Тарутинський районний суд Одеської області
Справа № 514/258/25
Провадження по справі № 2/514/299/25
09 липня 2025 року с-ще Бессарабське
Тарутинський районний суд Одеської області у складі:
головуючого суді Кирилюк І.М.
при секретарі судового засідання Куруч І.П.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» (даліТОВ ФК Кредит Капітал) до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості
У лютому 2025 року ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
В обґрунтування позову зазначено, що 29.02.2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» ( далі - ТОВ «Лінеура Україна») та ОСОБА_1 уклали кредитний договір № 4432527 відповідно до умов якого товариство зобов`язується надати позичальникові кредит на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за його користування та виконати інші зобов`язання за договором.
25.10.2024 року ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «ФК «Фінтраст -Україна» уклали договір факторингу № 25/10/2024 на умовах якого до ТОВ «Фінтраст -Україна», серед іншого, перейшло право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 4432527.
Згідно з рішенням єдиного учасника ТОВ «ФК «Фінтраст -Україна» від 25.11.2024 року № 251124/1 та реєстрацією рішення 10.12.2024 року державним реєстратором Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації змінено назву товариства на ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал».
Оскільки після відступлення ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» права вимоги за вказаним договором до ОСОБА_1 остання не здійснила жодного платежу для погашення існуючої заборгованості, ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» просить суд стягнути на його користь заборгованість за кредитним договором у сумі 69 125 грн, яка складається з основного боргу по тілу кредиту - 7000 грн, заборгованості за нарахованими первісним кредитором процентами - 42 000 грн та заборгованості за нарахованими позивачем процентами за 115 календарних днів - 20 125 грн.
Також позивач просить стягнути з відповідача понесені ним судові витрати з оплати судового збору у сумі 2422 грн 40 коп та витрати на правничу допомогу у сумі 10 000 грн.
Ухвалою Тарутинського районного суду Одеської області від 17 березня 2025 року відкрито провадження у справі, розгляд якої призначено за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, надано відповідачу 15-денний строк для подання відзиву.
Розгляд справи неодноразово відкладався через неявку відповідачки.
Відповідач у передбаченому ч. 11 ст. 128 ЦПК України порядку повідомлений про дату, час та місце розгляду справи шляхом розміщення оголошень на офіційному веб-сайті судової влади України.
Таким чином суд вжив всіх заходів для повідомлення відповідачки про розгляд справи, проте відповідачка в судове засідання не з`явилася, відзиву на позов суду не надала, причини неявки суду не повідомила.
Позивач - ТОВ «ФК «Кредит -Капітал» належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду, подав до суду заяву, у якій просить розглядати справу без його представника, не заперечує проти ухвалення заочного рішення.
Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання без повідомлення причини такої неявки, і від якого не надійшло відзиву, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення спору.
Ураховуючи наведені обставини, позицію позивача,, суд дійшов висновку про розгляд справи без участі сторін з ухваленням за наслідками такого розгляду заочного рішення на підставі наявних у справі доказів.
Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, відповідно до вимог ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків.
Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Частиною 1 ст. 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненнями особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом.
Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених законом.
Судом встановлено наступні фактичні обставини у справі.
ТОВ «Лінеруа Україна» та ТОВ «ФК Кредит-Капітад» є юридичними особами, які мають право на провадження господарської діяльності з надання фінансових послуг, що підтверджується доданими до позовної заяви доказами.
29 лютого 2024 року ТОВ «Лінеруа Україна» та ОСОБА_1 уклали договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 4432527 , згідно з яким товариство надало ОСОБА_1 кредит у сумі 7000 грн строком на 360 днів зі сплатою процентів кожні 30 днів відповідно до графіку платежів, який є невід`ємною частиною договору, за фіксованою процентною ставкою 2,50% за кожний день користування кредитом, яка застосовується в межах строку кредиту, а позичальник зобов`язується повернути грошові кошти та сплатити проценти за його користування (а.с. 24-34).
Договір споживчого кредитування укладений в електронній формі за допомогою ІТС (інформаційно-комунікаційних технологій) Товариства, доступ до яких забезпечувався через веб-сайт та/або мобільний додаток «Credit7». Електронна ідентифікація здійснювалась при вході позичальника в особистий кабінет згідно з правилами, встановленими Законом України «Про електронну комерцію». Позичальник підписав кредитний договір електронним підписом одноразовим ідентифікатором, надісланим кредитором на мобільний телефон.
Правила кредитування ТОВ «Лінеруа Україна» розміщені на сайті і є публічною частиною договору, до якого позичальник приєдналась.
ТОВ «Пейтек» (ліцензована фінансова установа, яка надає послуги з переказу коштів без відкриття рахунку) прийняло до виконання платіжну інструкцію, надану за допомогою АРІ-інтерфейсу кредитором та завершило платіжну операцію 29.02.2024 року на суму 7000 грн, перерахувавши за номером платіжної картки відповідачки, зазначену суму грошей, номер платежу 6d923b48-54aa-413a-b538-c9513c22df45 (а.с.18 ).
Вказану операцію ТОВ «Лінеруа Україна» та ТОВ «Пейтек» проводили на умовах укладеного між ними договору про організацію переказу грошових коштів без відкриття рахунку.
Відповідно до договору від 25.10.2024 року № 25/10/2024 ТОВ «Лінеруа Україна» відступило ТОВ «ФК «Фінтраст-Україна» (після зміни назви ТОВ «ФК «Фінтраст-Капітал») право вимоги до ОСОБА_1 за договором про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 4432527, строк дії якого на час відступлення права вимоги, не закінчився.
Пунктом 1.1 Договору факторингу встановлено, що фактору передається право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне у майбутньому до третіх осіб боржників.
В межах дії стооку договору позивач, як фактор, який набув права вимоги за договором кредиту, здійснив нарахування відповідачу процентів за стандартною денною процентною ставкою на умовах кредитного договору з 26 жовтня 2024 по 17 лютого 2025 (115 календарних днів) у сумі 20 125 грн.
Водночас, керуючись вимогами Прикінцевих та перехідних положень ЦК України щодо застосування відповідальності боржника за невиконання грошових зобов`язань у період дії режиму воєнного стану в державі, позивач виключив з суми заборгованості нараховані первісним позивачем штрафні санкції у розмірі 3 500 грн.
Надаючи правову оцінку встановленим у справі обставинам, суд виходить з такого.
Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку ( ст. 509 Ц К України)
Сторонами у зобов`язанні є і боржник і кредитор ( ст. 510 Ц К України)
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України.
Укладення договору є підставою для виникнення зобов`язань (ч.2 ст.11 ,ч.2 ст. 509 ЦК України).
За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти ( ч.1 ст.1054 ЦК України).
Договір про споживчий кредит - вид кредитного договору, за яким кредитодавець зобов`язується надати споживчий кредит у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач (позичальник) зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором ( п.1-1 ч.1 ст.1 Закону України «Про споживне кредитування»).
Кредитодавцем у розумінні зазначеного Закону є банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право надавати споживчі кредити ( п.7 ч.1 ст. 1 Закону «Про споживче кредитування»).
Порядком споживчого кредитування передбачено, що кредитодавець встановлює можливість укладення договору про споживчий кредит на підставі відповідного запиту (заяви) споживача, у тому числі з використанням засобів дистанційного зв`язку, та оцінки кредитоспроможності споживача (ч.2 ст. 14 Закону України «Про споживне кредитування»).
Відповідно до Закону «Про споживче кредитування» та Закону України «Про фінансові послуги та фінансові компанії» такий договір може укладатися шляхом приєднання, коли він складається із індивідуальної і публічної частини договору (ст. 634 ЦК України, ч.2 ст. 13 Закону «Про споживче кредитування», ч.5 ст. 9 Закону України «Про фінансові послуги та фінансові компанії»).
Положеннями ЦК України, які застосовуються до відносин за кредитним договором, передбачено, що такий договір є укладеним з моменту передання грошей. Позичальник зобов`язаний повернути грошові кошти у такій самій сумі у строк та в порядку, що встановлені договором (ст. 1046 ЦК України ст.1049 ЦК України).
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, серед іншого, внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (частина перша статті 514 ЦК України).
Згідно з вимогами Закону України «Про споживче кредитування» відступлення права вимоги за договором про споживчий кредит допускається фінансовій установі, яка відповідно до закону має право надавати кошти у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту, та/або послуги з факторингу (ч.2 ст. 18 Закону України «Про споживче кредитування»).
За договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника) ( ч.1 ст.1077 ЦК України).
Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається ( ст. 1078 ЦК України).
Ураховуючи, що на підставі наданих доказів встановлено, що ОСОБА_1 не виконує взяті на себе зобов`язання щодо повернення отриманих коштів за укладеним договором про споживчий кредит, право вимоги за якими перейшло до ТОВ «ФК «Кредит-Капітал»», суд дійшов висновку про обґрунтованість вимог позивача щодо стягнення заборгованості.
Визначаючи розмір заборгованості, суд виходить з наступних міркувань.
Законом України 22 листопада 2023 року № 3498-IX «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» від 22.11.2023 року (далі Закон № 3498-IX), статтю 8 Закону України «Про споживче кредитування» доповнено пунктом 5, яким встановлено, що максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до ч. 4 цієї статті, не може перевищувати 1 %.
Метою таких змін законодавець визначив необхідність захисту споживачів від надмірного кредитного навантаження.
Водночас перехідними положеннями Закону №3498-IX доповнено пунктом 17 Прикінцеві та перехідні положення Закону «Про споживче кредитування», згідно з яким встановлено, що тимчасово протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %.
Пунктом 2 Розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 3498-IX передбачено, що дія пункту 5 розділу І цього Закону, яким і були внесені, серед іншого, ці зміни, поширюється на договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності цим Законом, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання чинності цим Законом».
Закон № 3498-IX набрав чинності 24.12.2023 року.
Згідно з ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.
Договір кредитування, який є предметом спору у цій справі, укладений 29 лютого 2024 року, тобто після набрання чинності Законом № 3498-IX, тому у цих правовідносинах слід застосувати положення частини 5 статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» у чинній, на час їх виникнення, редакції.
За умовами договору сторони погодили сплату згідно з графіком відсотків на суму залишку заборгованості за кредитом, який наданий на строк 360 днів.
З урахуванням вимог чинного законодавства, максимальний можливий розмір процентів, який відповідач мав оплатити первісному кредитора та позивачу з часу набуття права вимоги не може перевищувати - 34 370 грн із розрахунку:
з 29 лютого до 24 квітня 2024 року (55 днів) за ставкою 2.5 % від розміру кредиту (175 грн);
з 25 квітня до 24 серпня 2024 року (113 днів) за ставкою 1,5 % від розміру кредиту (105 грн);
з 17 серпня до 25 жовтня 2024 року (69 днів) за ставкою 1% від розміру кредиту (70 грн),
з 26 жовтня 2024 року 115 днів за ставкою 1% від розміру кредиту (70 грн)
55 х175 + 113 х 105 + 69 х 70 + 115 х 70 = 34 370 грн.
Ураховуючи встановлені судом обставини, наведені норми чинного законодавства, суд дійшов висновку, що проценти за користування кредитом, який надавався ОСОБА_1 на умовах договору № 4432527 від 29.02.2024 і розмір яких мав відповідати максимальному розміру денної процентної ставки встановленої законом, не може перевищувати суму 34 370 грн.
За таких обставин позов ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» підлягає частковому задоволенню. Стягненню з відповідача на користь позивача підлягають прострочені платежі за договором кредиту за тілом кредиту - 7000 грн 00 коп, по процентах за користування кредитом - 34 370 грн , що складає загальну суму заборгованості 41 370 грн.
Щодо судових витрат пов`язаних з розглядом справи суд виходить з такого.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Отже стягненню з відповідача на користь позивача підлягає сума судового збору у розмірі 1 450 грн 29 коп.
Відповідно до положень частини третьої статті 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави, як закріплено у частині першій ст. 137 ЦПК України.
Пунктами 1, 2 частини другої статті 141 ЦПК України передбачено, що судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача.
Згідно з частиною третьою статті 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
У відповідності до частини четвертої ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) зазначено, що «склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат».
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
На підтвердження витрат на правничу допомогу представником позивача надано ордер про надання правничої допомоги, договір про надання правової (правничої) допомоги № 10/12-24 від 10.12.2024 року, укладений адвокатом Столітнім М.М. ( представником позивача на підставі ордеру) та ТОВ «ФК «Фінтраст Капіта», акт виконаних робіт з надання послуг, з якого убачається приймання- передача послуг з правничої допомоги їх опис та вартість у сумі 10 000 грн.
З огляду на зазначене виходячи зі співмірності зі складністю справи, часом, витраченим адвокатом, та обсягом виконання відповідних робіт, а також часткового задоволення позову, з відповідача підлягає стягненню сума витрат, пов`язаних з розглядом справи, на професійну правничу допомогу в розмірі 6897 грн (пропорційно задоволеним вимогам).
Керуючись ст. ст. 259, 280-289, 354 ЦПК України, суд
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його складення.
Рішення суду може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги в тридцятиденний строк з дня його складення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повний текст судового рішення складений 26 серпня 2025 року.

Суддя І.М. Кирилюк