованості за договором позики №60 від 03.01.2022 у розмірі 25616,20 грн, з яких: 10000,00 грн сума заборгованості за основною сумою боргу; 15616,20 грн сума заборгованості за відсотками.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг партнерс» суму заборгованості за договором позики №-186957 від 27.01.2022 у розмірі 3638,00 грн, з яких: 2000,00 грн сума заборгованості за основною сумою боргу; 1638,00 грн сума заборгованості за відсотками.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг партнерс» 9422,40 грн, які складаються з судового збору у розмірі 2422,40 грн та з витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 7000,00 грн.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Рішення суду може бути оскаржене позивачем безпосередньо до Хмельницького апеляційного суду або через Нетішинський міський суд Хмельницької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено 02.09.2025.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Факторинг партнерс», юридична адреса: індекс 03150, м. Київ, вул. Ґедройця Єжи, буд. 6, офіс 521, .

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Суддя О.М. Гавриленко