ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи: 650/3610/25 Головуючий в І інстанції: Сікора О.О.
Номер провадження: 22-ц/819/850/25 Доповідач: Майданік В.В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 вересня 2025 року м. Херсон

Херсонський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Майданіка В.В.,

суддів: Воронцової Л.П.,

Кутурланової О.В.,

секретар Олійник К.О.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідачі: Товариство з обмеженою відповідальністю "Ютс-Агропродукт",

Товариство з обмеженою відповідальністю "Перемога-Плюс",

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Ютс-Агропродукт" на ухвалу Великоолександрівського районного суду Херсонської області від 18 червня 2025 року, постановлену у складі судді Сікори О.О., дата складення повного судового рішення не зазначено, у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Ютс-Агропродукт", Товариства з обмеженою відповідальністю "Перемога-Плюс" про розірвання договору оренди землі,

В С Т А Н О В И В :

Стислий виклад позовної заяви, заяви про забезпечення позову, оскаржуваного судового рішення та апеляційної скарги

05 червня 2025 року до суду надійшла зазначена заява в якій представник заявника просив вжити заходи забезпечення позову, у вигляді заборони державним реєстраторам прав на нерухоме майно та органам державної реєстрації прав (у тому числі Міністерству юстиції України та його територіальним органам, виконавчим органам сільських, селищних та міських рад, Київській, Севастопольській міській, районним, районним у містах Києві та Севастополі державним адміністраціям, акредитованим суб`єктам, нотаріусам, іншим особам та органам, які виконують функції державного реєстратора прав на нерухоме майно відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень") приймати рішення про державну реєстрацію прав та вчиняти будь-які реєстраційні дії, у тому числі, але не обмежуючись, державну реєстрацію інших речових прав на нерухоме майно, державну реєстрацію обтяжень на нерухоме майно, а також вносити до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (у тому числі до Реєстру прав власності на нерухоме майно, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та Державного реєстру іпотек) записи про державну реєстрацію інших речових прав та їх обтяжень, записи про скасування державної реєстрації інших речових прав та їх обтяжень, змін до таких записів щодо об`єктів нерухомого майна (земельних ділянок з кадастровими номерами), а саме: :04:049:0045, площа 4,1202 га до набрання законної сили судовим рішенням у цій справі; заборонити усім державним реєстраторам прав на нерухоме майно, у розумінні Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", а також будь-яким іншим особам, уповноваженим на виконання функцій державних реєстраторів, будь-яким суб`єктам державної реєстрації прав та нотаріусам вчиняти будь-які дії, пов`язані з посвідченням будь-яких правочинів, а також інші реєстраційні дії, пов`язані з державною реєстрацією речових прав на нерухоме майно (земельні ділянки з кадастровими номерами), а саме: :04:049:0045, площа 4,1202 га до набрання законної сили судовим рішенням у цій справі.

Обґрунтовуючи вимоги поданої заяви, представник зазначив, що ОСОБА_1 є власником земельної ділянки кадастровий номер :04:049:0045, загальною площею 4,1202 га, цільове призначення якої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Право власності на зазначену земельну ділянку посвідчено Свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 24 листопада 2017 року, ділянка розташована в межах Новорайської сільської ради Бериславського району Херсонської області.

30 січня 2012 року між власником земельної ділянки ОСОБА_2 (спадкодавцем позивача) та ТОВ "Югтранзитсервіс-Агропродукт" укладено договір оренди цієї земельної ділянки. Вказаний договір зареєстрований у Відділі Держкомзему в Бериславському районі, що підтверджується записом у Державному реєстрі земель за №01188 від 30 січня 2012 року. Також договір оренди внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис про інше речове право №59829172 від 3 березня 2015 року.

24 лютого 2014 року ТОВ "Югтранзитсервіс-Агропродукт" (як первісний орендар) та Приватне підприємство "ЮТС-Агропродукт Плюс" () уклали договори про заміну сторони в договорі оренди, внаслідок чого з цієї дати останнє підприємство набуло прав та обов`язків орендаря за вказаним договором.

Згодом, 28 грудня 2017 року між власником земельної ділянки ( ОСОБА_1 ), ПП "ЮТС-Агропродукт Плюс" (як попередній орендар) та ТОВ "ЮТС-Агропродукт" укладено Додаткову угоду №700903 до вказаного договору оренди, відповідно до якої відбулася зміна сторони орендаря: ТОВ "ЮТС-Агропродукт" набуло прав та обов`язків користувача земельної ділянки з кадастровим номером :04:049:0045. Угода супроводжувалася актом приймання-передачі земельної ділянки. Таким чином, саме з 28 грудня 2017 року ТОВ "ЮТС-Агропродукт" стало належним орендарем згаданої земельної ділянки. На цю дату договір оренди викладено в новій редакції, зокрема: визначено строк його дії до 31 грудня 2027 року, нормативну грошову оцінку земельної ділянки 238 054,74 грн та розмір орендної плати 4,18% від цієї оцінки, що становить 9 950,69 грн на рік.

Разом із поданням позовної заяви, 03 червня 2025 року представником позивача виявлено, що 17 квітня 2025 року ТОВ "ЮТС-Агропродукт", без погодження з власником, здійснило відчуження права оренди цієї земельної ділянки на користь ТОВ "Перемога-Плюс" (). За інформацією з Державного реєстру речових прав, передача права оренди була здійснена як частина ширшого масиву усього близько 916 земельних ділянок, що перебували у користуванні ТОВ "ЮТС-Агропродукт". Передача права оренди була оформлена шляхом державної реєстрації, без дотримання вимог законодавства щодо погодження з власником та в умовах наявного спору про систематичну несплату орендної плати.

З огляду на вказане, представник позивача зазначає, що дії ТОВ "ЮТС-Агропродукт" є такими, що свідчать про використання цивільних і процесуальних прав не з метою належного здійснення правовідносин оренди або захисту в межах судового процесу, а з метою ускладнення або унеможливлення належного розгляду справи по суті та подальшого виконання судового рішення. Передача прав оренди без згоди позивача як власника землі, в умовах уже існуючого спору, створює загрозу вчинення аналогічних дій у майбутньому, у тому числі повторного або подальшого відчуження прав на спірну земельну ділянку на користь інших осіб чи через механізми суборенди. Як стверджує представник, невжиття заходів забезпечення позову може призвести до подальшого порушення прав позивача, ускладнити захист його інтересів та фактично унеможливити реальне виконання судового рішення у випадку задоволення позову.

Оскаржуваною ухвалою Великоолександрівського районного суду Херсонської області від 18 червня 2025 року було задоволено заяву про забезпечення позову, подану адвокатом Чиркіною Людмилою Юріївною, яка діє від імені ОСОБА_1 . Так, суд постановив забезпечити позов шляхом заборони усім державним реєстраторам прав на нерухоме майно, у розумінні Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", а також будь-яким іншим особам, уповноваженим на виконання функцій державних реєстраторів, будь-яким суб`єктам державної реєстрації прав та нотаріусам вчиняти будь-які дії, пов`язані з посвідченням будь-яких правочинів, а також інші реєстраційні дії, пов`язані з державною реєстрацією речових прав на нерухоме майно (земельні ділянки з кадастровими номерами), а саме: :04:049:0045, площа 4,1202 га до набрання законної сили судовим рішенням у цій справі.

Задовольняючи заяву про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з положень ст.ст.149, 150 ЦПК України.

Також, суд враховував, що у провадженні суду знаходиться вказана справа за позовом за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Ютс-Агропродукт", Товариства з обмеженою відповідальністю "Перемога-Плюс" про розірвання договору оренди землі. Рішення у справі не ухвалено.

Також суд враховував те, що відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, станом на 03 червня 2025 року, 17 квітня 2025 року ТОВ "Ютс-Агропродукт" здійснило відчуження на користь ТОВ "Перемога-Плюс" права оренди близько 916 земельних ділянок, у тому числі й земельної ділянки, яка належить ОСОБА_1 на праві власності.

Вказане, на думку суду, свідчить про очевидну спробу змінити правовий статус спірного об`єкта, зокрема шляхом передачі прав на нього іншій особі поза волею власника земельної ділянки та без погодження з ним, попри наявність невиконаних договірних зобов`язань зі сторони орендаря.

Також, як вказав суд, така поведінка відповідача має ознаки зловживання процесуальними правами та є потенційно фраудаторною (ухильницькою), оскільки в умовах фактичної заборгованості з орендної плати та існуючого судового спору відповідач вчиняє дії, спрямовані на створення нових правовідносин щодо земельної ділянки, чим ускладнює можливість належного виконання судового рішення про задоволення позову. Як вказав суд, власник ділянки, щодо якої укладено договір про відчуження права оренди не лише позбавлений можливості отримати плату за фактичне користування своєю земельною ділянкою, але й втрачає реальну здатність розпоряджатися нею, включаючи право на повторну передачу її в оренду після розірвання чинного договору.

У зв`язку з викладеним, зазначив суд, вжиття заходів забезпечення позову у вигляді заборони державним реєстраторам, нотаріусам та іншим особам вчиняти будь-які реєстраційні дії, спрямовані на зміну правового статусу спірної земельної ділянки, до набрання законної сили судовим рішенням у цій справі, є необхідним, пропорційним та обґрунтованим способом захисту прав позивача.

При цьому суд враховував, що такі заходи забезпечення позову не призведуть до невиправданого обмеження прав відповідача як орендаря земельної ділянки, оскільки земельна ділянка й надалі перебуває у користуванні відповідача, а забезпечення позову обмежується лише відповідною забороною.

Також суд виходив з того, що обраний вид забезпечення позову не впливає на матеріальний стан відповідача та не призводить до понесення додаткових витрат унаслідок його застосування, не завдає відповідачу збитків, не позбавляє відповідача права користування земельною ділянкою, але запобігає її подальшому неправомірному відчуженню чи перереєстрації речових прав на іншу особу під час розгляду справи, а тому, як вважав суд, такий захід забезпечення є співмірним, необхідним і таким, що забезпечує ефективний захист прав позивача у межах даного провадження.

На вказане судове рішення представник відповідача подав апеляційну скаргу, в якій ставиться питання про його скасування й постановлення нової ухвали про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову. При цьому скаржник послався на порушення судом норм процесуального права.

Зокрема, вказав, що суд не прийняв до уваги того, що заявник не доводить наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовних вимог, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову.

Також вказав, що поза увагою суду залишилась відсутність доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо).

Також вказав, що суд не врахував того, що при зверненні до суду з заявою про вжиття заходів забезпечення позову у вигляді накладення арешту, заявник зобов`язаний надати докази того, що запропонований захід забезпечення позову дійсно може виключити можливість невиконання або утруднення виконання судового рішення.

Також зазначив, що суд не прийняв до уваги й те, що позивачем не було надано доказів та обґрунтувань у розумінні вищевказаних положень ЦПК України на підтвердження наявності обставин, які б дійсно могли призвести до ускладнення виконання судового рішення по справі. Вказав, що вжиття заходів забезпечення позову жодним чином не впливає на можливість виконання рішення, оскільки у разі розірвання договору оренди землі у цій справі, такий договір буде вважатись розірваним і щодо нового орендаря.

Крім того, вказав, що суд першої інстанції не вирішив в ухвалі про забезпечення питання щодо зустрічного забезпечення, що є самостійною підставою для скасування оскаржуваної ухвали.

У відзиві адвокат Чиркіна Людмила Юріївна, яка діє від імені ОСОБА_1 , просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу без змін.

При цьому вказала, що під час складення позовної заяви, 03 червня 2025 року, представником позивача з інформації, яка міститься в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, було з`ясовано, що відповідачем 17 квітня 2025 року було відчужено на користь ТОВ "Перемога-Плюс" () право оренди земельних ділянок, які знаходяться в адміністративно територіальних межах Бериславського району Херсонської області, а саме відчужено право оренди на близько 916 земельних ділянок, в тому числі і на земельну ділянку, яка на праві власності належить позивачу. Право оренди було відчужено, незважаючи на те, що відносно конкретних земельних ділянок існував спір щодо розірвання договору оренди і навіть були ухвалені рішення про розірвання договору оренди.

Вищеописані дії відповідача розцінюються позивачем, як зловживання процесуальними правами з метою затягування розгляду справ (заміни сторін процесу) та неможливістю в подальшому виконати судове рішення. При цьому, право користування належною позивачеві земельною ділянкою ТОВ "ЮТС-Агропродукт" оскаржується позивачем з мотивів систематичної несплати орендної плати та порушення умов укладених договорів оренди землі, як і у всіх наведених вище цивільних справах.

Тобто, вказала, невжиття заходів забезпечення позову призвело б до повторного (а можливо, і неодноразового) вчинення відповідачами дій щодо відчуження майнових прав на земельні ділянки іншим особам з метою неможливості виконання судового рішення, відповідно, позивач не зможе належним та ефективним способом захистити порушені права.

Також погодилася з обґрунтуваннями суду першої інстанції про постановленні оскаржуваної ухвали.

Вважає, що у випадку невжиття заходів забезпечення позивачі будуть змушені докладати значних зусиль, у тому числі і фінансових (сплата судового збору, витрати на правничу допомогу тощо) та повторно звертатись за захистом порушених прав до суду. А тому вважає застосування такого заходу забезпечення позову, як заборона вчиняти певні дії, передбаченого п.4 ч.1 ст.150 ЦПК України, відповідатиме меті застосування правового інституту забезпечення позову та позовним вимогам.

Зазначила, що суду варто звернути увагу на той факт, що право оренди відчужено ТОВ "ЮТС-Агропродукт" на користь ТОВ "Перемога-Плюс" в травні 2025 року, позовна заява представником позивача подана 03 червня 2025 року, тобто у набувача права оренди ТОВ "Перемога-Плюс" був час, щоб здійснити ініціацію підписання змін до договору оренди та здійснити розрахунок з позивачем щодо погашення заборгованості з орендної плати, однак жодних дій ТОВ "Перемога-Плюс" вчинено не було, відтак, на її думку, можна дійти висновку, що укладення означеного договору купівлі продажу права оренди між відповідачами носить штучний характер та вчинено з метою ускладнення власникам здійснення можливості користуватися земельними ділянками та виконання судових рішень, а отже є зловживанням процесуальними правами.

Вважає, що вказане спростовує висновки апелянта про неспівмірність та завчасність застосування заходів забезпечення позову.

Справу було призначено до апеляційного розгляду на 02.09.2025 року о 13-40 годині, однак учасники справи, які до суду не з`явилися й про причини неявки суд не повідомили, були належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи. У зв`язку з цим апеляційний суд вважає причину неявки в судове засідання вказаних осіб неповажною, вважає, що відповідно до ч.2 ст.372 ЦПК України неявка вказаних осіб не перешкоджає розгляду справи, а тому ухвалив розглянути справу за їх відсутності.

Заслухавши доповідача, перевіривши відповідність ухвали вимогам процесуального закону, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

Фактичні обставини, встановлені судом

У справі встановлено таке.

У провадженні суду знаходиться вказана цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ТОВ "Ютс-Агропродукт", ТОВ "Перемога-Плюс" про розірвання договору оренди землі. На час постановлення оскаржуваної ухвали рішення у справі не прийнято.

Сторонами не заперечується, що ТОВ "Ютс-Агропродукт" 17 квітня 2025 року відчужено на користь ТОВ "Перемога-Плюс" право оренди земельних ділянок, які знаходяться в адміністративно територіальних межах Бериславського району Херсонської області, а саме відчужено право оренди багатьох земельних ділянок, в тому числі і на земельну ділянку, яка на праві власності належить позивачу.

Предметом зазначеного договору є саме відчуження (продаж) продавцем права оренди земельної ділянки, що належить йому на підставі зареєстрованого речового права згідно з даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, на користь покупця з одночасною передачею всіх прав та обов`язків орендаря, передбачених відповідним договором оренди землі, укладеним із власником земельної ділянки. Умови договору передбачають, що після його укладення та проведення державної реєстрації переходу речового права, до покупця переходять усі обов`язки щодо сплати орендної плати та належного використання земельної ділянки відповідно до вимог законодавства.

Нормативно-правове обґрунтування та позиція суду апеляційної інстанції

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, оскільки він є правильним по суті.

Статтею 124 Конституції України визначений принцип обов`язковості судових рішень, який із огляду на положення ст.ст.18, 153 ЦПК України поширюється також на ухвалу суду про забезпечення позову.

При цьому відповідно до ч.2 ст.149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову.

За змістом ст.151 ЦПК України заява про забезпечення позову повинна містить, зокрема, обґрунтування необхідності забезпечення позову.

Згідно з ч.1 ст.150 зазначеного Кодексу позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб (п.1); забороною вчиняти певні дії (п.2).

За ч.3 ст.150 вказаного Кодексу заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22.12.2006 року "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову": єдиною підставою для забезпечення позову є відповідне клопотання у формі мотивованої заяви особи, яка бере участь у справі (п.1.); розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, позовним вимогам; при встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи-підприємця; вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку з застосуванням цих заходів (п.4.).

Отже, закон пов`язує забезпечення позову з неможливістю чи ускладненням виконання судового рішення.

Вважаючи оскаржувану ухвалу суду першої інстанції законною і обґрунтованою, апеляційний суд враховує, що ТОВ "Ютс-Агропродукт" 17 квітня 2025 року відчужено на користь ТОВ "Перемога-Плюс" право оренди земельних ділянок, які знаходяться в адміністративно територіальних межах Бериславського району Херсонської області, в тому числі і на земельну ділянку, яка на праві власності належить позивачу. Предметом зазначеного договору є відчуження (продаж) продавцем права оренди земельної ділянки, що належить йому на підставі зареєстрованого речового права згідно з даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, на користь покупця з одночасною передачею всіх прав та обов`язків орендаря, передбачених відповідним договором оренди землі, укладеним із власником земельної ділянки. Умови договору передбачають, що після його укладення та проведення державної реєстрації переходу речового права, до покупця переходять усі обов`язки щодо сплати орендної плати та належного використання земельної ділянки відповідно до вимог законодавства.

Також суд апеляційної інстанції враховує й те, що зазначене може свідчити про можливість у відповідача змінити правовий статус спірного об`єкта, зокрема шляхом передачі прав на нього іншій особі, без погодження з відповідачем, попри наявність невиконаних договірних зобов`язань зі сторони орендаря. У зв`язку з викладеним, вжиття вказаного заходу забезпечення позову є необхідним, пропорційним й таким, що забезпечує ефективний захист прав позивача у межах даного провадження.

Як обґрунтовано зазначив суд першої інстанції, такий захід забезпечення позову не впливає на матеріальний стан відповідача та не призводить до понесення додаткових витрат унаслідок його застосування, не завдає відповідачу збитків, не позбавляє відповідача права користування земельною ділянкою, але запобігає її подальшому неправомірному відчуженню чи перереєстрації речових прав на іншу особу під час розгляду справи. А тому він не призведе до невиправданого обмеження прав відповідача як орендаря земельної ділянки, оскільки земельна ділянка й надалі перебуває у користуванні відповідача, а забезпечення позову обмежується лише відповідною забороною.

Також апеляційний суд враховує й те, що заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду.

Таким чином, оскаржувана ухвала є законною і обґрунтованою.

Доводи апеляційної скарги не обґрунтовані вимогами закону, не підтверджені належними доказами та висновків суду не спростовують.

Зокрема, не можуть бути прийняті до уваги посилання скаржника на неврахування судом відсутності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовних вимог, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову.

При цьому апеляційний суд враховує те, що, як правильно вказав суд, укладення вказаного договору свідчить про очевидну спробу змінити правовий статус спірного об`єкта, зокрема шляхом передачі прав на нього іншій особі поза волею власника земельної ділянки та без погодження з ним, попри наявність невиконаних договірних зобов`язань зі сторони орендаря.

Також підлягають відхиленню й посилання скаржника на відсутність доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову. При цьому суд апеляційної інстанції враховує укладання вказаного вище договору від 17 квітня 2025 року, яким відповідачем відчужено на користь ТОВ "Перемога-Плюс" право оренди земельних ділянок, в тому числі і на земельну ділянку, яка на праві власності належить позивачу.

Також підлягають відхиленню й посилання, з одного боку, на недоведеність того, що запропонований захід забезпечення позову дійсно може виключити можливість невиконання або утруднення виконання судового рішення, а з іншого боку, на недоведеність наявності обставин, які б дійсно могли призвести до ускладнення виконання судового рішення по справі. При цьому апеляційний суд враховує те, що, як вже було зазначено, укладенням вказаного договору від 17.04.2025 року відповідач вчиняє дії, спрямовані на створення нових правовідносин щодо земельної ділянки, чим ускладнює можливість належного виконання судового рішення про задоволення позову, а також те, що вказані дії ускладнюють й розгляд цієї конкретної справи, вимагають від суду та учасників справи вчинення додаткових процесуальних дій, необхідних для розгляду справи у повній відповідності до процесуального закону.

Також, не можуть бути прийняті до уваги посилання скаржника на неврахування судом положень ч.8 ст.153 ЦПК України про зустрічне забезпечення. При цьому апеляційний суд враховує таке. Відповідно до ч.10 ст.153 ЦПК України суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог статті 151 цього Кодексу, а також у разі подання заяви особою, яка відповідно до частини шостої статті 14 цього Кодексу зобов`язана зареєструвати електронний кабінет, але не зареєструвала його, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу. Стаття 151 ЦПК України визначає зміст і форму заяви про забезпечення позову, яка має містити, крім таких даних, як найменування суду, учасників справи, предмету й ціни позову, зазначення заходу забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності, також пропозицію заявника щодо зустрічного забезпечення (п.6 частини 1). Стаття 154 ЦПК України передбачає зустрічне забезпечення, у тому числі випадки, коли суд зобов`язаний застосовувати зустрічне забезпечення, або право суду вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення). Отже, відсутність даних про зустрічне забезпечення у цій справі не є підставою для скасування оскаржуваного судового рішення. Тим більше, що згідно з ч.6 ст.154 ЦПК України після застосування судом заходів забезпечення позову може бути подане клопотання про зустрічне забезпечення, яке вирішується судом протягом 10 днів після подання такого клопотання

Крім того, як такі, що не впливають на правильність прийнятого судом рішення за наслідком розгляду заяви про забезпечення позову та не містять в собі підстав для скасування оскаржуваної ухвали, підлягають відхиленню й інші доводи апеляційної скарги.

Висновки суду апеляційної інстанції

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки оскаржувана ухвала суду постановлена з дотриманням норм процесуального закону, а доводи апеляційної скарги не вказують на такі її порушення, що вплинули на правильність вирішеного судом питання, апеляційний суд вважає за необхідне на підставі п.1 ч.1 ст.374, ст.375 ЦПК України апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу без змін.

Керуючись ст.367, п.1 ч.1 ст.374, ст.375 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Ютс-Агропродукт" залишити без задоволення.

Ухвалу Великоолександрівського районного суду Херсонської області від 18 червня 2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Дата складення повної постанови 02 вересня 2025 року.

Головуючий _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ В.В. Майданік

Судді: _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ Л.П. Воронцова

_ _ _ _ _ _ _ _ _ _ О.В. Кутурланова