Головуючий суддя
в суді І інстанції Потапенко А.В.
Єдиний унікальний № 374/299/25
Провадження № 2-з/374/4/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 вересня 2025 року суддя Ржищівського міського суду Київської області Потапенко А.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову, подану у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Ржищівська міська державна нотаріальна контора Київської області, про визнання заповіту недійсним, -

ВСТАНОВИВ:

21.08.2025 до Ржищівського міського суду Київської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Ржищівська міська державна нотаріальна контора, про визнання заповіту недійсним, подана представником позивача - адвокатом Козіною С.М. До відкриття провадження у справі 05.09.2025 позивач подав заяву про забезпечення позову, у якій просив вжити заходи забезпечення позову шляхом заборони відповідачці ОСОБА_2 та Ржищівській міській державній нотаріальній конторі Київської області вчиняти будь-які дії, спрямовані на оформлення ОСОБА_2 спадкових прав після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , а також заборонити ОСОБА_2 вчиняти дії, спрямовані на розпорядження житловим будинком по АДРЕСА_1 , який входить до складу спадкового майна згідно заповіту, до вирішення спору.

Заяву обґрунтовував наступним.

ОСОБА_1 вказував, що він подав позовну заяву про визнання заповіту недійсним, оскільки вважає його таким, що вчинений поза волею покійного батька, ОСОБА_3 . Згідно із оскаржуваним заповітом, спадкоємицею є ОСОБА_2 , яка одружилась з його покійним батьком, коли він вже сім років був лежачим після інсульту. 13 травня 2025 року він звернувся до Ржищівської міської державної нотаріальної контори Київської області за місцем відкриття спадщини із заявою про прийняття спадщини. Відповідачка в межах шестимісячного строку звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, але оскільки дана інформація охороняється поняттям «нотаріальна таємниця», то це підтвердити лише після витребування спадкової справи від нотаріуса. Шестимісячний строк з часу відкриття спадщини після смерті батька закінчився 20 серпня 2025 року. Таким чином, відповідачка може отримати свідоцтво про право на спадщину на все майно батька до вирішення позову про визнання заповіту недійсним, що породить в майбутньому нові судові спори. Отже, заявник вважає, що є достатньо обґрунтований ризик того, що спадкоємиця за оскаржуваним заповітом буде вчиняти дії спрямовані на оформлення своїх спадкових прав, тому він вважає, що позов слід забезпечити, шляхом заборони вчиняти певні дії до вирішення спору. Оскаржуваним заповітом заповідається все майно мого батька, в тому числі і житловий будинок по АДРЕСА_1 , який належав на праві спільної сумісної власності батькам заявника, оскільки свого часу був придбаний ними в шлюбі. Підставою для забезпечення позову вказував, що існує ризик того, що відповідачка після оформлення своїх спадкових прав може вчинити дії по відчуженню будинку, що може утруднити виконання рішення за результатом розгляду позовної заяви.

Розглянувши заяву, судом встановлено наступне.

ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

На підставі договору купівлі-продажу від 15 травня 1987 року ОСОБА_3 придбав будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

ОСОБА_1 13 травня 2025 року звернувся до Ржищівської міській державної нотаріальної контори Київської області із заявою, в якій вказував, що він претендує на частку подружжя у спільному сумісному майні для подальшого оформлення спадкових прав на неї. Йому роз`яснено, що необхідно звернутись до суду.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи, має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутись.

Відповідно до ч. 3 ст. 150 ЦПК України, заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Перелік видів забезпечення позову визначений ст. 150 ЦПК України.

Так, згідно з п. 2 ч. 1 ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується забороною вчиняти певні дії.

Пленум Верховного Суду України у своїй постанові №9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» (п.п.4, 10) роз`яснив, що, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитись, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Заявником не надано інформації про заведення спадкової справи після смерті ОСОБА_3 .

Згідно з договором купівлі-продажу від 15 травня 1987 року, ОСОБА_3 мав на праві власності нерухоме майно. Проте, заявником не надано доказів, що саме це нерухоме майно входить до заповідального розпорядження спадкодавця.

За позовними вимогами позивачем заявлено одну немайнову вимогу - визнання заповіту недійсним, однак, жодних майнових вимог, в тому числі й з приводу майна та/або грошових коштів, у даній справі не заявлено.

Суд вважає безпідставними доводи позивача про те, що невжиття вказаних видів забезпечення позову ускладнить виконання можливого рішення суду про задоволення позову, оскільки вжиті заходи забезпечення позову повинні забезпечувати виконання майбутнього рішення саме в тій справі, в якій вони застосовуються, а також ефективний захист та поновлення прав позивача, про захист та поновлення яких позивач звертається до суду саме в даній справі, а не будь-якій іншій.

Так, зокрема, у постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 16 серпня 2018 у справі №910/1040/18 зазначено, що коли позивач звертається до суду з немайновою позовною вимогою, судове рішення у разі задоволення якої не вимагатиме примусового виконання, то в даному випадку не має взагалі застосуватися та досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, а має застосовуватися та досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду. В таких немайнових спорах має досліджуватися, чи не призведе невжиття заявленого заходу забезпечення позову до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав, зокрема, чи зможе позивач їх захистити в межах одного цього судового провадження за його позовом без нових звернень до суду.

Крім того, суд звертає увагу, що згідно ч. 2 ст. 8-1 Закону України «Про нотаріат» встановлена заборона будь-якого втручання в діяльність нотаріуса, зокрема з метою перешкоджання виконанню ним своїх обов`язків.

Відповідно до підпункту 4.15 пункту 4 Глави 10 Розділу ІІ «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року №296/5, за обґрунтованою письмовою заявою заінтересованої особи, яка звернулась до суду, та на підставі отриманого від суду повідомлення про надходження позовної заяви заінтересованої особи, яка оспорює право або факт, про посвідчення якого просить інша заінтересована особа, вчинення нотаріальної дії зупиняється до вирішення справи судом.

Отже, чинним законодавством України прямо передбачений обов`язок нотаріуса зупинити нотаріальне провадження, тобто тимчасово припинити вчинення нотаріальних дій на невизначений строк, за умови надходження від заінтересованої особи відповідної заяви та надання доказів звернення до суду з позовною заявою.

Нотаріус, якому позивач просить заборонити вчиняти дії щодо видачі спадкоємиці свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , позовній заяві, - визначений позивачем третьою особою у цій справі і буде повідомлений про наявність цього спору у випадку відкриття провадження. Крім того, позивач у справі має право самостійно звернутись до нотаріуса з обґрунтованою письмовою заявою після подачі позовної заяви до суду (з підтвердженням про реєстрацію позовної заяви).

З огляду на викладене, враховуючи наявність спеціальної правової норми, яка імперативно визначає підставу обов`язкового зупинення нотаріусом вчинення нотаріальних дій на підставі письмової заяви позивача, як заінтересованої особи, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні заяви щодо заборони нотаріусу вчиняти нотаріальні дії щодо оформлення ОСОБА_2 спадкових прав.

Крім того, враховуючи, що позов про визнання заповіту недійсним є немайновим, не містить інших позовних вимог майнового характеру, позивачем не надано будь-яких доказів щодо потенційного входження житлового будинку по АДРЕСА_1 до складу спадщини, то у задоволенні заяви про забезпечення позову шляхом заборони ОСОБА_2 вчиняти будь-які дії, спрямовані на розпорядження цим житловим будинком слід відмовити.

На підставі викладеного, у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову необхідно відмовити.

Керуючись ст. ст. 149, 150, 153-154, 353 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову, подану у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Ржищівська міська державна нотаріальна контора Київської області, про визнання заповіту недійсним, - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала, відповідно до п.4 ч. 1 ст. 353 ЦПК України, може бути оскаржена в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення або складення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя А.В. Потапенко