Справа № 525/1518/24
Провадження №2/525/112/2025 Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
19.08.2025 селище Велика Багачка
Великобагачанський районний суд Полтавської області в складі:
головуючої судді Прасол Я.В.,
секретаря судових засідань Фесенко Ю.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Велика Багачка Полтавської області у порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , представник позивачів адвокат Валенко Роман Іванович, до ОСОБА_5 , Гоголівської селищної ради Миргородського району Полтавської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору ОСОБА_6 , про визнання права власності на частини житлового будинку з господарськими будівлями в порядку спадкування,
29.11.2024 на адресу суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , подана їх представником адвокатом Валенком Р.І., до ОСОБА_5 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору ОСОБА_6 , Гоголівської селищної ради Миргородського району Полтавської області, про визнання права власності на частини житлового будинку з господарськими будівлями в порядку спадкування.
Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги позивачі посилаються на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_7 . На час смерті ОСОБА_7 був зареєстрований та проживав за адресою: АДРЕСА_1 , разом з ним проживали дружина ОСОБА_1 та діти: ОСОБА_8 , ОСОБА_6 , ОСОБА_3 та ОСОБА_9 . Після смерті ОСОБА_10 відкрилася спадщина, яку прийняли його дружина та діти шляхом постійного проживання із спадкодавцем. До складу спадкового майна, входить житловий будинок, придбаний ОСОБА_10 за договором купівлі-продажу №Н-200 від 19.10.1998, укладеним на Українській універсальній біржі.
Приватний нотаріус Миргородського районного нотаріального округу Сахарова Л.І. відмовила позивачам у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв`язку з тим, що договір купівлі-продажу №Н-200 від 19.10.1998, укладений на Українській універсальній біржі не був посвідчений нотаріально.
Ураховуючи вищевказані обставини, з посиланням на норми чинного законодавства, позивачі просять суд визнати за ОСОБА_1 право власності на 3/5 частини (1/2 частину - як частку у спільному сумісному майні подружжя та 1/10 як за спадкоємницею першої черги за законом після смерті ОСОБА_10 ) житлового будинку з господарськими будівлями, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .
Визнати за ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , як за спадкоємцями першої черги за законом після смерті ОСОБА_10 , право власності на 1/10 частину житлового будинку з господарськими будівлями, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .
25.12.2024 судом відкрито загальне позовне провадження у справі, підготовче засідання було призначено на 30.01.2025, відповідачу та третім особам направлено копію позову з додатками, роз`яснено порядок та строки подання заяв по суті справи (а.с. 79).
30.01.2025 судом були витребувані додаткові докази по справі (а.с. 108). 10.02.2025 на адресу суду надійшли витребувані докази (а.с. 119-134).
Ухвалою суду від 01.05.2025 прийнято до розгляду позовну заяву у редакції від 01 травня 2025 року та продовжено розгляд справи з урахуванням викладених у ній обставин, залучено до участі у справі, як співвідповідача Гоголівську селищну раду Миргородського району Полтавської області (а.с. 203).
Позивачі змінили підставу заявлених позовних вимог, зокрема, посилаються на те, що спірний житловий будинок був придбаний ОСОБА_10 у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_1 , тому він є спільним сумісним майном подружжя. ОСОБА_1 має право на частку у праві спільної сумісної власності подружжя у розмірі 1/2 частина, інша 1/2 частина - є спадковим майном. У іншій частині обставини на які посилалися позивачі не змінилися ( а.с. 190-195).
29.05.2025 судом було закрито підготовче провадження у справі, справу призначено до судового розгляду (а.с. 220).
У судове засідання 19.08.2025 усі учасники судового розгляду не з`явилися, про місце, дату та час розгляду справи були повідомлені належним чином.
Представник позивача подав на адресу суду заяву про розгляд справи без участі позивачів та їх представника, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити (а.с. 247).
Представник відповідача Гоголівської селищної ради Миргородського району Полтавської області подав на адресу суду заяву, в якій просив проводити розгляд справи без його участі, проти задоволення позовних вимог не заперечує (а.с. 244).
Відповідач ОСОБА_5 подала на адресу суду заяву, в якій позовні вимоги визнала в повному обсязі та просила проводити розгляд справи без її участі (а.с. 93).
Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.
Згідно ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно положень ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.
Суд, вивчивши та проаналізувавши у сукупності всі докази зібрані по справі, приходить до наступних висновків.
Судом установлено, що згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 07.07.2010, ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Устивиця Великобагачанського району Полтавської області помер ОСОБА_7 (а.с. 13).
ОСОБА_1 є дружиною померлого ОСОБА_10 , шлюб зареєстрований 22.03.1986, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_2 (а.с. 12).
ОСОБА_8 , ОСОБА_3 , ОСОБА_9 та ОСОБА_11 є дітьми померлого ОСОБА_10 , що підтверджується копіями свідоцтв про народження серії НОМЕР_3 , серії НОМЕР_4 , серії НОМЕР_5 та серії НОМЕР_6 , відповідно (а.с. 16, 20, 23, 25).
19.10.1998 на Українській універсальній біржі між ОСОБА_12 та ОСОБА_10 був укладений договір купівлі-продажу № Н-200, за яким ОСОБА_12 продав, а ОСОБА_7 придбав житловий будинок, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 31).
Відповідно до реєстраційного посвідчення колективного підприємства Полтавське бюро технічної інвентаризації «ІНВЕНТАРИЗАТОР» від 21.10.1998, за ОСОБА_10 зареєстровано право приватної власності на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_2 на підставі договору купівлі-продажу №Н-200 від 19.10.1998 (а.с. 32).
ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_12 , продавець за договором купівлі-продажу, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_7 ( а.с. 102).
Спадщину у встановленому законом порядку після смерті ОСОБА_12 прийняла його дружина ОСОБА_5 , що підтверджується витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 15.02.2018 ( а.с. 100, 101,103).
Згідно довідки Центру надання адміністративних послуг Гоголівської селищної ради Миргородського району Полтавської області №25 від 03.01.2024, провулок Косіора в селі Устивиця Миргородського (колишнього Великобагачанського) району Полтавської області в зв`язку з декомунізацією був перейменований у провулок Медовий на підставі рішення виконавчого комітету Устивицької сільської ради Великобагачанського району Полтавської області №6 від 12.02.2016 (а.с. 30).
Відповідно до довідки №104 від 25.01.2021 виданої Виконавчим комітетом Гоголівської селищної ради Миргородського району Полтавської області, у зв`язку з впорядкуванням нумерації будинків та перейменуванням вулиць та провулків в АДРЕСА_2 , змінено на АДРЕСА_1 (а.с. 33).
Згідно довідки Виконавчого комітету Гоголівської селищної ради Миргородського району Полтавської області №103 від 25.01.2021 ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на день смерті, був зареєстрований та проживав за адресою АДРЕСА_1 , разом з дружиною ОСОБА_1 , сином ОСОБА_2 , сином ОСОБА_13 , дочкою ОСОБА_3 , сином ОСОБА_4 (а.с. 28).
Відповідно до довідки про склад сім`ї та зареєстрованих у житловому приміщенні осіб №195 від 19.06.2023 виданої Виконавчим комітетом Гоголівської селищної ради Миргородського району Полтавської області, ОСОБА_1 зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , до складу сім`ї/зареєстрованих входять: син ОСОБА_9 , син ОСОБА_8 , син. ОСОБА_6 (а.с. 29).
Згідно виписки №16-14/91 від 12.01.2024 з погосподарської книги №6, особовий рахунок № НОМЕР_8 за 1996-2000 роки житловий будинок з господарськими будівлями, що знаходиться в селі Устивиця Великобагачанського району Полтавської області (в даний час цьому будинку присвоєно адресу: АДРЕСА_1 ) належав ОСОБА_10 (а.с. 34).
Відповідно до довідки Центру надання адміністративних послуг Гоголівської селищної ради Миргородського району Полтавської області №24 від 03.01.2024, земельна ділянка за адресою: АДРЕСА_1 , в приватну власність, в оренду або користування не передавалась та знаходиться в комунальній власності Гоголівської селищної ради (а.с. 35).
Спадщину в установленому законом порядку після смерті ОСОБА_10 прийняли його дружина ОСОБА_1 та діти ОСОБА_8 , ОСОБА_6 , ОСОБА_9 та ОСОБА_3 , що установлено з матеріалів спадкової справи (а.с. 120-134).
01.02.2024 приватний нотаріус Миргородського районного нотаріального округу Сахарова Л.І. відмовила ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_2 у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв`язку з тим, що договір купівлі-продажу, укладений на Українській універсальній біржі між ОСОБА_12 та ОСОБА_10 не був нотаріально посвідчений (а.с. 36-37).
Відповідно до технічного паспорту будинку садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, за адресою: АДРЕСА_1 розміщений житловий будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, що складається в цілому з: житлового будинку ( літ. А-1), літньої кухні ( літ. Б), гаражу ( літ. В), погребу ( літ. Г), погребу вхідного ( літ. Д), сараю ( літ. Ж), навісу ( літ. К), колодязю питного №1 (а.с. 38-42).
За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.
Відповідно до статті 5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом`якшує або скасовує цивільну відповідальність особи. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. Визнання закону таким, що втратив чинність, припиняє його дію в повному обсязі.
На момент переходу права власності на спірне домоволодіння правовідносини підлягали регулюванню за нормами ЦК України (у редакції 1963 року).
Згідно зі статтею 224 ЦК України (у редакції 1963 року) за договором купівлі-продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму.
Відповідно до статті 227 ЦК України (у редакції 1963 року) договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (стаття 47 цього Кодексу). Договір купівлі-продажу жилого будинку підлягає реєстрації у виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів.
Згідно із частиною другою статті 15 Закону України від 10 грудня 1991 року № 1956-ХІІ «Про товарну біржу» у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню.
Виходячи з положень статті 227 ЦК України (у редакції 1963 року), нотаріальна форма договору купівлі-продажу нерухомого майна є обов`язковою.
За правилом статті 47 ЦК України (у редакції 1963 року) нотаріальне посвідчення угод обов`язкове лише у випадках, зазначених у законі. Недодержання в цих випадках нотаріальної форми тягне за собою недійсність угоди з наслідками, передбаченими частиною другою статті 48 цього Кодексу. Якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. У цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається.
У пункті 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 28 квітня 1978 року № 3 «Про судову практику в справах про визнання угод недійсними» (зі змінами та доповненнями) роз`яснено, що з підстав недодержання нотаріальної форми визнаються недійсними тільки угоди, які відповідно до чинного законодавства підлягають обов`язковому нотаріальному посвідченню, зокрема договори довічного утримання; застави, купівлі-продажу (у тому числі при придбанні на біржових торгах). Щоб не допустити неправильного визнання дійсними угод на підставі ч. 2 ст. 47 ЦК, суд повинен перевірити, чи підлягала виконана угода нотаріальному посвідченню, чому вона не була нотаріально посвідчена і чи не містить вона протизаконних умов.
Відповідно до змісту договору №Н-200 від 19.10.1998, даний договір укладений у відповідності до вимог ст. 15 Закону України «Про товарну біржу», зареєстрований на Українській універсальній біржі, подальшому нотаріальному посвідченню не підлягає, підлягає реєстрації у Полтавському БТІ.
Таким чином, оскільки сторони домовилися щодо всіх істотних умов договору купівлі-продажу та така домовленість підтверджується письмовими доказами, повністю виконали умови угоди, яку не було нотаріально засвідчено з посиланням на ст. 15 Закону України «Про товарну біржу», суд приходить до переконання, що договір купівлі-продажу №Н-200 від 19.10.1998 є чинним, його дійсність сторонами договору не оспорювалася.
Відповідно до реєстраційного посвідчення КП Полтавське бюро технічної інвентаризації «ІНВЕНТАРИЗАТОР», домогосподарство в цілому зареєстровано за померли ОСОБА_10 . Здійснивши державну реєстрацію в КП «Полтавське бюро технічної інвентаризації «ІНВЕНТАРИЗАТОР» домоволодіння, яке ОСОБА_7 придбав за договором купівлі-продажу №Н-200 від 19.10.1998, держава цим самим визнала його право на спірне домоволодіння, як таке, що виникло на незаборонених законом підставах.
Згідно положень ст. 22 Кодексу про шлюб та сім`ю ( далі КпШС), майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном.
Подружжя користується рівними правами на майно і в тому разі, якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку.
Статтею 24 КпШС визначено, що майно, яке належало кожному з подружжя до одруження, а також одержане ним під час шлюбу в дар або в порядку успадкування, є власністю кожного з них. Роздільним майном кожного з подружжя є також речі індивідуального користування (одяг, взуття тощо), хоча б вони і були придбані під час шлюбу за рахунок спільних коштів подружжя, за винятком коштовностей та предметів розкоші. Кожний з подружжя самостійно володіє, користується і розпоряджається належним йому роздільним майном.
Частиною 1 статті 28 КпШС установлено, що в разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними. В окремих випадках суд може відступити від начала рівності часток подружжя, враховуючи інтереси неповнолітніх дітей або інтереси одного з подружжя, що заслуговують на увагу.
Із матеріалів справи установлено, що житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 ( номер до зміни 14) був придбаний подружжям ОСОБА_14 у період зареєстрованого шлюбу, тобто ОСОБА_1 згідно закону є співвласником указаного майна та останній належить 1/2 частина у спільному сумісному майні подружжя.
У той же час, згідно положень закону, ОСОБА_10 за життя належала на праві приватної власності 1/2 частина вказаного майна, на яке після його смерті відкрилася спадщина.
У відповідності до ст. 1220 ЦК України, часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу).
Відповідно до положень ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу ( ст. 1258 ЦК України).
Статтею 1261 ЦК України установлено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.
Частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними ( ч. 1 ст. 1267 ЦК України).
Згідно ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою - четвертою статті 1273 цього Кодексу. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.
Стаття 1296 ЦК України визначає, що спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.
Свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання у нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.
Спадщину у встановленому Законом порядку після смерті ОСОБА_10 прийняли його дружина та діти ОСОБА_1 , ОСОБА_8 , ОСОБА_3 , ОСОБА_9 , ОСОБА_6 , що підтверджується матеріалами справи, таким чином розмір частки кожного спадкоємця становить по 1/5 частині спадкового майна. А враховуючи, що до складу спадщини увійшло право власності на 1/2 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, то в порядку спадкування за законом кожний із спадкоємців успадкував по 1/10 частині вищевказаного майна.
Оскільки нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, іншим шляхом позивачі не мають можливості захистити свої права, таким чином, суд приходить до переконання, що позовні вимоги підлягають до задоволення.
Керуючись ст. ст. 10, 12, 13, 62, 81, 82, 89, 141, 247, 258, 263-265, 274-279, 354 ЦПК України,
Позовні вимоги задовольнити.
Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 та складається з: житлового будинку ( літ. А-1), літньої кухні ( літ. Б), гаражу ( літ. В), погребу ( літ. Г), погребу вхідного ( літ. Д), сараю ( літ. Ж), навісу ( літ. К), колодязю питного №1, як частку у спільному сумісному майні подружжя.
Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/10 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 та складається з: житлового будинку ( літ. А-1), літньої кухні ( літ. Б), гаражу ( літ. В), погребу ( літ. Г), погребу вхідного ( літ. Д), сараю ( літ. Ж), навісу ( літ. К), колодязю питного №1, у порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_10 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/10 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 та складається з: житлового будинку ( літ. А-1), літньої кухні ( літ. Б), гаражу ( літ. В), погребу ( літ. Г), погребу вхідного ( літ. Д), сараю ( літ. Ж), навісу ( літ. К), колодязю питного №1, у порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_10 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Визнати за ОСОБА_3 право власності на 1/10 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 та складається з: житлового будинку ( літ. А-1), літньої кухні ( літ. Б), гаражу ( літ. В), погребу ( літ. Г), погребу вхідного ( літ. Д), сараю ( літ. Ж), навісу ( літ. К), колодязю питного №1, у порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_10 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Визнати за ОСОБА_4 право власності на 1/10 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 та складається з: житлового будинку ( літ. А-1), літньої кухні ( літ. Б), гаражу ( літ. В), погребу ( літ. Г), погребу вхідного ( літ. Д), сараю ( літ. Ж), навісу ( літ. К), колодязю питного №1, у порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_10 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

На виконання п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України судом зазначається повне найменування сторін:

позивачі: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_9 , місце проживання: АДРЕСА_1 ;

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_10 , місце проживання: АДРЕСА_1 ;

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП НОМЕР_11 , місце проживання: АДРЕСА_3 ;

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , РНОКПП НОМЕР_12 , місце проживання: АДРЕСА_1 ;

представник позивачів: адвокат Валенко Роман Іванович, адреса здійснення діяльності: вулиця Каштанова, 20, кабінет 21, селище Велика Багачка, Миргородський район, Полтавська область, свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю серії ПТ №3916 від 12.10.2021 видане Радою адвокатів Полтавської області;

відповідачі: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , РНОКПП НОМЕР_13 , місце проживання: АДРЕСА_1 ;

Гоголівська селищна рада Миргородського району Полтавської області, , юридична адреса: вул. Станіслава Горєва, 27, селище Гоголеве, Миргородський район, Полтавська область;

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , РНОКПП НОМЕР_14 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Повне рішення суду складено 01.09.2025.

Суддя Я.В. Прасол