Справа № 370/2940/23
04.09.2025 року м. Погребище
Погребищенський районний суд Вінницької області у складі:
головуючого судді Сича С.М.,
за участю секретаря Затоковенко Т.О.,
розглянувши в приміщенні суду в місті Погребище Вінницького району Вінницької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача ОСОБА_3 , про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, -
У листопаді 2023 року ОСОБА_1 звернувся в Макарівський районний суд Київської області із позовом до ОСОБА_2 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.
Позов мотивовано тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_4 , який до дня смерті був зареєстрований і проживав в АДРЕСА_1 .
Спадкоємцем першої черги щодо майна ОСОБА_4 є його син (батько позивача) ОСОБА_2 , який є відповідачем у справі.
ОСОБА_2 у встановлений законом строк прийняв спадщину після смерті свого батька ОСОБА_4 , подавши відповідну заяву до приватного нотаріуса.
В червні 2023 року ОСОБА_2 звернувся до приватного нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом.
При перевірці відомостей, необхідних для видачі ОСОБА_2 свідоцтва про право на спадщину за законом, приватним нотаріусом в Спадковому реєстрі було виявлено, що за життя 03.11.2016 року ОСОБА_4 склав заповіт на користь позивача ОСОБА_1 , який є внуком спадкодавця.
Позивач стверджує, що 13.06.2023 року він звернувся до старости Бабинецького старостинського округу Погребищенської міської ради для отримання дубліката згаданого заповіту.
Після отримання дубліката заповіту позивач звернувся до приватного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 , однак отримав постанову про відмову у вчинені нотаріальної дії, яка обґрунтована тим, що він пропустив шестимісячний строк на прийняття спадщини.
Позивач наголошує на тому, що він пропустив встановлений законом строк на прийняття спадщини з поважної причини, оскільки про існування складеного його дідом ОСОБА_4 заповіту йому відомо не було, і про даний заповіт він дізнався лише по закінченню шестимісячного строку з моменту відкриття спадщини.
Посилаючись на наведені обставини та положення ст.1272 ЦК України, просить визначити йому додатковий строк тривалістю два місяці для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.2-4).
21.02.2024 року до Погребищенського районного суду Вінницької області з Макарівського районного суду Київської області за підсудністю надійшла цивільна справа №370/2940/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини (а.с.107).
23.02.2024 року суддею ухвалено прийняти справу до свого провадження та розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження (а. с. 112 - 113).
Ухвалою суду від 04.04.2024 року залучено до участі у справі ОСОБА_3 , як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача (а.с.127-128).
Ухвалою суду від 25.09.2024 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті (а.с.182, 183).
Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, проте в позовній заяві просив розгляд справи провести за його відсутності. Також 31.05.2024 року звернувся до суду із заявою, в якій просив розгляд справи здійснювати за його відсутності, позовні вимоги задовольнити (а.с.4 зворот, 158).
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, проте подав до суду заяви про визнання позову (а.с.37, 117).
Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача ОСОБА_3 , будучи належним чином повідомлений про дату та час розгляду справи по суті, призначеної на 14.04.2025 року (а.с.219, 220), в судове засідання не з`явився, пояснень щодо позову не надав, в подальшому повідомлявся про розгляд справи у встановленому цивільним процесуальним законодавством порядку.
Учасники справи в судове засідання не з`явилися, у зв`язку з чим в силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, встановивши суть спірних правовідносин, що склалися між сторонами, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов слід задовольнити, виходячи із наступного.
Судом встановлено, що 06.09.2006 року на ім`я ОСОБА_4 видано державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯБ №679076, згідно із яким він набув у власність земельну ділянку площею 1, 5 га для ведення особистого селянського господарства, яка розташована на території Бабинецької сільської ради Погребищенського району Вінницької області (а.с.12).
03.11.2026 року ОСОБА_4 склав заповіт, посвідчений секретарем Бабинецької сільської ради Погребищенського району Вінницької області Безсмертною А.Ю., зареєстрований в реєстрі за №94, згідно із яким він заповів належну йому земельну ділянку площею 1, 5 га, яка розташована на території Бабинецької сільської ради Погребищенського району Вінницької області, посвідчену державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯБ №679076 від 06.09.2006 року, своєму внуку ОСОБА_1 (а.с.11, 58).
03.11.2026 року ОСОБА_4 склав заповіт, посвідчений секретарем Бабинецької сільської ради Погребищенського району Вінницької області Безсмертною А.Ю., зареєстрований в реєстрі за №93, згідно із яким він заповів належний йому житловий будинок з надвірними спорудами та дві земельні ділянки своєму сину ОСОБА_3 (а.с.57).
ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_4 , який до дня смерті був зареєстрований і проживав в АДРЕСА_1 (а.с.10, 15).
26.07.2022 року ОСОБА_2 подав до приватного нотаріуса Бучанського районного нотаріального округу Київської області Середюка О.П. заяву про прийняття спадщини за законом після смерті свого батька ОСОБА_4 (а.с.39, 42).
05.10.2022 року ОСОБА_3 подав до приватного нотаріуса Бучанського районного нотаріального округу Київської області Середюка О.П. заяву про прийняття спадщини після смерті свого батька ОСОБА_4 (а.с.54).
Листом від 05.10.2022 року приватний нотаріус Бучанського районного нотаріального округу Київської області Середюк О.П., ураховуючи отриману ним інформацію зі Спадкового реєстру, звернувся до Бабинецького старостинського округу Погребищенсьокї міської ради із проханням надати належним чином засвідчені копії заповітів, складених від імені ОСОБА_4 від 03.11.2016 року за №93, 94 (а.с.53, 55).
Листом від 28.10.2022 року старостою Бабинецького старостинського округу Погребищенської міської ради Л.Ковальчук надіслано на адресу приватного нотаріуса дві копії згаданих заповітів, які надійшли засобами поштового зв`язку 21.11.2022 року (а.с.56).
21.11.2022 року ОСОБА_1 подав до приватного нотаріуса Бучанського районного нотаріального округу Київської області Середюка О.П. заяву про прийняття спадщини за заповітом після смерті свого діда ОСОБА_4 (а.с.59).
Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 02.06.2023 року №61/02-31 приватний нотаріус Бучанського районного нотаріального округу Київської області Середюк О.П. відмовив ОСОБА_3 у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на зазначену вище земельну ділянку, посилаючись, серед іншого, на пропуск ним строку на прийняття спадщини (а.с.83-90).
Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 25.07.2023 року №105/02-31 приватний нотаріус Бучанського районного нотаріального округу Київської області Середюк О.П. відмовив ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на зазначену вище земельну ділянку, посилаючись, серед іншого, на пропуск ним строку на прийняття спадщини (а.с.16-21, 96-101).
Звертаючись із позовом до суду, позивач вказував на те, що він вчасно не подав заяву про прийняття спадщини, оскільки до закінчення шестимісячного строку з часу відкриття спадщини не знав про складений його дідом ОСОБА_4 заповіт, згідно із яким останній заповів на його користь земельну ділянку.
За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України).
Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України).
Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.
Відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.
За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.
Правила частини третьої 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини суд визнав поважними.
Як роз`яснено в пункті 24 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про спадкування» № 7 від 30 травня 2008 року особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.
У постанові Верховного Суду від 26 липня 2021 року у справі № 405/7058/19 сформульовано правовий висновок про те, що необізнаність спадкоємця про наявність заповіту є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини. У вирішенні питання про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини потрібно враховувати свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 червня 2024 року у справі № 686/5757/23 обумовлено, що необізнаність про наявність заповіту може вважатися поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини винятково для осіб, які не є спадкоємцями за законом першої черги або кожної наступної черги спадкоємців за законом, у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, які набували право на спадкування за законом (закликані до спадкування).
Ураховуючи те, що позивач, будучи спадкоємцем за заповітом, був позбавлений об`єктивної можливості звернутися до нотаріального органу із заявою про прийняття спадщини після смерті свого діда ОСОБА_4 , оскільки за матеріалами справи до закінчення шестимісячного строку для подання заяви про прийняття спадщини про наявність складеного спадкодавцем заповіту йому не було відомо, беручи до уваги, що він не є спадкоємцем першої черги, оскільки такими є відповідач та третя особа, то причину пропуску ОСОБА_1 строку на прийняття спадщини суд вважає поважною, що відповідно до ч.3 ст.1272 ЦК України є підставою для визначення йому додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини.
Крім того, за змістом пункту 1 статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним безстороннім судом, встановленим законом.
Отже, право на справедливий судовий розгляд, закріплене в пункті 1 статті 6 Конвенції, необхідно розглядати як право на доступ до правосуддя.
Тобто Україна як учасниця Конвенції повинна створювати умови щодо забезпечення доступності правосуддя як загальновизнаного міжнародного стандарту справедливого судочинства.
Гарантоване статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод право на справедливий суд включає в себе принцип доступу до суду, ефективність якого обумовлюється тим, що особі має бути забезпечена можливість звернутися до суду за вирішенням певного питання, і що держава не повинна чинити правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.
Принцип «пропорційності» тісно пов`язаний із принципом верховенства права: принцип верховенства права є фундаментом, на якому базується принцип «пропорційності», натомість принцип «пропорційності» є умовою реалізації принципу верховенства права і водночас його необхідним наслідком. Судова практика Європейського суду з прав людини розглядає принцип «пропорційності» як невід`ємну складову та інструмент верховенства права, зокрема й у питаннях захисту права власності.
Дотримання принципу «пропорційності» передбачає, що втручання в право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно з національним законодавством і в інтересах суспільства, все одно буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу, якщо не було дотримано розумної пропорційності між втручанням у право особи та інтересами суспільства. Вжиті державою заходи мають бути ефективними з точки зору розв`язання проблеми суспільства, і водночас пропорційними щодо прав приватних осіб. Оцінюючи пропорційність, слід визначити, чи можливо досягти легітимної мети за допомогою заходів, які були б менш обтяжливими для прав і свобод заінтересованої особи, оскільки обмеження не повинні бути надмірними або такими, що є більшими, ніж необхідно для реалізації поставленої мети.
Отже, вирішуючи питання про визначення спадкоємцеві додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини, суд має враховувати принцип пропорційності між застосованим заходом та переслідуваною метою, якою є захист порушених прав заявника в аспекті статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Такий висновок узгоджується із правовою позицією, викладеною в постанові Верховного Суду від 17.10.2018 року у справі №681/203/17.
В контексті обставин справи та беручи до уваги визнання позову відповідачем, суд вважає, що визначення позивачеві додаткового строку на подання заяви про прийняття спадщини після смерті спадкодавця буде відповідати принципам свободи заповіту та пропорційності між застосованим заходом та переслідуваною метою, якою є захист порушених прав позивача в аспекті статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
При цьому суд констатує, що, зважаючи на наведене, визнання позову відповідачем ОСОБА_2 не суперечить закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб, позаяк третя особа ОСОБА_3 подав заяву про прийняття спадщини поза межами встановленого законом шестимісячного строку, а тому вважається таким, що не прийняв спадщину, та не може виступати належним відповідачем у даному спорі.
Відповідно до ст. ст. 55, 124 Конституції України та ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом.
В силу ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
З огляду на викладене суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог.
Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Згідно ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача.
Зважаючи на те, що позивач бажає судові витрати залишити за собою, та враховуючи принцип диспозитивності цивільного судочинства, сплачений ним судовий збір не підлягає стягненню із відповідача на його користь.
Керуючись ст.ст. 2, 5, 10, 12, 13, 200, 206, 247, 258, 259, 263-265, 354, 355 ЦПК України, суд, -
Позовну вимогу ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини задовольнити.
Визначити ОСОБА_1 додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, що відкрилась після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , - 2 (два) місяці з дня набрання рішенням суду законної сили.
Учасники справи:
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .
Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , проживає за адресою: АДРЕСА_4 .
Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_3 , проживає за адресою: АДРЕСА_5 .
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 05.09.2025 року.

Суддя