Справа № 523/7963/25
Провадження №2-о/523/305/25
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" серпня 2025 р. Пересипський районний суд міста Одеси в складі

головуючого судді Сувертак І.В.

при секретарі Мельніченко Г. О.

розглянув в відкритому судовому засіданні в місті Одесі справу за заявою ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ), заінтересована особа: Одеська міська рада (адреса місцезнаходження: м. Одеса, пл. Думська, буд. 1) про встановлення факту проживання однією сім`єю зі спадкодавцем не менш, як п`ять років,

Установив:

Заявниця звернулась із заявою до Пересипського районного суду м. Одеси про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме просить встановити факт того, що з 20.10.2013 року по 17.03.2024 року вона, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживала однією сім`єю з ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 і являєтьсь спадкоємцем 4 черги, згідно ст. 1264 ЦК України.

В обґрунтування зазначеної заяви посилалась на те, що до жовтня 2013 року вона проживала зі своїми батьками в АДРЕСА_2 .

В АДРЕСА_3 проживала їх далека родичка - ОСОБА_2 . Сім`ї у неї не було, вона була одинока і проживала сама в квартирі, за адресою: АДРЕСА_3 .

ОСОБА_1 постійно підтримувала зв`язок з ОСОБА_2 , приїздила до неї в гості, а тітка приїжджала до заявника в Ізмаїл.

В 2013 році ОСОБА_2 почала хворіти, стан здоров`я її погіршувався і вона запропонувала ОСОБА_1 переїхати проживати до неї. Так як ОСОБА_1 мала наміри переїхати з Ізмаїла до Одеси для працевлаштування і проживання, то остання прийняла пропозицію тітки і переїхала на постійне проживання в її квартиру.

З жовтня 2013 року ОСОБА_1 почала проживати постійно однією сім`єю з ОСОБА_2 в її квартирі.

ОСОБА_1 працевлаштувалася на постійну роботу в ТОВ «Ардекс» і коли працевлаштовувалася то вказала фактичне місце проживання за адресою тітки: АДРЕСА_3 .

У ОСОБА_1 та ОСОБА_2 був один сімейний бюджет, вони разом вели спільне домашнє господарство. ОСОБА_2 являлась інвалідом 2 групи, у неї була мінімальна пенсія і основні матеріальні затрати сім`ї забезпечувала ОСОБА_1 .

В останні роки ОСОБА_2 постійно хворіла та ОСОБА_1 забезпечувала її ліками возила по необхідності в лікарню і до лікарів, доглядала її коли вона хворіла. ОСОБА_1 також постійно оплачувала комунальні платежі за квартиру і інші матеріальні затрати пов`язані з життєдіяльністю їх сім`ї.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 раптово померла. Після її смерті ОСОБА_1 залишилася проживати в її квартирі, розпорядилася її майном, тобто фактично прийняла спадщину.

В установлений законом строк ОСОБА_1 звернулася до нотаріуса для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 , так як вважала, що має таке право, так як довгий час проживала з нею однією сім`єю і вона вважалася її родичкою.

Однак нотаріус відмовив в цьому, так як у заявника немає необхідних документів які б підтверджували родинні відносини з тіткою і рекомендував звернутися до суду для встановлення в судовому порядку факту того, що ОСОБА_1 проживала з ОСОБА_2 однією сім`єю не менше п`яти років.

Факт того, що ОСОБА_1 проживала з ОСОБА_2 однією сім`єю з жовтня 2013 року по день її смерті - ІНФОРМАЦІЯ_2 підтверджується наступним:

ОСОБА_1 проживала з ОСОБА_2 в її квартирі постійно однією сім`єю з жовтня 2013 року на день її смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується показами свідків:

ОСОБА_3 , прожив, АДРЕСА_1 .

ОСОБА_4 , прожив, АДРЕСА_4 .

ОСОБА_5 , прожив, АДРЕСА_5 .

Цей факт також підтверджується актами складеними і засвідченними головою ЖСК «Ленінський 30» в якому знаходиться квартира в якій ОСОБА_1 та ОСОБА_2 проживали однією сім єю.

Даний факт також підтверджується тим, що ОСОБА_1 постійно працювала в м. Одесі в ТОВ «Ардекс» з 1.12.2014 року і коли заявниця працевлаштовувалася в ТОВ «Ардекс», то зазначила адресу проживання АДРЕСА_3 , про що в особовій картці за місцем її роботи зазначено місце проживання.

Довідка з місця роботи додана до матеріалів справи.

ОСОБА_2 являлась інвалідом 2 групи, постійно хворіла, а пенсія в неї була мінімальна і ОСОБА_1 в основному всі матеріальні витрати по її лікуванню вирішувала одна. ОСОБА_1 забезпечувала її ліками, нормальним харчуванням і всім необхідним що було потрібно.

ОСОБА_2 також неодноразово проходила стаціонарне лікування в лікарнях і всі матеріальні витрати по її лікуванню і забезпеченню ліками та реабілітацію на ті періоди також ОСОБА_1 брала на себе.

Той факт, що померла проживала зі ОСОБА_1 однією сім`єю підтверджується також тим, що вона мені як близькій людині передала всі свої правовстановлюючі документи на своє майно, а також всі документи особистого характеру, які знаходяться в заявника.

Також ОСОБА_1 додала до матеріалів справи, як докази платіжні квитанції, по яких ОСОБА_1 проплачувала за комунальні послуги по користуванню квартирою на протязі кількох останніх років.

Близьких і рідних померлої, які б могли бути спадкоємцями по закону першої, другої і третьої черги не має.

Заявниця вважає що при таких обставинах, вона має право для звертання до суду для встановлення факту проживання однією сім`єю з ОСОБА_2 .

Ухвалою суду від 06 травня 2025 року прийнято до свого провадження зазначену заяву за нормами окремого провадження. (а.с. 45).

Крім того, ухвалою суду від 06 травня 2025 року витребувано у відповідності до ч.7 ст. 81 ЦПК України від приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Саганович О. Ю. завірені належним чином матеріали спадкової справи № 33/2024, номер у спадковому реєстрі 72578673, до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . (а.с. 47,48).

27 травня 2025 року на адресу суду від приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Саганович О. Ю. надійшла завірена належним чином копія запитуваної спадкової справи. (а.с. 54-68).

Заявниця в судове засідання не з`явилась та нею подано на адресу суду заяву від 13 серпня 2025 року про розгляд справи за її відсутності, заяву підтримала та просила її задовольнити. (а.с. 85).

Представник заінтересованої особи Сірак В. В. надав клопотання про можливість розгляду справи за його відсутності, просив розглянути заяву від 26 травня 2025 року та залишити заяву ОСОБА_1 без розгляду. (а.с. 80,81).

Враховуючи вимоги ст. 223 ЦПК України та ст.6 Конвенції Про захист прав людини та основних свобод, ратифікованої Законом України 17.07.1997 року, з метою недопущення затягування розгляду справи, суд вважає за необхідне розгляд справи провести за відсутності заінтересованих осіб.

З`ясував обставини справи, дослідив та проаналізував матеріали справи, суд прийшов до висновку задоволення заяви ОСОБА_1 , виходячи з наступного.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, зокрема згідно із п. 5 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу.

В ході розгляду справи встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_2 .

14 червня 2024 року відкрита спадкова справа № 33/2024, номер у спадковому реєстрі 72578673 приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Саганович О. Ю. до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

У відповідності зі ст. 1223 ЦК у разі відсутності заповіту право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 1258 ЦК спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття.

Статтями 1261-1265 ЦК України визначені черги спадкоємців за законом: у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. У другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері. У третю чергу право на спадкування за законом мають рідні дядько та тітка спадкодавця. Четверта черга спадкоємців за законом. У четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. У п`яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення. Ступінь споріднення визначається за числом народжень, що віддаляють родича від спадкодавця. Народження самого спадкодавця не входить до цього числа. У п`яту чергу право на спадкування за законом одержують утриманці спадкодавця, які не були членами його сім`ї. Утриманцем вважається неповнолітня або непрацездатна особа, яка не була членом сім`ї спадкодавця, але не менш як п`ять років одержувала від нього матеріальну допомогу, що була для неї єдиним або основним джерелом засобів до існування.

За приписами статті 1270 ЦК України строк для прийняття спадщини встановлюється у шість місяців та починається з часу відкриття спадщини

Протягом встановленого законом строку з заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 заявниця звернулась до приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Саганович О. Ю., в результаті чого була заведена спадкова справа № 33/2024.

У своїй заяві про прийняття спадщини заявник зазначила, що вона приймає спадщину після смерті тітки у вигляді всього майна ОСОБА_2 , де б воно не було та з чого б не складалось.

Відповідно до ст. 66 Закону України «Про нотаріат» на майно, що переходить за правом спадкоємства до спадкоємців або держави, державним нотаріусом за місцем відкриття спадщини видається свідоцтво про право на спадщину. Видача свідоцтва провадиться у строки, встановлені цивільним законодавством України.

Згідно з ч. 1 ст. 68 Закону України «Про нотаріат» нотаріус при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом перевіряє факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства за законом осіб, які подали заяву про видачу свідоцтва, та склад спадкового майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 46 Закону України «Про нотаріат» нотаріуси, які вчиняють нотаріальні дії, мають право витребувати від фізичних та юридичних осіб відомості та документи, необхідні для вчинення нотаріальних дій.

Як передбачено п. 4.18 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, який затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5, якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, що підлягає реєстрації (за винятком земельної ділянки), нотаріус вимагає, крім правовстановлюючого документа, витяг з Реєстру прав власності. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

За роз`ясненнями Пленуму Верховного Суду України, викладеними у п. 1 Постанови від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

У п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» визначено, що суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв`язку із втратою годувальника. Суд не може відмовити в розгляді заяви про встановлення факту родинних відносин з мотивів, що заявник може вирішити це питання шляхом встановлення неправильності запису в актах громадянського стану.

Конституційним Судом України у рішенні від 03.06.1999 р. за № 5-рп/99 (справа про офіційне тлумачення терміна «член сім`ї») визначено таку обов`язкову ознаку члена сім`ї, як ведення спільного господарства.

Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки, що й є ознаками сім`ї.

ОСОБА_1 проживала з ОСОБА_2 в її квартирі постійно однією сім`єю з жовтня 2013 року на день її смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується показами свідків:

ОСОБА_3 , прожив, АДРЕСА_1 .

ОСОБА_4 , прожив, АДРЕСА_4 .

ОСОБА_5 , прожив, АДРЕСА_5 .

Цей факт також підтверджується актами складеними і засвідченними головою ЖСК «Ленінський 30» в якому знаходиться квартира в якій ОСОБА_1 та ОСОБА_2 проживали однією сім єю.

Даний факт також підтверджується тим, що ОСОБА_1 постійно працювала в м. Одесі в ТОВ «Ардекс» з 1.12.2014 року і коли заявниця працевлаштовувалася в ТОВ «Ардекс», то зазначила адресу проживання АДРЕСА_3 , про що в особовій картці за місцем її роботи зазначено місце проживання.

Довідка з місця роботи додана до матеріалів справи.

ОСОБА_2 являлась інвалідом 2 групи, постійно хворіла, а пенсія в неї була мінімальна і ОСОБА_1 в основному всі матеріальні витрати по її лікуванню вирішувала одна. ОСОБА_1 забезпечувала її ліками, нормальним харчуванням і всім необхідним що було потрібно.

ОСОБА_2 також неодноразово проходила стаціонарне лікування в лікарнях і всі матеріальні витрати по її лікуванню і забезпеченню ліками та реабілітацію на ті періоди також ОСОБА_1 брала на себе.

Той факт, що померла проживала зі ОСОБА_1 однією сім`єю підтверджується також тим, що вона мені як близькій людині передала всі свої правовстановлюючі документи на своє майно, а також всі документи особистого характеру, які знаходяться в заявника.

Також ОСОБА_1 додала до матеріалів справи, як докази платіжні квитанції, по яких ОСОБА_1 проплачувала за комунальні послуги по користуванню квартирою на протязі кількох останніх років.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є невід`ємною частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд. У пункті 35 рішення від 12 березня 2009 року у справі «Плахтєєва та Плахтєєв проти України» (заява № 20347/03; рішення від 12 березня 2009 року) Європейський суд з прав людини вкотре наголосив на гарантованому кожній особі праві на звернення до суду з позовом щодо її прав та обов`язків цивільного характеру.

Європейський суд з прав людини у рішенні Палати від 22.12.2004 у справі «Мерже і Крос проти Франції» зазначив, що сімейне життя включає не лише соціальні, моральні чи культурні взаємини, а й інтереси матеріального характеру.

У статті 3 СК України визначено, що сім`я є первинним та основним осередком суспільства. Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав, відповідно до ст. 293 ЦПК України

Відповідно до положень ст. 315 ЦПК України юридичні факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, встановлюють у судовому порядку, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до частин першої, другої статті 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя.

За приписами частини другої статті 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Подружжя вважається сім`єю і тоді, коли дружина та чоловік, у зв`язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно.

Згідно з ч. 1. ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог та на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Частиною 3 ст. 13 ЦПК України, визначено, що учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому досліджені наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Змістом статті 3 ЦК України передбачено, що загальними засадами цивільного законодавства є: «1) неприпустимість свавільного втручання у сферу особистого життя людини; 2) неприпустимість позбавлення права власності, крім випадків, встановлених Конституцією України та законом; 3) свобода договору;4) свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом; 5) судовий захист цивільного права та інтересу;6) справедливість, добросовісність та розумність.».

Правила статті 2 ЦПК України наголошують, що : «1. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. 2. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі..."

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Отже, з урахуванням вказаного суд вважає доведеним факт того, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживала однією сім`єю з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , більш ніж п`ять років до часу відкриття спадщини, а саме з ІНФОРМАЦІЯ_5 по день смерті останньої.

Керуючись ст.ст. 3, 4-7,11-13, 17-18, 109, 131, 137, 141, 131, 211, 223, 263-265, 268, 280, 352, 354 ЦПК України, суд,

Вирішив:

Заяву ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ), заінтересована особа: Одеська міська рада (адреса місцезнаходження: м. Одеса, пл. Думська, буд. 1) про встановлення факту проживання однією сім`єю зі спадкодавцем не менш, як п`ять років задовольнити.

Встановити факт того, що з 20.10.2013 року по ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , проживала однією сім`єю з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 та являється спадкоємцем 4 черги, згідно ст. 1264 ЦК України.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Пересипський районний суд м. Одеси.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя