Справа № 632/1314/25
провадження № 2/632/681/25

У Х В А Л А

Іменем України

08 вересня 2025 р. м. Златопіль

Златопільський міськрайонний суд Харківської області у складі: головуючого-судді Библіва С.В. за участю секретаря Кузьменко М.В., розглянувши заяву представника Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» про забезпечення позову по цивільній справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборогованості,-

ВСТАНОВИВ:

До Златопільського міськрайонного суду Харківської області АТ КБ ПРИВАТБАНК подано позов про солідарне стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 3% річних та інфляційних втрат всього на суму 260626,20 грн. за кредитним договором №110/Р-08 від 16.09.2008 року після ухвалення судом рішення про стягнення заборгованості за ним, яке на день подачі позову не виконано. Разом із позовом надано заяву про його забезпечення.

Зокрема, позивач просить забезпечити позов шляхом накладення арешту на належне відповідачу ОСОБА_1 нерухоме та рухоме майно з тих підстав, що всього з відповідачів солідарно підлягає стягненню сума у розмірі суму 260626,20 грн.

Так, рішенням від 26.08.2010 року Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська у справі № 2-10213 з відповідачів солідарно було стягнуто на користь позивача заборгованості за кредитним договором №110/Р-08 від 16.09.2008 року в сумі 966597,60 грн., яке набрало чинності та перебуває на примусовому виконанні у ДВС. На день подання цього позову та заяви про його забезпечення рішення частково виконане, але залишився залишок заборгованості в сумі 844142,65 грн., тобто повністю зобов`язання відповідачами не виконане. Таким чином, позивач вважає за необхідне стягнути солідарно з відповідачів нараховану суму на залишок невиплаченої заборгованості: інфляційних витрат в розмірі 184583,98 грн. та 3% річних 76042,23 грн., в всього в порядку ст. 625 ЦК України вказаних нарахувань 260626,20 грн.

За таких обставин, кредитор вбачає загрозу подальшого відчуження нерухомого та/або рухомого майна боржниками, та обґрунтовано припускає, що майно, яке є у відповідачів на момент пред`явлення позову до них, може зникнути, зменшитись за кількістю на момент ухвалення рішення, в той час коли є невиконані зобов`язання на значну суму коштів.

Кредитору стало відомо, що у відповідача ОСОБА_1 перебуває у власності нерухоме та рухоме майно, за рахунок якого можливе погашення заборгованості перед Банком, проте існує велика вірогідність, що таке майно боржник без будь-яких перепон зможе відчужити у будь-який час, без погашення боргу за можливим майбутнім рішенням про задоволення цього позову.

Таке майно належить ОСОБА_1 та складається, зокрема, із частки квартири АДРЕСА_1 та транспортного засобу ЗАЗ, модель 110557, 2003 року виготовлення, зареєстрованого 27.07.2007 року у ВРЕР ДАІ з обслуговування Первомайського району ГУМВС України в Харківській області.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути подану заяву без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Ознайомившись з даною заявою та доданими матеріалами справи, суд приходить до висновку, що невжиття заходів забезпечення може утруднити виконання рішення суду і тому відповідно до ст. 150 ЦПК України необхідно накласти арешт на зазначене у заяві майно.

Позовні вимоги до відповідачів заявлені майнові - про стягнення заборгованості, оскільки ними порушено умови кредитного договору, не сплачують добровільно заборгованість, ухиляються від виконання зобов`язань вже на стадіях ухвалення рішення суду про стягнення богу за кредитом та примусового його виконання, що є наслідком недобросовісності боржників, тому є необхідним забезпечення позову. Запропоновані позивачем заходи є об`єктивними, не підпадають під особливості, наведені у частинах четвертій-одинадцятій статті 150 ЦПК України, є обґрунтованими та спів мірними, адекватними предмету спору, оскільки не порушуватимуть прав та інтересів відповідача ОСОБА_1 , при цьому забезпечать реальну можливість виконання рішення суду, будуть ефективними.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення. Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, з майновими наслідками заборони відповідачу здійснювати певні дії. Ці обставини є істотними і необхідними для забезпечення позову.

Інститут забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

Обґрунтування необхідності забезпечення позову полягає у доказуванні обставин, з якими пов`язано вирішення заяви про забезпечення позову. Крім того, особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна довести відповідність (адекватність) засобу забезпечення позову.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Зазначене узгоджується з роз`ясненнями, наданими судам у постанові Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову".

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 травня 2021 року у справі № 914/1570/20 (провадження № 12-90гс20) зазначено, що: "під забезпеченням позову розуміють сукупність процесуальних дій, що гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. Таким чином, особам, які беруть участь у справі, надано можливість уникнути реальних ризиків щодо утруднення чи неможливості виконання рішення суду, яким буде забезпечено судовий захист законних прав, свобод та інтересів таких осіб. При цьому важливим є момент об`єктивного існування таких ризиків, а також того факту, що застосування заходів забезпечення позову є дійсно необхідним, що без їх застосування права, свободи та законні інтереси особи (заявника клопотання) будуть порушені, на підтвердження чого є належні й допустимі докази. Також важливо, щоб особа, яка заявляє клопотання про забезпечення позову, мала на меті не зловживання своїми процесуальними правами, порушення законних прав відповідного учасника процесу, до якого зазначені заходи мають бути застосовані, а створення умов, за яких не існуватиме перешкод для виконання судового рішення. Отже, при використанні механізму забезпечення позову учасники спору повинні належним чином обґрунтовувати підстави застосування відповідного заходу забезпечення позову у конкретній справі; зазначати обставини, які свідчать про те, що неприйняття зазначеного заходу може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду; підтверджувати такі обставини належними й допустимими доказами".

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) зазначено, що співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. […] Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. […] Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 15 вересня 2020 року у справі № 753/22860/17 (провадження № 14-88цс20) зазначила, що: "умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Гарантії справедливого суду діють не тільки під час розгляду справи, але й під час виконання судового рішення. Зокрема тому, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, - навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання. Конкретний захід забезпечення позову буде співмірним позовній вимозі, якщо при його застосуванні забезпечується: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору; можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи чи осіб, що не є її учасниками; можливість виконання судового рішення у разі задоволення вимог, які є ефективними способами захисту порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача".

Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не учасниками даного судового процесу.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

Підстави для забезпечення позову є оціночними та враховуються судом в залежності до конкретного випадку.

При вжитті заходів забезпечення позову повинна бути наявність зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову.

Судом встановлено з наданих позивачем документів, а саме інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, що відповідачеві ОСОБА_1 належить на праві власності частка житлової квартири АДРЕСА_1 , яка відповідно до постанови державного виконавця ВДВС Первомайського МРУЮ Харківської області від 13.03.2013 року арештована.

Суд може накласти арешт на майно у забезпечення позову, навіть якщо на нього вже накладено арешт постановою державного виконавця. У такому разі судовий арешт має вищу юридичну силу та стає першочерговим, оскільки накладений державним виконавцем арешт є виконавчим заходом, а не забезпечувальним заходом для позову. Арешт державного виконавця спрямований на примусове виконання судового рішення (стягнення боргу), а судовий арешт на забезпечення позову, тобто на недопущення відчуження майна до вирішення справи судом.

Судовий арешт, накладений за ухвалою суду, є більш вагомим, оскільки суд має повноваження як накладати, так і скасовувати арешт.

Враховуючи те, що арешт державним виконавцем на частку вказаної квартири накладено в рамках виконання судового рішення про стягнення заборгованості за кредитним договором, укладеним між позивачами та відповідачем ОСОБА_1 , то права останнього даним забезпеченням позову не порушуються.

Крім того, відповідачеві ОСОБА_1 належить і транспортний засіб ЗАЗ, модель 110557, 2003 року виготовлення, зареєстрованого 27.07.2007 року у ВРЕР ДАІ з обслуговування Первомайського району ГУМВС України в Харківській області, що вбачається з інформації з Єдиного державного реєстру транспортних засобів.

Запропонований позивачем захід забезпечення позову є співмірним із заявленими позовними вимогами та буде достатнім інструментом забезпечення ефективності судового захисту, забезпечить баланс прав та обов`язків сторін у справі та усуне можливі подальші судові спори в разі задоволення заявлених позовних вимог.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 149, 150, 153, 157 ЦПК України,-

УХВАЛИВ:

Заяву про забезпечення позову задовольнити.

Накласти арешт на нерухоме майно, що належить ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_2 , ІПН НОМЕР_1 , а саме:

частку житлової квартири АДРЕСА_1 .

Копію ухвали направити до Златопільського відділу державної виконавчої служби у Лозівському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) (64107, м. Златопіль Лозівського району Харківської області, вул. Соборна, 16), для виконання.

Ухвала про забезпечення позову виконується негайно, її оскарження не зупиняє виконання ухвали.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали. Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційної скарги не було подано.

Позивач: АТ КБ «Приват Банк», 01001, м. Київ, вул. Грушевського, 1Д.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_2 , ІПН НОМЕР_1 .

Строк пред`явлення ухвали до виконання 3 роки 08.09.2028 року.

Суддя: С. В. Библів