Справа № 587/3584/25
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01 вересня 2025 року Сумський районний суд Сумської області під головуванням судді Степаненка О.А., за участю секретаря судового засідання Бузової Т.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Суми заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа виконавчий комітет Садівської сільська рада Сумського району про встановлення факту належності правовстановлюючого документу.
Заявниця звернулася до суду з заявою про встановлення факту належності їй - ОСОБА_1 свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 07 квітня 1998 року зареєстрованого в реєстрі за № 674 відповідно до якого вона є власником житлового будинку в АДРЕСА_1 та свідоцтва про право на спадщину за заповітом 07 квітня 1998 року зареєстрованого в реєстрі за № 676 відповідно до якого вона є власником земельної ділянки площею 0, 16 га в АДРЕСА_1 , яке видане ні ім`я ОСОБА_2 .
Заявник у судове засідання не з`явилась, належним чином була повідомлена про час розгляду справи у суді.
Представник заінтересованої особи у судове засідання не з`явився, направив заяву про розгляд справи без її участі, проти задоволення заяви не заперечував.
Дослідивши матеріали справи суд вважає, що заява підлягає повному задоволенню виходячи зі слідуючого.
У суді встановлено, що ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 07 квітня 1998 року № 674 є власником житлового будинку в АДРЕСА_1 та відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 07 квітня 1998 року № 676 є власником земельної ділянки площею 0,16 га в АДРЕСА_1 , але у написанні прізвища заявниці мається помилка, оскільки її прізвище у даних правовстановлюючих документах зазначено як ОСОБА_3 .
Через дану помилку вона позбавлена можливості внести відомості про право власності на житловий будинок та земельну ділянку до Єдиного реєстру речових прав на нерухоме майно, а також розпоряджатися своєю власністю.
Відповідно до паспорту громадянина України, картки платника податків прізвище заявниці є ОСОБА_4 .
Проаналізувавши всі вищезазначені документи можна зробити висновок, що помилка, допущена у написанні прізвища є наслідком неправильного перекладу з російської на українську мову.
Підтвердженням такого висновку можуть слугувати у особисті документи, які видані у різні проміжки часу: трудова книжка, атестат про середню освіту, диплом про професійно-технічну освіту, свідоцтво про народження, свідоцтво про шлюб заявників та їх матері.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами.
Згідно п.6 ч.1 ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.
Згідно з роз`ясненнями, які містяться в п.12 постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про встановлення фактів, що мають юридичне значення», при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я по батькові, місце і час народження якої зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові надати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення.
Відповідно до листа ВСУ 01.01.2012 р. «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» коли установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п.6 ч.1 ст.256 ЦПК України громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Проте сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим.
Таким чином, оцінюючи досліджені по справі докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності та достатності в їх сукупності, суд приходить до висновку, що правовстановлюючі документи, а саме: свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 07.04.1998 року зареєстроване в реєстрі за № 674 та свідоцтва про право на спадщину за заповітом 07.04. 1998 року зареєстрованого в реєстрі за № 676 відповідно до якого заявниця є власником житлового будинку та земельної ділянки площею 0, 16 га в АДРЕСА_1 , яке видане ні ім`я ОСОБА_2 належить ОСОБА_1 , оскільки допущено помилку в написанні прізвища власника, яка не може бути усунута іншим шляхом, ніж звернення до суду та перешкоджають заявникам у реалізації їх права на володіння та користування майном.
При цьому, суд вважає, що заявниця позбавлена можливості у позасудовому порядку встановити факт належності правовстановлюючого документу.
Керуючись ст..ст. 12, 13, 18, 81, 89, 263 - 265, 315 319 ЦПК України, п. п.12 постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про встановлення фактів, що мають юридичне значення»,
Заяву ОСОБА_1 задовольнити.
Встановити факт належності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , рнокпп НОМЕР_1 правовстановлюючих документів, а саме: свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 07.04.1998 року зареєстроване в реєстрі за № 674 на житловий будинок за адресою АДРЕСА_1 та свідоцтва про право на спадщину за заповітом 07.04. 1998 року зареєстрованого в реєстрі за № 676 на земельну ділянку площею 0, 16 га в АДРЕСА_1 , яке видане ні ім`я ОСОБА_2 .
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Сумського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя О.А.Степаненко