РІШЕННЯ

іменем України

(заочне)

01 вересня 2025 року м. Зміїв

Зміївський районний суд Харківської області:

головуючий - суддя Овдієнко В. В.

секретар судового засідання - Патока О. П.,

позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська факторингова компанія розвитку",

представники позивача - Бесплемянний Ю., Лисенко В.,

відповідач - ОСОБА_1 ,

розглянувши за відсутності учасників справи, у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи, в залі суду справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська факторингова компанія розвитку" до ОСОБА_1 про стягнення суми,

у с т а н о в и в:

03.03.2025 від ТОВ "Фінансова компанія "Фінансова компанія "Європейська факторингова компанія розвитку" надійшла до Зміївського районного суду Харківської області позовна заява до ОСОБА_1 з наступними вимогами: стягнути з відповідача на користь позивача нараховані за період з 02.04.2017 по 23.02.2022, відповідно до ст. 625 ЦК України, на суму простроченої заборгованості за грошовими зобов`язаннями, підтвердженими рішенням Зміївського районного суду Харківської області у справі № 2-215/2010: три відсотки річних у розмірі 8 511 грн 17 коп. та інфляційні втрати у розмірі 28 084 грн 51 коп., а всього 36 595 грн 68 коп.; стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 3 028 грн 00 коп.

На обґрунтування позовних вимог зазначено, що 01 березня 2010 року Зміївським районним судом Харківської області ухвалено рішення у справі № 2-215/2010, відповідно до якого стягнуто з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь АКІБ "УкрСиббанк" суму заборгованості за кредитним договором № 0 від 14.05.2007 в розмірі 57 915 грн 33 коп. На підставі зазначеного рішення були видані виконавчі листи, які були пред`явлені на примусове виконання АКІБ "УкрСиббанк" до Відділу державної виконавчої служби.

На підставі договору купівлі - продажу прав вимоги за кредитами, укладеного 08.12.2011 між АКІБ "УкрСиббанк" та ПАТ "Дельта Банк", відбулося відступлення права вимоги за зазначеним кредитним договором на користь ПАТ "Дельта Банк".

Між ПАТ "Дельта Банк" та ТОВ "Фінансова компанія "Європейська факторингова компанія розвитку" укладено договір № 1369/К про відступлення прав вимоги, згідно з яким 11.05.2019 відбулася заміна кредитора у зобов`язанні шляхом відступлення банком прав вимоги за договором про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу № 0 від 14.05.2007, укладеним між АКІБ "УкрСиббанк" та ОСОБА_1 , разом із правами за договором забезпечення.

Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області у справі № 621/2575/19 від 06.11.2019 частково задоволено заяву товариства про заміну сторони у виконавчому листі, поновлення пропущеного строку пред`явлення виконавчого листа до виконання, видачу дубліката виконавчого листа та замінено стягувача з ПАТ "УкрСиббанк" на ТОВ ""Фінансова компанія "Європейська факторингова компанія розвитку".

Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, навіть за умови відмови суду у поновленні строку на пред`явлення виконавчого листа до виконання, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання й не позбавляє кредитора права на отримання штрафних санкцій, передбачених статтею 625 ЦК України.

За період з 02.04.2017 по 23.02.2022 ТОВ "Фінансова компанія "Європейська факторингова компанія розвитку", яке набуло права грошової вимоги до відповідача, відповідно до статті 625 ЦК України нараховано 36 595 грн 68 коп., з яких: 8 511 грн 00 коп. - три відсотки річних; 28 084 грн 51 коп. - інфляційні витрати.

Тривале невиконання відповідачем грошового зобов`язання, підтвердженого судовим рішенням про стягнення заборгованості за кредитним договором, стало підставою для пред`явлення в суді цього позову.

Згідно позовної заяви відповідач ОСОБА_1 має зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідно до довідки Управління ДМС України в Полтавській області № 5301.7-1622/53.1-25 від 12.03.2025 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , документований 17.11.1997 Машівським РВ УМВС України в Полтавській області паспортом громадянина України серії НОМЕР_1 , інформація про його зареєстроване/задеклароване місце проживання, зняття із зареєстрованого місця проживання на території Полтавської області відсутня (а. с. 24-26).

Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 18.03.2025 цивільну справу направлено за територіальною підсудністю до Машівського районного суду Полтавської області.

10.04.2025 цивільна справа надійшла до Машівського районного суду Полтавської області.

18.04.2025 до Машівського районного суду Полтавської області надійшла інформація відділу надання адміністративних послуг Зміївської міської ради Чугуївського району Харківської області, з якої вбачається, що ОСОБА_1 , з 14.06.2018 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .

Ухвалою Машівського районного суду Полтавської області від 21.04.2025 цивільну справу направлено за територіальною підсудністю до Зміївського районного суду Харківської області.

16.05.2025 цивільна справа надійшла до Зміївського районного суду Харківської області.

Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 16.05.2025 прийнято позовну заяву та відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи, призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні в залі суду на 16.06.2025.

16.06.2025 у зв`язку з першою неявкою відповідача відкладено судовий розгляд до 01.08.2025.

01.08.2025 учасники справи повторно у судове засідання не з`явилися.

Через відсутність документального підтвердження належного повідомлення відповідача про час і місце судового розгляду, судовий розгляд відкладений на 01.09.2025.

Представник позивача Лисенко В. у заяві від 13.06.2025 просила провести розгляд справи за її відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечувала.

Відповідач ОСОБА_1 причини повторної неявки суду не повідомив, будь-яких заяв не подавав.

Суд не має відомостей про причину повторної неявки відповідача, який повідомлявся про час і місце розгляду справи у порядку, визначеному ЦПК України, і від якого не надійшли відзив чи заява про судовий розгляд за відсутності відповідача, що дало підстави вирішити справу на підставі наявних у ній даних (постановити заочне рішення) у відповідністю з ч. 4 ст. 223, ч. 1 ст. 280 ЦПК України, проти чого не заперечувала представник позивача.

В своїх рішеннях Європейський суд з прав людини наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Як зазначає Верховний Суд, якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Отже, неявка учасника судового процесу у судове засідання, за умови належного повідомлення сторони про час і місце розгляду справи, не є підставою для скасування судового рішення, ухваленого за відсутності представника сторони спору (Постанова КЦС ВС від 01.10.2020 у справі № 361/8331/18.)

У цій справі суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, тому вирішив спір по суті за відсутності відповідача.

Зважаючи на те, що всі особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явилися, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного:

Частинами 1, 3 статті 13 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Відповідно до статей 76-81 Цивільного процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Під час судового розгляду встановлені наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Заочним рішенням Зміївського районного суду Харківської області від 01.03.2010 у справі № 2-215/2010 стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь АКІБ "УкрСиббанк" суму заборгованості за кредитним договором № 0 від 14.05.2007 в розмірі 57 915 грн 33 коп. (а. с. 5-10, 18, 19).

Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 06.11.2019 замінено стягувача, який вибув - Публічне акціонерне товариство "УкрСиббанк" (), на його правонаступника - ТОВ "Фінансова установа "Європейська факторингова компанія розвитку" (04050, м. Київ, вул. Глибочицька, буд. 40 х, код за ) у справі № 2-215/10 за позовом Акціонерного комерційного інноваційного банку "УкрСиббанк" до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості (а. с. 11-17).

Отже, ТОВ "Фінансова компанія "Європейська факторингова компанія розвитку", набувши статусу нового кредитора, отримало право пред`явлення вимоги до ОСОБА_1 щодо погашення наявної в нього заборгованості за кредитним договором № 0 від 14.05.2007 у розмірі 57 915 грн 33 коп.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Частиною 1 статті 1056-1 Цивільного кодексу України передбачено, що розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно із ч. 1 ст. 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 513 ЦК України).

Відповідно до ч. 2 ст. 516 ЦК України якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні (ст. 517 ЦК України).

За договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника) (ч.1 ст. 1077 ЦК України).

Згідно із частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно статті 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Статтею 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.

За загальними правилами, що випливають з положень статей 11-14, 202, 509, 525, 526, 546, 549, 550, 610, 614, 622-625 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки, виникають, зокрема, з договорів, і повинні належно виконуватися; позичальник зобов`язаний повернути кредитору усе заборговане на умовах, передбачених договором і законом, а кредитор управі вимагати виконання порушеного зобов`язання, стягнення неустойки; особа здійснює свої права та виконує цивільні обов`язки у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства, зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, зловживання правом не допускається; особа діє у цивільних відносинах вільно, на власний ризик і повинна діяти, в тому числі, вчиняючи правочин, добросовісно, розумно, передбачаючи наслідки. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У зв`язку з тривалим невиконанням боржником грошового зобов`язання, за період з 02.04.2017 по 23.02.2022 ТОВ "Фінансова компанія "Європейська факторингова компанія розвитку", яке набуло права грошової вимоги до відповідача, відповідно до статті 625 ЦК України нарахувало 36 595 грн 68 коп., з яких: 8 511 грн 00 коп. - три відсотки річних; 28 084 грн 51 коп. - інфляційні витрати (а. с. 3)

Позивачем надано докази виникнення між сторонами правовідносин у зв`язку з набуттям права вимоги до відповідача за грошовим зобов`язанням, підтвердженим судовим рішенням, тривалим невиконанням відповідачем цього грошового зобов`язання та виникнення у відповідача зобов`язання сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, оскільки інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідачем не надано будь-яких заперечень проти наведеного відповідачем розрахунку, а також і не надано доказів на спростування зобов`язання сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції, а також трьох процентів річних від простроченої суми за період, щодо якого заявлено вимоги.

За таких обставин, позовна заява є обґрунтованою та підлягає задоволенню у повному обсязі.

Згідно зі ст. 141 ЦПК України з відповідача належить стягнути на користь позивача витрати по сплаті судового збору.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 76-81, 89, 141, 223, ч. 2 ст. 247, 259, 263-265, 268, 280-289, 352, 354 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ "Фінансова компанія "Європейська факторингова компанія розвитку" 36 595 (тридцять шість тисяч п`ятсот дев`яносто п`ять) грн 68 коп., нарахованих на прострочене грошове зобов`язання відповідно до статті 625 ЦК України за період з 02.04.2017 по 23.02.2022.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська факторингова компанія розвитку" 3 028 (три тисячі двадцять вісім) грн 00 коп. на відшкодування витрат по сплаті судового збору.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуте Зміївським районним судом Харківської області за письмовою заявою відповідача, яка може бути ним подана протягом тридцяти днів з дня його складення.

Відповідач, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач має право оскаржити в апеляційному порядку рішення повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду через Зміївський районний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська факторингова компанія розвитку", місцезнаходження: вул. Глибочицька, буд. 40 х, м. Київ, 04052, .

Відповідач - ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 .

Повне рішення складене 01.09.2025.

Головуючий: В. В. Овдієнко