К И Ї В С Ь К И Й А П Е Л Я Ц І Й Н И Й С У Д
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 вересня 2025 року місто Київ

справа № 752/15220/23

апеляційне провадження № 22-ц/824/6548/2025

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Саліхова В.В.,

суддів: Євграфової Є.П., Левенця Б.Б.,

за участю секретаря судового засідання: Алієвої Д.У.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Горбенко Альони Олександрівни на рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 28 листопада 2024 року, ухвалене під головуванням судді Кордюкової Ж.І., у справі за позовом заступника керівника Київської міської прокуратури Рябенка Максима в інтересах держави в особі Київської міської ради до ОСОБА_1 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, Національний природний парк «Голосіївський», державний реєстратор Комунального підприємства «Благоустрій Шевченківського району» Соколянський Дмитро Вікторович про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні земельною ділянкою шляхом скасування рішення про державну реєстрацію та зобов`язання вчинити певні дії,-

в с т а н о в и в :

У липні 2023 року заступник керівника Київської міської прокуратури Рябенко Максим в інтересах держави в особі Київської міської ради звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , треті особи: Національний природний парк «Голосіївський», державний реєстратор Комунального підприємства «Благоустрій Шевченківського району» Соколянський Д.В. про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні земельною ділянкою шляхом скасування рішення про державну реєстрацію та зобов`язання вчинити певні дії, в якому просив:

усунути перешкоди власнику - територіальній громаді міста Києва в особі Київської міської ради у користуванні та розпорядженні земельною ділянкою кадастровий номер :79:304:0007 шляхом скасування рішення державного реєстратора Комунального підприємства «Благоустрій Шевченківського району» Соколянського Д.В. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) № 36846077 від 31.08.2017 та здійснену на його підставі в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державну реєстрацію права власності ОСОБА_1 на нерухоме майно (реєстраційний номер об`єкта 000, номер запису про право власності 22104242), з одночасним припиненням права власності ОСОБА_1 на нього;

усунути перешкоди власнику - територіальній громаді міста Києва в особі Київської міської ради у користуванні та розпорядженні земельною ділянкою кадастровий номер :79:304:0007 шляхом зобов`язання ОСОБА_1 знести об`єкт самочинного будівництва - садовий будинок загальною площею 12,3 кв.м, розташований по АДРЕСА_1 , а також демонтувати паркан, яким огороджена земельна ділянка навколо садового будинку за вказаною адресою.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що ОСОБА_1 чиняться перешкоди територіальній громаді міста Києва у користуванні та розпорядженні земельною ділянкою природно-заповідного фонду шляхом реєстрації права власності на об`єкт нерухомого майна - садовий будинок.

Указом Президента України від 27.08.2007 № 794/2007 (зі змінами, внесеними згідно з Указом Президента України від 30.10.2008 № 976/2008) на території міста Києва створено національний природний парк «Голосіївський» (далі - НПП «Голосіївський»).

Площу земель зазначеного парку встановлено у розмірі 4525,52 га, в тому числі 1879,43 га земель, що надаються НПП «Голосіївський» у постійне користування.

Території, що увійшли до складу НПП «Голосіївський» на підставі Указу Президента України від 27.08.2007 згідно зі ст. 7 Закону України «Про природно-заповідний фонд України» набули статусу об`єкта природно-заповідного фонду національного значення, що передбачає встановлення особливого режиму охорони таких територій.

У подальшому, рішенням Київської міської ради від 26.01.2012 № 69/7406 надано НПП «Голосіївський» у постійне користування земельні ділянки загальною площею 1888,18 га для експлуатації та обслуговування НПП «Голосіївський» у Голосіївському районі м. Києва, в тому числі ділянку загальною площею 723,69 га - за рахунок земель запасу природно-заповідного фонду (площею 709,90 га) та міських земель, не наданих у власність чи користування (площею 13,79 га).

Отже, земельна ділянка площею 723,69 га входить до території Національного природного парку «Голосіївський», відноситься до земель природно-заповідного фонду та надана в постійне користування парку.

Право постійного користування вказаною земельною ділянкою площею 723,69 га (кадастровий номер :79:304:0007) за НПП «Голосіївський» зареєстровано 13.01.2017 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Разом з тим установлено, що на земельній ділянці комунальної власності площею 723,69 га (кадастровий номер :79:304:0007), яка перебуває в постійному користуванні НПП «Голосіївський» та належить до земель природно-заповідного фонду, 29.08.2017 зареєстровано право власності ОСОБА_1 на садовий будинок літ.«А» загальною площею 12,3 кв.м із зазначенням адреси: АДРЕСА_1 . Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 000.

Підставою внесення вказаного запису в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно зазначено рішення державного реєстратора КП «Благоустрій Шевченківського району» Соколянського Д.В. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) індексний номер 36846077 від 31.08.2017.

Для державної реєстрації права власності на вказаний об`єкт державному реєстратору подано: 1) довідку ОК «Садово-дачне товариство «Гайок-МІ» від 01.08.2017 про те, що ОСОБА_1 є членом кооперативу та являється власником садово-дачного будинку АДРЕСА_2 ; 2) лист Голосіївської РДА від 21.09.2010 про визначення рекомендованої адреси земельної ділянки; 3) технічний паспорт на садовий будинок, виготовлений 04.08.2017 ТОВ «Київське міське бюро технічної інвентаризації» на замовлення ОСОБА_1 .

Однак, довідка ОК «Садово-дачне товариство «Гайок-МІ» від 01.08.2017 не є підставою виникнення права власності (не породжує права власності). Отже, з огляду на приписи ст. 41 Конституції України, ст. 328 та ч. 2 ст. 331 ЦК України, ОСОБА_1 не являвся законним власником майна площею 12,3 кв.м по АДРЕСА_1 .

Адміністрацією НПП «Голосіївський» було виявлено, що на земельній ділянці загальною площею 723,6941 га кадастровий номер :79:304:0007, що розташована в урочищі «Гайок» у Голосіївському районі м. Києва, проведено державну реєстрацію права власності на нерухоме майно по АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 000), за ОСОБА_1 .

З акту про порушення природоохоронного законодавства та законодавства про природно-заповідний фонд України від 24.05.2023, складеного працівниками НПП «Голосіївський», вбачається, що на території земельної ділянки з кадастровим номером :79:304:0007 виявлено ряд споруд та об`єктів: садові будинки, металеві контейнери без фундаменту, туалети, теплиця, сарай, альтанка.

Київською міською прокуратурою установлено, що Київська міська рада не приймала рішень про надання у власність чи користування земельної ділянки на АДРЕСА_1 . За даними міського земельного кадастру земельні ділянки за вказаною адресою не обліковуються.

Департаментом земельних ресурсів КМДА також повідомлено, що ОСОБА_1 10.08.2015 звертався до Київської міської ради з клопотанням про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,0665 га на АДРЕСА_1 для ведення садівництва. За результатами розгляду вказаного клопотання Департаментом повідомлено ОСОБА_1 про неможливість розгляду порушеного ним питання по суті, оскільки відведення земельної ділянки має бути погоджено з НПП «Голосіївський». Крім того, зазначена ділянка належить до існуючого парку «На схилах Мишоловського яру».

Також встановлено, що Голосіївською районною в місті Києві державною адміністрацією не опрацьовувалось питання щодо присвоєння поштової адреси об`єкту нерухомого майна на АДРЕСА_1 .

В реєстрі адрес у місті Києві відсутні відомості про документ стосовно присвоєння об`єкту нерухомого майна адреси АДРЕСА_1 .

Згідно з даними реєстрових книг КП КМР «Київське міське БТІ» за адресою: АДРЕСА_1 нерухоме майно на праві власності не реєструвалось. Однак, за вказаною адресою проводилась технічна інвентаризація садового будинку в садовому товаристві «Гайок-МІ» станом на 03.09.2010.

Відповідно до відомостей, зазначених в технічному паспорті на садовий будинок АДРЕСА_1 , виготовленому станом на 03.09.2010 Київським міським бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна, садовий будинок літ.«А» є об`єктом самочинного будівництва; документи про відведення земельної ділянки, а також розпорядження про присвоєння поштової адреси в БТІ не подані. Відповідно до експлікації приміщень до плану вказаного садового будинку самовільно зведена площа приміщень складає 12,3 кв.м. Рік побудови садового будинку 2007.

Відомості, зазначені у вказаному технічному паспорті, повністю дублюють відомості, які були зазначені в технічному паспорті на цей же будинок, виготовленому у 2010 році Київським міським бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна, окрім року побудови (зазначено не 2007, а 1991), а також відсутні відмітки про самочинне будівництво об`єкту та про відсутність документів щодо відведення земельної ділянки і про присвоєння поштової адреси.

Той факт, що земельна ділянка з кадастровим номером :79:304:0007, зокрема частина земельної ділянки, що межує з АДРЕСА_1 , була вільна від будь-якої забудови підтверджується супутниковими знімками.

Так, за даними відкритого інформаційного порталу «Google Earth Pro» в межах земельної ділянки з кадастровим номером :79:304:0007 (координати прив`язки до центру об`єкту 50.376576, 30.521817) до 2007 року будь-які тимчасові або капітальні будівлі відсутні. Лише з 2007 року вбачається наявність на вказаній ділянці декількох будівельних майданчиків, а в подальшому - споруд невстановленого призначення, кількість яких з кожним роком збільшується.

За інформацією Національного центру управління та випробувань космічних засобів Державного космічного агентства України, до квітня 2009 року земельна ділянка на території НПП «Голосіївський» у м. Києві за запитуваними географічними координатами прив`язки до «об`єкту інтересу» була вільна від забудови, ознак знаходження будь-яких споруд в її межах не виявлено.

Оглядом садового будинку АДРЕСА_1 встановлено, що будинок має стіни, виготовлені з дерева темного кольору, та плоску покрівлю, яка зверху покрита металевими листами. Будинок розташований на залізобетонних стовпчастих опорах (блоках). Фасадна частина будинку огороджена з боку АДРЕСА_1 металевою сіткою з дерев`яними сповпцями у вигляді паркану.

Отже, на даний час за адресою: АДРЕСА_1 , на земельній ділянці територіальної громади наявна чинна реєстрація права власності ОСОБА_1 на нерухоме майно, а також побудовано садовий будинок та облаштовано паркан, внаслідок чого інтереси держави щодо безперешкодного користування та розпорядження земельною ділянкою природно-заповідного фонду порушені та мають бути поновлені.

З моменту створення у 2007 році НПП «Голосіївський» ця територія має статус природно-заповідного фонду і її правовий режим та цільове призначення визначаються фактом розташування на ній вказаного об`єкта.

Чинне на час відкриття розділу по об`єкту нерухомого майна (реєстраційний номер 000) законодавство для реєстрації права власності на об`єкти, закінчені будівництвом до 05.08.1992, вимагало, зокрема, або документ про присвоєння об`єкту поштової адреси, або документ, який підтверджує речове право на земельну ділянку, на якій цей об`єкт розташований; по-друге, такі особливості державної реєстрації стосуються не всіх, а лише визначених законодавцем об`єктів, а саме: індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, що закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 р.

Таким чином, оскільки у ОСОБА_1 відсутній документ, що посвідчує речове право на землю, рішення про присвоєння поштової адреси об`єкту нерухомого майна по АДРЕСА_1 уповноваженими органами не приймалось, тому відкриття в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно розділу по вказаному об`єкту та реєстрація права власності на нього за ОСОБА_1 є незаконними.

Враховуючи неправомірність реєстрації (з відкриттям розділу) права власності на майно за ОСОБА_1 , рішення про державну реєстрацію за ним права власності підлягає скасуванню.

Нерухоме майно по АДРЕСА_1 є самочинним будівництвом, оскільки збудоване на земельній ділянці комунальної власності, яка під будівництво не відводилася, за відсутності документа, що посвідчує речове право на неї.

Щодо наявності підстав для представництва інтересів держави прокурором зазначив наступне.

Статтею 23 Закону України «Про прокуратуру» передбачено, що представництво прокурором інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів держави, у випадках та порядку, встановлених законом.

Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Згідно з ч. 5 ст. 16 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» від імені та в інтересах територіальних громад права суб`єкта комунальної власності здійснюють відповідні ради.

Статтею 60 цього Закону закріплено, що органи місцевого самоврядування від імені та в інтересах територіальних громад відповідно до закону здійснюють правомочності щодо володіння, користування та розпорядження об`єктами права комунальної власності.

Таким чином, реалізація правомочностей щодо володіння, користування та розпорядження об`єктами права комунальної власності, у тому числі спірною земельною ділянкою, належить органу місцевого самоврядування, яким у спірних правовідносинах є Київська міська рада.

Київська міська рада обізнана про наявність перешкод у користуванні та розпорядженні земельною ділянкою на АДРЕСА_1 , які чиняться ОСОБА_1 .

Так, Київською міською радою ще у 2015 році розглядалось клопотання відповідача ОСОБА_1 (від 10.08.2015) про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на АДРЕСА_1 для ведення садівництва. Станом на 2015 рік право власності ОСОБА_1 на садовий будинок за вказаною адресою зареєстровано не було, однак згідно з долученим до клопотання технічним паспортом, станом на 03.09.2010 садовий будинок вже було самочинно побудовано на спірній земельній ділянці за відсутності правоустановчих документів на землю та за відсутності розпорядження про присвоєння поштової адреси, що вже свідчило про порушення відповідачем прав та законних інтересів територіальної громади та чинення перешкод у користуванні земельною ділянкою природно-заповідного фонду.

Про наявність чинної реєстрації права власності ОСОБА_1 на садовий будинок Київській міській раді відомо з 2019 року, оскільки ОСОБА_1 саме у зв`язку з тим, що він є власником садового будинку, оспорював в судовому порядку державну реєстрацію земельної ділянки площею 723,6941 га кадастровий номер :79:304:0007 та реєстрацію права комунальної власності на вказану земельну ділянку за територіальною громадою в особі Київської міської ради (справа № 752/10533/19).

Крім того, листом від 04.11.2022 НПП «Голосіївський» повідомив Департамент земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради зокрема, про розміщення на земельній ділянці комунальної власності нерухомого майна з порушенням вимог чинного законодавства.

Таким чином, про наявність перешкод у користуванні та розпорядженні земельною ділянкою на АДРЕСА_1 , з огляду на чинну реєстрацію права власності на нерухоме майно за відповідачем, Київській міській раді як органу, уповноваженому на розпорядження землями комунальної власності, достеменно відомо.

За вказаних обставин, будучи обізнаною про відсутність законних прав на нерухоме майно у ОСОБА_1 , Київська міська рада з 2015 року мала можливість вжити дієвих заходів щодо усунення перешкод у користуванні та розпорядженні комунальною земельною ділянкою, однак цього не зробила.

Київська міська прокуратура звернулась до Київської міської ради з листом, в якому ще раз повідомлено про порушення відповідачем чинного законодавства та запропоновано надати інформацію про вжиті заходи щодо усунення перешкод у користуванні та розпорядженні територією природно-заповідного фонду, у тому числі шляхом скасування реєстрації права власності ОСОБА_1 на об`єкт нерухомого майна, розташований на земельній ділянці кадастровий номер :79:304:0007 на АДРЕСА_1 .

На вказаний лист Департаментом земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) 10.07.2023 повідомлено, що Київською міською радою не вживались заходи цивільно-правового характеру з порушених питань. Натомість цим же листом Департамент з метою захисту інтересів територіальної громади міста Києва просить прокурора звернутись до суду в інтересах Київської міської ради.

Отже, заходи цивільно-правового характеру з метою усунення порушень закону органом місцевого самоврядування не вжито, про намір вжити їх самостійно ним не зазначено.

Ураховуючи обізнаність Київської міської ради про порушення прав територіальної громади м. Києва як власника спірної земельної ділянки та беручи до уваги невжиття вказаним органом заходів з метою поновлення порушених інтересів держави, є визначений Конституцією України виключний випадок, який обґрунтовує представництво прокурором інтересів держави у цій справі, оскільки відповідний компетентний орган бездіє протягом тривалого часу.

Посилаючись на наведене, прокурор просив позов задовольнити.

Рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 28 листопада 2024 року позовні вимоги заступника керівника Київської міської прокуратури Рябенка Максима в інтересах держави в особі Київської міської ради задоволено.

Усунуто перешкоди власнику - територіальній громаді міста Києва в особі Київської міської ради у користуванні та розпорядженні земельною ділянкою кадастровий номер :79:304:0007 шляхом скасування рішення державного реєстратора КП «Благоустрій Шевченківського району» Соколянського Д.В. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) №36846077 від 31.08.2017 та здійснену на його підставі в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державну реєстрацію права власності ОСОБА_1 на нерухоме майно (реєстраційний номер об`єкта 000, номер запису про право власності 22104242), з одночасним припиненням права власності ОСОБА_1 на нього.

Усунуто перешкоди власнику - територіальній громаді міста Києва в особі Київської міської ради у користуванні та розпорядженні земельною ділянкою кадастровий номер :79:304:0007 шляхом зобов`язання ОСОБА_1 знести об`єкт самочинного будівництва - садовий будинок загальною площею 12,3 кв.м, розташований по АДРЕСА_1 , а також демонтувати паркан, яким огороджена земельна ділянка навколо садового будинку по АДРЕСА_1 .

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Київської міської прокуратури судовий збір в розмірі 5 368 грн.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, представник ОСОБА_1 адвокат Горбенко А.О. звернулася з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду та постановити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

Апеляційну скаргу обгрунтовуває тим, що рішення суду ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що суддя Кордюкова Ж.В. після подання відповідачем заяви про її відвід не виконала свій обов`язок, визначений ч. 1 ст. 39 ЦПК України, порушення якого тягне за собою скасування прийнятого нею судового рішення згідно п. 1 ч. 3 ст. 376 ЦПК України. Оскільки позов поданий Київською міською прокуратурою, а чоловік судді працює в Офісі Генерального Прокурора, який є вищою ланкою в системі органів прокуратури, у відповідача виникають обгрунтовані сумніви щодо неупередженості судді Кюрдюкової Ж.І. в даній справі. Разом з тим, у заяві про відвід судді була зроблена описки у прізвищі чоловіка судді, що саме по собі не спростовує того, що чоловік судді працює в Офісі Генерального Прокурора. За таких обставин, на думку представника відповідача, суддя Кордюкова Ж.І. відмовляючи у задоволенні відводу, була зобов`язана на підставі ч. 1 ст. 39 ЦПК України заявити самовідвід, який підлягав задоволенню.

Вказує, що спірна земельна ділянка в силу закону знаходиться у державній власності, а Київська міська рада в силу закону не є суб'єктом права власності на землю державної власності, то визначений прокурором позивач є неналежним. Відтак, звернення прокурора в інтересах держави в особі неналежного позивача є самостійною підставою для відмови в задоволенні позовних вимог.

Також вказує на те, що висновок суду, що протоколом огляду від 21 вересня 2023 року слідчим оглянуто садовий будинок відповідача, а також, що супутникові знімки містять інформацію про місцезнаходження садового будинку відповідача на місцевості, є припущенням, оскільки такі докази не встановлюють дійсних обставин справи, а саме, місця розташування садового будинку відповідача, що з об`єктивних причин робить неможливим задоволення другої позовної вимоги.

У відзиві на апеляційну на апеляційну скаргу заступник керівника Київської міської прокуратури Рябенко Максим просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін, посилаючись на те, що доводи апеляційної скарги є безпідставними та не спростовують законних та обгрунтованих висновків суду першої інстанції та доказів, якими вони підтверджуються.

В судовому засіданні представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 підтримада доводи апеляційної скарги та просила її задовольнити.

Прокурор Греськів І.І. проти доводів апеляційної скарги заперечував та просив залишити апеляційну скаргу без задоволення

Представник Київської міської ради - Буханистий О.В. проти доводів апеляційної скарги заперечував, просив рішення суду залишити без змін.

Представник Національного природного парку «Голосіївський» - Рибіцька Ю.Б. проти доводів апеляційної скарги заперечувала та просила рішення суду залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді Саліхова В.В., пояснення учасників справи, вивчивши та дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Судом встановлено, що Указом Президента України від 27.08.2007 № 794/2007 (зі змінами, внесеними згідно з Указом Президента України від 30.10.2008 № 976/2008) на території міста Києва створено НПП «Голосіївський».

Площу земель зазначеного парку встановлено у розмірі 4525,52 га, в тому числі 1879,43 га земель, що надаються НПП «Голосіївський» у постійне користування.

Рішенням Київської міської ради від 26.01.2012 №69/7406 надано НПП «Голосіївський» у постійне користування земельні ділянки загальною площею 1888,18 га для експлуатації та обслуговування НПП «Голосіївський» у Голосіївському районі м. Києва, в тому числі ділянку загальною площею 723,69 га - за рахунок земель запасу природно-заповідного фонду (площею 709,90 га) та міських земель, не наданих у власність чи користування (площею 13,79 га).

Отже, земельна ділянка площею 723,69 га входить до території Національного природного парку «Голосіївський», відноситься до земель природно-заповідного фонду та надана в постійне користування НПП «Голосіївський».

Право постійного користування вказаною земельною ділянкою площею 723,69 га (кадастровий номер :79:304:0007) за НПП «Голосіївський» зареєстровано 13.01.2017 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Разом з тим встановлено, що на земельній ділянці комунальної власності площею 723,69 га (кадастровий номер :79:304:0007), яка перебуває в постійному користуванні НПП «Голосіївський» та належить до земель природно-заповідного фонду, знаходиться садовий будинок літ.«А» загальною площею 12,3 кв.м із зазначенням адреси: АДРЕСА_1 , право власності на який 29.08.2017 зареєстровано за ОСОБА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 000.

Підставою внесення вказаного запису в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно зазначено рішення державного реєстратора КП «Благоустрій Шевченківського району» Соколянського Д.В. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) індексний номер 36846077 від 31.08.2017.

В матеріалах реєстраційної справи в ДРРП наявна довідка ОК «Садове товариство «Гайок-МІ» від 01.08.2017 про те, що ОСОБА_1 є членом кооперативу та власником садового (дачного) будинку АДРЕСА_2 .

Крім того, державному реєстратору надано лист Голосіївської РДА від 21.09.2010 про визначення рекомендованої адреси земельної ділянки, а також технічний паспорт на садовий будинок, виготовлений 04.08.2017 ТОВ «Київське міське бюро технічної інвентаризації» на замовлення ОСОБА_1 .

10.08.2015 ОСОБА_1 звертався до Київської міської ради з клопотання про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою земельної ділянки, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , цільове призначення для ведення садівництва.

12.10.2015 Департамент земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) листом повідомило ОСОБА_1 про те, що питання відведення земельної ділянки має бути погоджено з НПП «Голосіївський» та внесено відповідні зміни в рішення Київської міської ради від 19.07.2005 №806/3381, а тому порушене ним звернення не може бути розглянуте по суті.

Голосіївською районною в місті Києві державною адміністрацією, не опрацьовувалось питання щодо присвоєння поштової адреси об`єкту нерухомого майна на АДРЕСА_1 .

24.05.2023 НПП «Голосіївський» складено акт №31/2-08-03/2023 про порушення природоохоронного законодавства та законодавства про природно-заповідний фонд України у якому зазначено, що на території земельної ділянки з кадастровим номером :79:304:0007 виявлено ряд споруд та об`єктів: садові будинки, металеві контейнери без фундамента, туалети, теплиця, сарай, альтанка.

Департамент містобудування та архітектури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації листом №055-4499 від 21.06.2023 повідомило, що в реєстрі адрес у місті Києві відсутні відомості про документ стосовно присвоєння об`єкту нерухомого майна адреси АДРЕСА_1 .

Згідно з даними реєстрових книг КП КМР «Київське міське БТІ» за адресою: АДРЕСА_1 нерухоме майно на праві власності не реєструвалось. Однак, за вказаною адресою проводилась технічна інвентаризація садового будинку в садовому товаристві «Гайок-МІ» станом на 03.09.2010.

За інформацією Національного центру управління та випробувань космічних засобів Державного космічного агентства України, до квітня 2009 року земельна ділянка на території НПП «Голосіївський» у м. Києві за запитуваними географічними координатами прив`язки до «об`єкту інтересу» була вільна від забудови, ознак знаходження будь-яких споруд в її межах не виявлено.

Відповідно до протоколу огляду садового будинку АДРЕСА_1 від 24.07.2023 встановлено, що будинок має стіни, виготовлені з дерева темного кольору, та плоску покрівлю, яка зверху покрита металевими листами. Будинок розташований на залізобетонних стовпчастих опорах (блоках). Фасадна частина будинку огороджена з боку АДРЕСА_1 металевою сіткою з дерев`яними сповпцями у вигляді паркану.

Департамент земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) листом №0570202/1-6208 від 15.05.2023 повідомив, що за даними міського земельного кадастру земельні ділянки на АДРЕСА_1 не обліковується.

Київська міська рада рішення про передачу вказаної земельної ділянки у власність або користування за поданням Департаменту не приймала. Інформація щодо державної реєстрації речових прав на неї у Департаменті відсутня.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позовні вимоги є обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню в повному обсязі.

Щодо заяви відповідача про застосування строків давності у цій справі, суд зазначив, що позивач звернувся до суду з позовними вимогами про усунення перешкоди власнику у користуванні та розпорядженні земельною ділянкою кадастровий номер шляхом скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, з одночасним припиненням права власності ОСОБА_1 на нього та про усунення перешкоди у користуванні та розпорядженні земельною ділянкою шляхом зобов`язання знести об`єкт самочинного будівництва, тобто з позовом, сутністю вимог за яким є усунення порушення, яке триває і має місце на момент звернення з позовом до суду (тобто початковий момент перебігу позовної давності зміщується із кожним новим порушенням права власника землі), тому на такий позов, не поширюються вимоги щодо позовної давності, оскільки з таким позовом можна звернутися в будь-який час, поки існують правовідносини та правопорушення.

Отже, строк звернення до суду з відповідною позовною вимогою заступником керівника Київської міської прокуратури пропущено не було, у зв`язку з чим відсутні підстави для застосування наслідків спливу позовної давності відповідно до ч.4 ст.267 ЦК України.

Колегія суддів не в повній мірі погоджується з такими висновками суду першої інстанції, враховуючи наступне.

Статтею 43 ЗК України передбачено, що землі природно-заповідного фонду - це ділянки суші і водного простору з природними комплексами та об`єктами, що мають особливу природоохоронну, екологічну, наукову, естетичну, рекреаційну та іншу цінність, яким відповідно до закону надано статус територій та об`єктів природно-заповідного фонду.

Відповідно до ст. ст. 60, 61, 63 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» землі природно-заповідного фонду підлягають особливій охороні.

Згідно зі ст. 44 ЗК України до земель природно-заповідного фонду включаються природні території та об`єкти (природні заповідники, національні природні парки, біосферні заповідники, регіональні ландшафтні парки, заказники, пам`ятки природи, заповідні урочища), а також штучно створені об`єкти (ботанічні сади, дендрологічні парки, зоологічні парки, парки-пам`ятки садово-паркового мистецтва).

Положеннями ст. 3 Закону України «Про природно-заповідний фонд України» передбачено, що національні природні парки належать до природно-заповідного фонду України.

Таким чином згідно з наведеними положеннями Земельного кодексу України, а також ст. 61 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», ст. 3 Закону України «Про природно-заповідний фонд України» національні природні парки належать до природно-заповідного фонду України.

Територіям природно-заповідного фонду законодавець надав особливий, виключний статус.

Згідно із законодавством України природно-заповідний фонд охороняється як національне надбання, щодо якого встановлюється особливий режим охорони, відтворення і використання. Україна розглядає цей фонд як складову частину світової системи природних територій та об`єктів, що перебувають під особливою охороною.

Так, за ст. 14 Закону України «Про природно-заповідний фонд України», режим територій та об`єктів природно-заповідного фонду - це сукупність науково-обґрунтованих екологічних вимог, норм і правил, які визначають правовий статус, призначення цих територій та об`єктів, характер допустимої діяльності в них, порядок охорони, використання і відтворення їх природних комплексів.

Таким чином, з моменту створення у 2007 році НПП «Голосіївський» ця територія має статус природно-заповідного фонду і її правовий режим та цільове призначення визначаються фактом розташування на ній вказаного об`єкта.

Частиною 3 ст. 7 вказаного Закону встановлено, що на землях природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного або історико-культурного призначення забороняється будь-яка діяльність, яка негативно впливає або може негативно впливати на стан природних та історико-культурних комплексів та об`єктів чи перешкоджає їх використанню за цільовим призначенням.

Статтею 9 цього Закону визначено вичерпний перелік видів використання територій та об`єктів природно-заповідного фонду, який не передбачає використання територій природно-заповідного фонду під будівництво.

Статтею 5 Закону України «Про екологічну мережу України» передбачено, що території та об`єкти природно-заповідного фонду є складовою екомережі.

За ст. 3 указаного Закону екомережа - це єдина територіальна система, яка утворюється з метою поліпшення умов для формування та відновлення довкілля, підвищення природно-ресурсного потенціалу території України, збереження ландшафтного та біорізноманіття, місць оселення та зростання цінних видів тваринного і рослинного світу, генетичного фонду, шляхів міграції тварин через поєднання територій та об`єктів природно-заповідного фонду, а також інших територій, які мають особливу цінність для охорони навколишнього природного середовища і відповідно до законів та міжнародних зобов`язань України підлягають особливій охороні.

У ст. 4 цього Закону вказано, що збереження цілісності екомережі здійснюється відповідно до принципів забезпечення цілісності екосистемних функцій складових елементів екомережі, збереження та екологічно збалансоване використання природних ресурсів на території екомережі.

Системний аналіз зазначених положень законодавства дає підстави для висновку, що території та об`єкти природно-заповідного фонду наділені надважливими функціями і завданнями, мають особливий статус та перебувають під особливою державною охороною.

Спірна земельна ділянка відноситься до земель природно-заповідного фонду, які перебувають під особливою охороною держави та заволодіння якими всупереч вимогам ЗК України є недопустимим (наведеної правової позиції дотримується Велика Палата Верховного Суду у постановах від 07.04.2020 у справі № 372/1684/14-ц, від 22.05.2018 у справі № 469/1203/15-ц, від 28.11.2018 у справі № 504/2864/13-ц, від 12.06.2019 у справі № 487/10128/14-ц, від 11.09.2019 у справі № 487/10132/14-ц та від 20.06.2023 у справі № 554/10517/16-ц).

Рішення про передачу у власність чи користування ОСОБА_1 земельної ділянки за адресою АДРЕСА_1 не приймалось.

Нерухоме майно, що перебуває у власності ОСОБА_1 , є самочинним будівництвом, оскільки збудоване на земельній ділянці, яка для вказаної мети (під забудову) не відводилась.

Для державної реєстрації права власності на вказаний об`єкт державному реєстратору подано: 1) довідку ОК «Садово-дачне товариство «Гайок-МІ» від 01.08.2017 про те, що ОСОБА_1 є членом кооперативу та являється власником садово-дачного будинку АДРЕСА_2 ; 2) лист Голосіївської РДА від 21.09.2010 про визначення рекомендованої адреси земельної ділянки; 3) технічний паспорт на садовий будинок, виготовлений 04.08.2017 ТОВ «Київське міське бюро технічної інвентаризації» на замовлення ОСОБА_1 .

Однак, довідка ОК «Садово-дачне товариство «Гайок-МІ» від 01.08.2017 не є підставою виникнення права власності (не породжує права власності), а тому, з огляду на приписи ст. 41 Конституції України, ст. 328 ЦК та ч. 2 ст. 331 ЦК України, ОСОБА_1 не є законним власником майна площею 12,3 кв.м по АДРЕСА_1 .

Крім того, така адреса як АДРЕСА_1 не присвоювалась, відомості про неї в реєстрі адрес у місті Києві відсутні.

Оскільки у ОСОБА_1 відсутній документ, що посвідчує речове право на землю, рішення про присвоєння поштової адреси об'єкту нерухомого майна по АДРЕСА_1 уповноваженими органами не приймалося, тому відкриття в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно розділу по вказаному об'єкту та реєстрація права власності на нього за ОСОБА_1 є незаконними.

Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону (частини перша та друга статті 319 ЦК України).

Власник земельної ділянки має право використовувати її на свій розсуд відповідно до її цільового призначення (частина четверта статті 373 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Правовий режим самочинного будівництва врегульовано статтею 376 ЦК України. Норми зазначеної статті є правовим регулятором відносин, які виникають у зв`язку із здійсненням самочинного будівництва.

Знаходження на земельній ділянці одного власника об`єкта нерухомості (будівлі, споруди) іншого власника істотно обмежує права власника землі, при цьому таке обмеження є безстроковим. Так, власник землі в цьому разі не може використовувати її ані для власної забудови, ані іншим чином і не може здати цю землю в оренду будь-кому, окрім власника будівлі чи споруди. Тому державна реєстрація будівлі, споруди на чужій земельній ділянці є фактично і реєстрацією обмеження права власника землі (пункт 84 постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 травня 2020 року у справі № 916/1608/18).

Права власника земельної ділянки порушуються в результаті факту самочинного будівництва, а не державної реєстрації права власності на самочинно побудоване майно. Державна реєстрація права власності на самочинно побудовану будівлю, споруду поза встановленим статтею 376 ЦК України порядком за особою, яка таке будівництво здійснила, лише додає до вже існуючих фактичних обмежень (які з`явились безпосередньо з факту самочинного будівництва) власника земельної ділянки в реалізації свого права власності додаткові юридичні обмеження (див. пункт 92 постанови Великої Палати Верховного Суду від 15 листопада 2023 року у справі № 916/1174/22 (провадження № 12-39гс23).

Отже, здійснення ОСОБА_1 самочинного будівництва спірного об`єкту нерухомості порушує права територіальної громади м. Києва на користування та розпорядження земельною ділянкою, на якій спірний об`єкт нерухомості побудований.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що вимога про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою шляхом знесення самочинно побудованого спірного об`єкта нерухомості відповідно до частини четвертої статті 376 ЦК України є належним та ефективним способом захисту прав власника земельної ділянки, на якій здійснено самочинне будівництво, а прокурором обрано неналежний спосіб захисту своїх прав, тому рішення суду першої інстанції у цій частині підлягає залишенню без змін.

За обставин, коли право власності на самочинно побудоване нерухоме майно зареєстровано за певною особою без дотримання визначеного статтею 376 ЦК України порядку, задоволення вимоги про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію права власності на таке майно, або вимоги про скасування державної реєстрації прав, або вимоги про припинення права власності тощо у встановленому законом порядку не вирішить юридичну долю самочинно побудованого майна та не призведе до відновлення стану єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованого на ній нерухомого майна.

Отже, належними вимогами, які може заявити особа - власник земельної ділянки, на якій здійснено (здійснюється) самочинне будівництво, для захисту прав користування та розпорядження такою земельною ділянкою, є вимога про знесення самочинно побудованого нерухомого майна або вимога про визнання права власності на самочинно побудоване майно.

Оскільки положення статті 376 ЦК України виключають можливість існування інших способів легітимізації самочинного будівництва та набуття права власності на таке нерухоме майно, ніж ті, що встановлені цією статтею, реєстрація права власності на самочинно побудоване нерухоме майно за особою - власником земельної ділянки у будь-який інший спосіб, окрім визначеного цією статтею (тобто на підставі судового рішення про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно за власником земельної ділянки), також не змінює правовий режим самочинного будівництва. За вказаних обставин особа - власник земельної ділянки не набуває право власності на самочинно побудоване нерухоме майно.

У категорії справ, за обставинами яких певна особа неправомірно зареєструвала право власності на самочинно побудоване майно, неналежною є як вимога про скасування рішення (запису) про реєстрацію права власності, так і вимога про припинення права власності.

Такі висновки викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 листопада 2023 року у справі № 916/1174/22 (провадження № 12-39гс23).

Таким чином, колегія суддів вважає, що вирішення вимог про знесення самочинного будівництва виключає застосування інших вимог власника (користувача) земельної ділянки про усунення перешкод у користуванні належною йому земельною ділянкою.

Отже, колегія суддів приходить до висновку про скасування рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимога про скасування рішення про реєстрацію права власності та відмову прокурору у задоволенні позовних вимог у цій частині.

При цьому колегія суддів звертає увагу на висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені пунктах 137, 138 постанови від 15 листопада 2023 року у справі № 916/1174/22 (провадження № 12-39гс23), яка вказала, що «Якщо право власності на об`єкт самочинного будівництва зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (далі - Державний реєстр прав), у разі задоволення позовної вимоги про знесення об`єкта самочинного будівництва суд у мотивувальній частині рішення повинен надати належну оцінку законності такої державної реєстрації. Якщо суд дійде висновку про незаконність державної реєстрації права власності на об`єкт самочинного будівництва, таке судове рішення є підставою для закриття розділу Державного реєстру прав та реєстраційної справи з огляду на положення пункту 5 частини першої статті 14 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (розділ Державного реєстру прав та реєстраційна справа закриваються в разі набрання законної сили судовим рішенням, яким скасовується рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, на підставі якого відкрито відповідний розділ)».

Щодо доводів апеляційної скарги про те, що суддя Кордюкова Ж.В. після подання відповідачем заяви про її відвід не виконала свій обов`язок, визначений ч. 1 ст. 39 ЦПК України, порушення якого тягне за собою скасування прийнятого нею судового рішення згідно п. 1 ч. 3 ст. 376 ЦПК України, колегія суддів відхиляє, враховуючи наступне.

Статтею 36 ЦПК України передбачено, що суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: 1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; 3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; 4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; 5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді. Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 37 цього Кодексу. До складу суду не можуть входити особи, які є членами сім`ї, родичами між собою чи родичами подружжя. Незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

З підстав, зазначених у статтях 36, 37 і 38 цього Кодексу, суддя, секретар судового засідання, експерт, спеціаліст, перекладач зобов`язані заявити самовідвід (ч. 1 ст. 39 ЦПК України).

Відповідно до частини третьої статті 39 ЦПК України відвід повинен бути вмотивованим і заявленим протягом десяти днів з дня отримання учасником справи ухвали про відкриття провадження у справі, але не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. Самовідвід може бути заявлений не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. Після спливу вказаного строку заявляти відвід (самовідвід) дозволяється лише у виняткових випадках, коли про підставу відводу (самовідводу) заявнику не могло бути відомо до спливу вказаного строку, але не пізніше двох днів із дня, коли заявник дізнався про таку підставу.

Згідно з п. 2 ч. 3 статті 376 ЦПК України судові порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщов ухваленні судового рішення брав участь суддя, якому було заявлено відвід, і підстави його відводу визнано судом апеляційної інстанції обґрунтованими, якщо апеляційну скаргу обґрунтовано такою підставою

Як на підставу скасування рішення суду першої інстанції представник відповідача послалася на те, що суддя Кордюкова Ж.І. після подання відповідачем заяви про її відвід не виконала свій обов`язок, визначений ч. 1 ст. 39 ЦПК України, щодо заявлення самовідводу.

Разом з тим відвід було заявлено у зв`язку з тим, що позивачем у справі є Київська міська прокуратура, а чоловік судді працює в Офісі Генерального Прокурора, який є вищою ланкою в системі органів прокуратури, через що у відповідача виникають сумніви щодо неупередженості судді.

Однак вказані відповідачем обставини не є такими, що виключають можливість участі судді у розгляді даної справи, відповідно до ст.ст. 36,37 ЦПК України.

При цьому, необгрунтоване усунення судді від участі у розгляді справи є порушення права на справедливий суд.

Отже, підстави для визнання відводу обґрунтованим відсутні, тому доводи апеляційної скарги про необхідність скасування рішення суду згідно з п.2 ч. 3 ст. 376 ЦПК України є неспроможними.

Безпідставними є доводи апеляційної скарги про те, що спірна земельна ділянка в силу закону знаходиться у державній власності, а Київська міська рада в силу закону не є суб`єктом права власності на землю державної власності, то визначений прокурором позивач є неналежним.

Підставою виникнення права власності територіальної громади міста Києва на земельну ділянку з кадастровим номером :79:304:0007, якою перешкоджає користуватись та розпоряджатись відповідач, є Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності» (далі - Закон; положення вказаного Закону наведені в редакції станом на 01.01.2013).

Так, Законом (який набрав чинності 01.01.2013), визначено, що з дня набрання чинності цим Законом землі державної та комунальної власності в Україні вважаються розмежованими (пункт 7 Прикінцевих та перехідних положень Закону).

Відповідно до п. З Прикінцевих та перехідних положень вказаного Закону з дня набрання чинності цим Законом землями комунальної власності відповідних територіальних громад вважаються:

а) земельні ділянки:

на яких розташовані будівлі, споруди, інші об`єкти нерухомого майна комунальної власності відповідної територіальної громади;

які перебувають у постійному користуванні органів місцевого самоврядування, комунальних підприємств, установ, організацій;

б) всі інші землі, розташовані в межах відповідних населених пунктів, крім земельних ділянок приватної власності та земельних ділянок, зазначених у підпунктах «а» і «б» пункту 4 цього розділу.

Пунктом 4 Прикінцевих та перехідних положень Закону визначено, що у державній власності залишаються:

а) розташовані в межах населених пунктів земельні ділянки:

на яких розташовані будівлі, споруди, інші об`єкти нерухомого майна державної власності;

які перебувають у постійному користуванні органів державної влади, державних підприємств, установ, організацій, Національної академії наук України, державних галузевих академій наук;

які належать до земель оборони;

б) земельні ділянки, що використовуються Чорноморським флотом Російської Федерації на території України на підставі міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України;

в) землі зон відчуження та безумовного (обов`язкового) відселення, що зазнали радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи;

г) усі інші землі, розташовані за межами населених пунктів, крім земельних ділянок приватної власності та земельних ділянок, зазначених у підпункті «а» пункту 3 цього розділу.

Таким чином, з огляду на вказані приписи законодавства, враховуючи, що станом на день набрання чинності Законом (01.01.2013) спірна земельна ділянка з кадастровим номером :79:304:0007 в постійному користуванні НІНІ «Голосіївський» не перебувала, вона є землею комунальної власності.

Отже, доводи апелянта про те, що спірна земельна ділянка вважається державною власністю в силу закону, є помилковими та необгрунтованими.

Висновок апелянта про те, що «землі, які знаходяться у користуванні національних природних парків, завжди знаходяться у державній, а не комунальній чи приватній власності» також є помилковим та суперечить закону.

Так, частиною 3 статті 20 Закону України «Про природно-заповідний фонду України» передбачено, що до складу територій національних природних парків можуть включатися ділянки землі та водного простору інших землевласників та землекористувачів.

Частиною 5 статті 53 вказаного Закону встановлено, що території та об`єкти природно-заповідного фонду або їх частини, що створюються чи оголошуються без вилучення земельних ділянок, що вони займають, передаються під охорону підприємствам, установам, організаціям і громадянам обласними, Київською та Севастопольською міськими державними адміністраціями, органом виконавчої влади Автономної Республіки Крим з питань охорони навколишнього природного середовища з оформленням охоронного зобов`язання.

Указом Президента України № 794/2007 від 27.08.2007 «Про створення Національного природного парку «Голосіївський» площу земель вказаного парку установлено за рахунок:

1) земель, що вилучаються в установленому порядку у Київського комунального об`єднання зеленого будівництва та експлуатації зелених насаджень міста «Київзеленбуд» та надаються в постійне користування парку;

2) земель, що включаються до його складу без вилучення у землекористувачів (до числа яких увійшли: ККО «Київзеленбуд»), КПУЗН Голосіївського району міста Києва, Інститут зоології імені І.І.Шмальгаузена НАН України, Національний аграрний університет).

Таким чином, до складу земель НІНІ «Голосїївський» входять земельні ділянки різних форм власності, що цілком відповідає вимогам чинного законодавства України.

Київською міською радою в постійне користування Ні 111 «Голосіївський» надано земельні ділянки саме комунальної власності, що підтверджується змістом рішення цієї ради № 69/7406 від 26.01.2012.

За змістом ст. 9 ЗК України розпорядження землями територіальної громади міста Києва належить виключно до повноважень Київської міської ради.

Відповідно до ст. 83 ЗК України землі, які належать на праві власності територіальним громадам є комунальною власністю. У комунальній власності перебувають, зокрема, усі землі в межах населених пунктів, крім земельних ділянок приватної та державної власності.

Право комунальної власності територіальної громади захищається законом на рівних умовах з правом власності інших суб`єктів (ст. 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», ст. 13 Конституції України).

Єдиним законним власником спірної земельної ділянки з кадастровим номером :79:304:0007 є територіальна громада міста Києва від імені та в інтересах якої права суб`єкта комунальної власності здійснює Київська міська рада, що повністю відповідає приписам ч. 5 ст. 16 та ст. 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні».

Правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ч. 1 ст. 316 ЦК України).

Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном (ч. 1 ст. 317 ЦК України).

Реалізація правомочностей щодо володіння, користування та розпорядження об`єктами права комунальної власності, у тому числі спірною земельною ділянкою, належить органу місцевого самоврядування, яким у спірних правовідносинах є Київська міська рада.

Оскільки єдиним законним власником земельної ділянки з кадастровим номером :79:304:0007 є територіальна громада столиці в особі Київської міської ради, тому саме вказаний орган є належним позивачем у вказаному спорі.

Не відповідають дійсності доводи апеляційної скарги про те, що рішення суду першої інстанції ґрунтується на припущеннях та недостовірних доказах.

Так, за доводами апелянта, протокол огляду від 24.07.2023 та супутникові знімки, надані прокурором, є недостовірними доказами, оскільки не містять інформацію про власників споруд.

Водночас, належність садового будинку АДРЕСА_1 , огляд якого проведено слідчим 24.07.2023, відповідачу ОСОБА_1 підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, згідно з якою ОСОБА_1 є власником вказаного будинку (а.с.33-35 т.1).

Сам же протокол огляду від 24.07.2023 (а.с.85-88 т.1) містить інформацію, яка підтверджує фізичне існування вказаного нерухомого майна на спірній земельній ділянці природно-заповідного фонду, вимога про знесення якого поставлена в позові, його характеристики, наявність на земельній ділянці паркану, а також координати розташування об`єкту самочинного будівництва.

Доводи апелянта про те, що супутникові знімки не містять інформацію про власників відображених на них споруд, також є некоректними.

Так, супутникові знімки не мають містити інформацію про власників споруд.

Натомість, супутникові знімки, надані Національним центром управління та випробувань космічних засобів Державного космічного агентства України, підтверджують, що до квітня 2009 року земельна ділянка на території НІШ «Голосїївський» у м. Києві за запитуваними географічними координатами прив`язки до «об`єкту інтересу» була вільна від забудови, ознак знаходження будь-яких споруд в її межах не виявлено (лист НЦУВКЗ від 21.07.2023 з інформаційно-аналітичною довідкою та супутниковими знімками - а.с.72-83 т.1). Вказане спростовує інформацію, зазначену в технічному паспорті на садовий будинок, виготовленому 04.08.2017 ТОВ «Київське міське бюро технічної інвентаризації», про те, що будинок відповідача побудовано у 1991 році (а.с.39-43 т.1).

Лист НЦУВКЗ від 21.07.2023 з інформаційно-аналітичною довідкою та супутниковими знімками містить інформацію щодо предмета доказування у справі № 752/15220/23, відтак є належними доказами. Вказані докази одержані у встановленому законом порядку в ході розслідування кримінального провадження № 0000490 від 21.09.2022 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 197-1 КК України.

Вказана інформаційно-аналітична довідка та супутникові знімки надані уповноваженим державним органом та в межах його компетенції.

Крім того, в матеріалах справи міститься Фрагмент ортофотоплану на основі аерофотозйомки 2013 року, виконаний Службою містобудівного кадастру міста Києва на замовлення ОСОБА_1 від 06.08.2015 (а.с.84 т.1), на якому відповідачем самостійно позначено місце розташування самочинно побудованого ним будинку. Вказаний документ було надано відповідачем до Київської міської ради разом з клопотанням про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на АДРЕСА_1 .

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог про скасування рішення про реєстрацію права власності на нерухоме майно з одночасним припиненням права власності ОСОБА_1 на нього підлягає скасуванню та в цій частині необхідно відмовити заступнику керівника Київської міської прокуратури у задоволенні позовних вимог у цій частині.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381-383 ЦПК України, суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Горбенко Альони Олександрівни - задовольнити частково.

Рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 28 листопада 2024 року в частині задоволення позовних вимог про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні земельною ділянкою шляхом скасування рішення про державну реєстрацію права власності ОСОБА_1 на нерухоме майно з одночасним припиненням права власності на це майно скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення про відмову в задоволенні таких позовних вимог заступника керівника Київської міської прокуратури Рябенка Максима.

В іншій частині рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 28 листопада 2024 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення, та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину постанови зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 05 вересня 2025 року.

Головуючий:

Судді: