Справа № 385/1119/25
Провадження № 2/385/507/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03.09.2025 року м. Гайворон

Гайворонський районний суд Кіровоградської області в складі головуючого судді Венгрина М. В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та без проведення судового засідання цивільну справу за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

АТ КБ «Приватбанк» через підсистему Електронний суд звернулось в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості в якому просить стягнути з відповідача борг за кредитним договором без номера від 08.01.2024 у розмірі 30475,93 грн, з яких 28578,73 грн заборгованість за тілом кредиту, 1897,20 грн заборгованість за нарахованими процентами та судові витрати по сплаті судового збору.

стислий виклад позиції сторін

В обґрунтування позову позивач покликався на те, що 01.02.2022 відповідач ОСОБА_1 ознайомився з умовами кредитування та підписав паспорт кредиту. 19.09.2022 відповідач власноручно підписав Заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг, а також погодив використання ОТР пароля в якості підпису та інших видів простого електронного підпису. В подальшому він виявив бажання отримати послугу «миттєва розстрочка. кредит готівкою», ознайомився з актуальними умовами кредитування та 08.01.2024 підписав паспорт кредиту за допомогою ОТР пароля. Після цього із відповідачем було підписано кредитний договір без номера від 08.01.2024 про надання строкового кредиту в розмірі 40800,00 грн шляхом перерахування коштів на поточний рахунок позичальника на строк 36 місяців із встановленням річної відсоткової ставки у розмірі 18 %. Також з відповідачем підписано графік кредиту. Позивач надав відповідачу кошти за договором, відповідач своєчасно кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, іншими витратами, відповідно до умов договору в строки узгоджені в графіку не повертав. У зв`язку з цим в нього утворилась заборгованість, яка, з урахуванням внесених коштів, становить 30475,93 грн станом на 19.06.2025.

Відповідач ОСОБА_1 у запропоновані судом строк та порядку відзив на позовну заяву АТ КБ «Приватбанк» до нього про стягнення заборгованості за кредитним договором не подав, хоча в силу положень ч. 6 ст. 272 ЦПК України, ухвала судді про прийняття вищевказаної позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у цивільній справі від 29.07.2025 вважається такою, що йому вручена 08.08.2025. Відповідно, відповідач свою позицію у цій справі із обґрунтуванням її необхідними доказами не навів.

Інших передбачених ЦПК України заяв по суті справи від її учасників до суду не надходило.

Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії та рішення у справі

Ухвалою від 29.07.2025 прийнято позовну заяву до розгляду, визнано справу малозначною та відкрито провадження в справі в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Клопотань про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін до суду не надходило.

Інші процесуальні дії у цій справі судом не вчинялись, а ухвали не постановлялись.

Розглянувши наявні у суду матеріали справи та давши їм належу оцінку, суд вважає за необхідне зазначити таке

Як закріплено у ч. 4 ст. 10 ЦПК України та ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини», суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського Суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод1950 року, яка є невід`ємною частиною національного законодавства держави Україна, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд. Принцип справедливості судового розгляду в окремих рішеннях Європейського Суду з прав людини трактується як належне відправлення правосуддя, право на доступ до правосуддя, рівність сторін, змагальний характер судового розгляду справи, обґрунтованість судового розгляду тощо.

Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право у порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

В силу положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, у межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

У свою чергу, критерії належності, допустимості, достовірності та достатності доказі регламентовані статтями 77-80 ЦПК України.

Згідно частин 1-5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Статтею 264 ЦПК України передбачено, що під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Згідно з ч. 2, 3 та 8 ст. 279 ЦПК України, розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. Якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.

Дотримуючись положень Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, а також виходячи із наведених вище норм національного процесуального законодавства, суд, перевіряючи порушення прав АТ «КБ «Приватбанк» за пред`явленими позовними вимогами цивільного характеру, а також причетність до порушення таких його прав відповідача, встановив наступне.

Релевантні норми і джерела права, застосовані судом при ухваленні рішення.

Згідно з положеннями ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

За змістом ч. 2ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, з-поміж іншого, договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

У свою чергу системний аналіз статей 524-526, 533-535 ЦК України дає підстави стверджувати про те, що грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто, грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника виконання певних дій кореспондує обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора. Порушенням зобов`язання, як встановлено у ч. 1ст. 610 ЦК України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 623 ЦК України боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

За правилом частини 1 статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1статті 627 ЦК України).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно з ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона-підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Згідно ч. 1ст. 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

В силу ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. За змістом ст. 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Частиною 2 ст. 1050 Цивільного кодексу України передбачено, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.

За змістом статті 1056-1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються у договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин із оцінкою відповідних доказів

Судом встановлено, що 01.02.2022 відповідачем ОСОБА_1 було підписано заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг АТ КБ «Приватбанк» (а.с. 24-35).

08.01.2024 між позивачем та відповідачем укладено кредитний договір № б/н, шляхом підписання 08.01.2024 о 16:12 год електронним підписом тексту договору (а.с. 36-44) та графіку платежів (а.с. 45-46).

Відповідно до умов договору сума кредиту 40800,00 грн, строк кредитування 36 місяців, процентна ставка 1,5 % щомісячно, фіксована; загальні витрати за кредитом 22032,00 грн, орієнтовна вартість кредиту 62832,00 грн; платежі здійснюються щомісячно рівними частинами, згідно графіку.

Згідно графіку платежів ОСОБА_1 повинен вносити кошти 8 числа кожного місяці в розмірі 1745,33 грн, починаючи з 08.01.2024 по 08.01.2027, з яких зараховувалсь кошти на погашення тіла кредиту та процентів.

До цього відповідач ознайомився з паспортом споживчого кредиту «Кредит готівкою» 08.01.2024 о 16:11, шляхом підписання електронним підписом (а.с. 47-49), що суд вважає виконанням позивачем переддоговірних зобов`язань, так як термін «паспорт споживчого кредиту» визначається у Законі України «Про споживче кредитування» в розділі II «Інформаційне забезпечення договору про споживчий кредит та дії, що передують його укладенню» та у Додатку 1 зі стандартизованою формою такого паспорта. Приписи про умови договору про споживчий кредит, його форму, порядок укладення та розірвання визначені у розділі ІІІ «Договір про споживчий кредит» цього Закону.

З довідки наданої АТ КБ «Приватбанк» 20.06.2025 (а.с. 23) вбачається, що відповідач отримав картку 08.01.2024 № 845129 з кредитним лімітом 40800,00 грн.

З виписки за договором виданої АТ КБ «Приватбанк» щодо ОСОБА_1 (а.с. 22) вбачається, що відповідач користувався кредитною карткою № НОМЕР_1 08.01.2024 здійснив грошовий переказ (покупка) на суму 40800,00 грн, надалі вносив кошти на поповнення картки, заборгованість станом на 25.05.2025 30475,93 грн.

З розрахунку заборгованості (а.с. 20-21) вбачається, що відповідач вносив кошти на погашення кредиту: 08.02.2024 1745,33 грн, 08.03.2024 1745,33 грн, 08.04.2023 1745,33 грн; 08.05.2024 1745,33 грн, 08.06.2024 1745,33 грн, 08.07.2024 1745,33 грн, 08.08.2024 1745,33 грн, 08.09.2024 1745,33 грн, 15.10.2024 691,13 грн, 23.10.2024 1054,20 грн, 22.11.2024 - 432,03 грн, 25.11.2024 2,68 грн, 23.12.2024 388,29 грн, 25.12.2024 50 грн, 26.12.2024 21 грн, 23.01.2025 395,46 грн, 25.01.2025 19,53 грн, 21.02.2025 405,30 грн, 23.02.2025 50 грн, 24.02.2025 10,51 грн, 21.03.2025 609,25 грн, 23.04.2025 663,09 грн, 22.05.2025 671,24 грн, 24.05.2025 50 грн, 25.05.2025 27,72 грн. Загалом погашено поточне тіло кредиту 9066,64 грн, прострочене тіло кредиту 3154,63 грн, по нарахованих процентах 4896,00 грн, по прострочених процентах 2386,80 грн. Залишилась заборгованість за тілом кредиту 28578,73 грн, за процентами 1897,20 грн, а всього 30457,93 грн.

Розрахунок заборгованості судом перевірено та суд з таким погоджується.

Слід вказати, що згідно висновку викладеного в постанові ВС від 25 травня 2021 року в справі № 554/4300/16-ц банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Тобто виписки за картковими рахунками можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором.

Із досліджених судом письмових доказів, наданих позивачем на обґрунтування позовних вимог, які суд вважає належними та допустимими, судом встановлено, що відповідач отримав кредит в АТ Кб «Приватбанк» в сумі 40800,00 грн на умовах строковості та платності з погашенням такого, згідно узгодженого графіка.

Суд звертає увагу на те, що згідно з ч. 1 ст. 2 ЦК України, загальними засадами цивільного законодавства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ.

Згідно положень ст. 12, 13 ЦПК України, учасники справи, мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Аналіз наведених норм процесуального та матеріального права дає підставу вважати, що кожна сторона сама визначає стратегію свого захисту, зміст своїх вимог і заперечень, тягар доказування лежить на сторонах спору, а суд розглядає справу виключно у межах заявлених ними вимог та наданих доказів (Постанова Верховного Суду від 08.08.2019 року у справі №450/1686/17).

Верховний Суд також неодноразово наголошував на необхідності застосування категорій стандартів доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони.

З розрахунку заборгованості за договором б/н від 08.01.2024, укладеним між Приватбанком і ОСОБА_1 станом на 19.06.2025 вбачається, що розмір такої за тілом кредиту становить 28578,73 грн, за процентами 1897,20 грн, а всього 30457,93 грн.

На час розгляду справи судом, відповідачем не надано даних, що свідчать про погашення заборгованості та про причини несвоєчасного погашення заборгованості за кредитним договором у добровільному порядку, а також контррозрахунку розміру заборгованості. Отже суд позбавлений можливості дати оцінку аргументам відповідача, який відзиву не нада в.

За договором відповідач зобов`язувався сплачувати банку проценти за надання кредиту в розмірі і в строки визначені договором (п. 3.2.2). Банк, згідно п. 3.3.2, при порушенні позичальником будь якого зобов`язання, передбаченого умовами видачі та погашення кредиту має право вимагати дострокового погашення кредиту, сплати процентів, виконання інших зобов`язань.

В силу ч. 1 ст. 1054 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Таким чином, оскільки 08.10.2024 відповідачем не було внесено коштів згідно графіку, в повному обсязі, банк отримав право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.

Відтак, враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ КБ «Приватбанк» не повернуті та проценти за їх користування не сплачені, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитом у розмірі 30457,93 грн.

Також слід вказати, що суд позбавлений надати оцінку аргументам відповідача, який відзиву не подав, контрозрахунку не навів.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позивачем при подачі позову було сплачено судовий збір у розмірі 2422,40 грн, а позов задоволено повністю, то вказана сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Керуючись статтями 258-259, 263-265 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк»(, місцезнаходження: м. Київ, вул. Грушевського, 1Д) заборгованість станом на 19.06.2025 за кредитним договором без номера від 08.01.2024 у розмірі 30475,93 грн, з яких 28578,73 грн заборгованість за тілом кредиту, 1897,20 грн заборгованість за нарахованими процентами та 2422,40 грн сплаченого судового збору, а всього 32898 (тридцять дві тисячі вісімсот дев`яносто вісім) грн 33 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Кропивницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його підписання.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повний текст судового рішення складено 03.09.2025.

Суддя: М. В. ВЕНГРИН

Дата документу 03.09.2025