Справа № 212/4261/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 серпня 2025 року м. Кривий Ріг

Покровський районний суд міста Кривого Рогу в складі: головуючого судді Пустовіт О.Г., за участі секретаря судового засідання Мєхтієвої А.Е., за відсутності сторін, без фіксування судового провадження за допомогою звукозаписувального технічного засобу, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за послугу з постачання теплової енергії,-

В С Т А Н О В И В:

25 квітня 2024 року позивач Акціонерне товариство «Криворізька теплоцентраль» (далі позивач, АТ «Криворізька теплоцентраль») звернувся з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 (далі- відповідачі) в якому просив стягнути з останніх заборгованість по оплаті за надану послугу з постачання теплової енергії (централізованого опалення) за адресою: АДРЕСА_1 , за період з 01 листопада 2015 року по 31 грудня 2023 року у розмірі 33956,01 гривень, суму індексу інфляції в розмірі 5883,28 гривень, 3% річних у розмірі 2062,65 гривень, плату за абонентське обслуговування у розмірі 205,56 гривень, пеню у розмірі 106,11 гривень, а також витрати зі сплати судового збору в розмірі 3028 гривень.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що позивач є постачальником послуги з постачання теплової енергії (централізованого опалення) за адресою: АДРЕСА_1 . Відповідачі зареєстровані за вказаною адресою, не здійснюють оплату за отриману послугу з постачання теплової енергії (централізованого опалення), у зв`язку із чим виникла заборгованість за період 01 листопада 2015 року по 31 грудня 2023 року. Оскільки відповідачі не здійснюють оплату за отримані послуги з централізованого опалення, позивач змушений звернутися до суду з цим позовом.

Заочним рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 12.07.2024 року позовні вимоги Акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за послугу з постачання теплової енергії - задоволено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль» суму заборгованості за адресою: АДРЕСА_1 , за період з 01 листопада 2015 року по 31 грудня 2023 року за спожиту послугу з постачання теплової енергії у розмірі 33956,01 гривень, плату за абонентське обслуговування у розмірі 205,56 гривень, суму індексу інфляції в розмірі 5883,28 гривень, 3% річних у розмірі 2062,65 гривень, пеню у розмірі 106,11 гривень, всього 42213 (сорок дві тисячі двісті тринадцять) гривень 61 коп, а також витрати зі сплати судового збору.

Ухвалою від 15 травня 2025 року заяву представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Станкова Степана Степановича про перегляд заочного рішення у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за послугу з постачання теплової енергії - задоволено. Скасовано заочне рішення Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 12 липня 2024 року у цивільній справі № 212/4261/24 (2/212/2244/24).

Від представника позивача надійшло клопотання про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Статтями 43, 211 ЦПК України передбачено, що прийняття участі в судовому засіданні є правом сторони, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Відповідач ОСОБА_1 та його представник адвокат Станков С.С. в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили, відзив на позовну заяву не подали, будь-яких заяв або клопотань на адресу суду від них не надходило.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомила, відзив на позовну заяву не подала, будь-яких заяв або клопотань на адресу суду від неї не надходило.

Суд, дослідивши письмові матеріали цивільної справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Вказана квартира перебуває на обслуговуванні у Акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль», та на неї відкритий особовий рахунок № НОМЕР_1 на послуги з постачання теплової енергії (централізованого опалення) (а.с. 10).

Наданими представником позивача актами підтверджується, факт подання та припинення подання теплоносія в будівлю житлового будинку за адресою: АДРЕСА_2 у період з 01 листопада 2015 року по 31 грудня 2023.

Правильність нарахувань заборгованості з наданих відповідачам послуг з опалення та гарячого водопостачання підтверджується: Постановами Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг «Про встановлення тарифів на послуги з централізованого опалення та послуги з централізованого постачання гарячої води, що надаються населенню суб`єктами господарювання, які є виконавцями цих послуг».

Судом встановлено, що відповідачі зареєстровані за адресою АДРЕСА_1 .

Дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг (ч. 3 ст. 9 Закону № 2189-VIII).

Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Аналогічна правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року по справі №6-2951цс15.

Суд не бере до уваги наданий відповідачем витяг з реєстру територіальної громади про реєстрацію від 26.08.2024, оскільки витяг не заперечує факту наявності реєстрації за спірною адресою. Витяг не містить жодних відомостей про зняття з реєстрації Відповідача або відсутність реєстрації у спірному періоді (20152023).

Надана відповідачем довідка внутрішньо переміщеної особи від 21.04.2022 року не є підставою для звільнення від зобов`язань за весь період заборгованості, оскільки реєстрація як ВПО не анулює обов`язку сплати за комунальні послуги у разі офіційної реєстрації за адресою нарахування послуг.

Крім того, відповідно до Закону України Про житлово-комунальні послуги дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг (ч. 3 ст. 9 Закону № 2189-VIII).

Відтак, дані обставини, свідчать про правомірність заявлених Позивачем вимог до Відповідачів за адресою виникнення боргу, а саме: АДРЕСА_1 в період з 01 листопада 2015 року по 31 грудня 2023 за якою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 були зареєстровані та отримували житлово-комунальну послугу.

Згідно статті 67 ЖК України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами.

Відповідно до положень статті 68 ЖК України наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги.

Акціонерне товариство «Криворізька теплоцентраль» по специфіці своєї виробничої діяльності здійснює постачання теплової енергії для потреби опалення і гарячого водопостачання населенню, яке відповідно зі ст.67,68,162 Житлового Кодексу України зобов`язане робити оплату за отриману теплову енергію, згідно особового рахунка і встановлених тарифів.

Згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Аналогічна правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року в справі №6-2951цс15.

Пунктом 2 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 (із змінами) (надалі - Правила надання послуг) визначено, що централізоване опалення - послуга, спрямована на задоволення потреб споживача у забезпеченні нормативної температури повітря у приміщеннях квартири (будинку садибного типу), яка надається виконавцем з використанням внутрішньо будинкових систем теплопостачання.

Відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Частиною першою ст. 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлено, що плата за послуги нараховується щомісячно.

Обов`язок споживача оплатити надані послуги встановлений ст. 19 Закону України «Про теплопостачання».

Пунктом 18 Правил, передбачено, що розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено іншого строку.

Відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованості за період з 01 листопада 2015 року по 31 грудня 2023 року, заборгованість за послуги з постачання теплової енергії (централізованого опалення) по особовому рахунку № НОМЕР_1 , за адресою: АДРЕСА_1 складає 33 956,01 гривень, плата за абонентське обслуговування складає 205,56 гривень.

Доказів погашення заборгованості та спростування розрахунку заборгованості до суду відповідачами не надано.

Щодо заперечення відповідачів про пропуск строку позовної давності суд зазначає, що застосування позовної давності у даній справі вбачається неможливим з огляду на наступне.

Відповідно до статті 256 ЦК позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК).

Частинами першою, п`ятою статті 261 ЦК встановлено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Позовна давність відповідно до частини першої статті 260 ЦК обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими статтями 253-255 цього кодексу.

Відповідно до частини першої статті 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку, в силу частини третьої цієї статті після переривання перебіг позовної давності починається заново.

Частинами другою, третьою статті 264 ЦК визначено, що позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач.

Відповідно до статті 256 ЦК України, позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.

У Постанові Верховного Суду від 08 листопада 2020 року у справі № 6-2891цс18 вказано, що відповідно до частин першої, третьої статті 264 ЦК України, перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку; після переривання перебіг позовної давності починається заново.

До дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обов`язку, можуть з урахуванням конкретних обставин справи належати, зокрема, часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій.

Вчинення боржником дій з виконання зобов`язання вважається таким, що перериває перебіг позовної давності лише за умови, якщо такі дії здійснено самим боржником або за його згодою чи дорученням уповноваженою на це особою».

Як вбачається з розрахунку за період з 01.11.2015 по 31.12.2023 за адресою: АДРЕСА_1 поданого разом із позовною заявою, Відповідачами було здійснено часткову оплату за послугу з централізованого опалення, а саме: у листопаді 2015 року 320,31 грн., у грудні 2015 року 140,00 грн., у квітні 2016 року 100,05 грн., у травні 2017 року 100,00 грн., у серпні 2017 року 500,00 грн., у березні та липні 2018 року по 100 грн., з грудня 2018 року по травень 2019 року включно сплачено по 100 грн за кожен місяць, у червні 2019 року 0,10 грн., у липні 2019 року 100,10 грн., у серпні 2019 року 100,00 грн., у вересні 2019 року 124,13 грн., з жовтня по грудень 2019 року по 100,00 грн кожен місяць, січень та лютий 2020 року по 200 грн кожен місяць, березень квітень та травень 2020 року - по 100,00 грн., з липня 2020 по листопад 2020 року по 100,00 грн., з грудня 2020 по травень 2021 року по 200 грн кожен місяць, у червні 2021 року 100,00 грн., у липні 2021 року 120,00 грн., у жовтні 2021 року 100,00 грн., листопад та грудень 2021 року по 200,00 грн., у лютому 2022 року 200,00 грн., з червня 2022 року по листопад 2022 року - по 100 грн, у грудні 2022 року 200,00 грн., у січні 2023 року 150,00 грн., у березні 2023 року 250,00 грн., у квітні 2023 року 150,00 грн., у травні та червні 2023 року по 100 грн., у вересні 2023 року 100 грн., в листопаді та грудні 2023 року по 200,00 грн., відтак перебіг позовної давності переривався вчиненням особами дій, що свідчили про визнання останніми боргу та починався заново.

Судом встановлено, що в травні та серпні 2017 року; травні, червні, липні, серпні та вересні 2019 року; травні, червні, серпні та вересні 2020 року; травні, червні, липні, серпні та жовтні 2021 року; квітні, травні, червні, липні, серпні, вересні та жовтні 2022 року; квітні, травні, червні та вересні 2023 року Позивач не нараховував заборгованість за постачання теплової енергії, але Відповідачі сплачували ці періоди, що свідчить про визнання ними позову. Також, в липні 2018 року (500,00 грн), серпні 2019 року (500,00 грн) та у жовтні 2021 року (1000,00 грн), надавалась компенсація за адресою: АДРЕСА_1 у розмірі 2000,00 грн. Тобто, Споживачі звернулись із заявою до Акціонерного Товариства «Криворізька Теплоцентраль», згодом підприємство надає інформацію Виконавчому Комітету Криворізької міської ради, на підставі цієї інформації та заяв Виконком виносить відповідне рішення щодо компенсування коштів.

Таким чином, Суд вважає, що відповідачі були обізнані про свою заборгованість, частково її погашали, що свідчить про визнання боргу та переривання перебігу строку позовної давності.

Окрім того, Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 №211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (із наступними змінами і доповненнями) установлено з 12.03.2020 до 31.10.2020 на всій території України карантин, дію якого неодноразово продовжено (у тому числі, і станом на час звернення позивача з позовом до суду й на час ухвалення заочного рішення суду, яке наразі скасовано за заявою Відповідача).

Запроваджено обмежувальні заходи щодо протидії поширенню коронавірусу COVID-19, які безпосередньо впливають на виконання державою своєї соціальної, економічної, правозахисної функцій, введено певні обмеження прав та свобод людини і громадянина.

Законом України № 530-ІХ від 17 березня 2020 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» введення карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, віднесено до форс-мажорних обставин (частина друга статті 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати»).

02 квітня 2020 року набув чинності Закон України від 30 березня 2020 року № 540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)», відповідно до якого розділ «Прикінцеві положення» ЦК України доповнено пунктом 12, за змістом якого під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

Тобто, строк позовної давності, в силу пункту 12 Розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України, продовжено на строк дії карантину.

У постанові Верховного Суду від 07 вересня 2022 року у справі 679/1136/21 зазначено, що: «У пункті 12 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України у редакції Закону України від 30 березня 2020 року № 540-IX перелічені всі статті цього Кодексу, які визначають строки позовної давності. І всі ці строки продовжено для всіх суб`єктів цивільних правовідносин на строк дії карантину у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)».

Також правова позиція щодо застосування ст. 257 ЦК України та п. 12 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України викладена, зокрема, у постановах Верховного Суду від 06.05.2021 у справі № 903/323/20, від 31.05.2022 у справі №926/1812/21, від 22.06.2022 у справі № 916/1157/21.

Виходячи із взаємозв`язку норм права, які були прийняті органом законодавчої влади в Україні під час дії карантину, введеного Урядом України у зв`язку із поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19), цілей, з метою яких ці норми впроваджені, а також з метою недопущення безпідставного звуження прав учасників цивільних правовідносин, пункт 12 Перехідних і прикінцевих положень ЦК України щодо продовження під час карантину строків загальної і спеціальної позовної давності, передбачених статтями 257,258,362,559,681,728,786,1293 цього Кодексу, підлягає застосуванню і у тому випадку, коли тривалість строку позовної давності, визначена законом.

Таким чином, станом на дату подачі позовної заяви строк позовної давності в частині стягнення заборгованості за комунальні послуги не сплив та продовжився на строк дії карантину.

Також, згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Оскільки внаслідок невиконання боржником грошового зобов`язання у кредитора виникає право на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за весь час прострочення, тобто таке прострочення є триваючим правопорушенням, то право на позов про стягнення інфляційних втрат і 3 % річних виникає за кожен місяць з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 10 квітня 2018 року у справі № 910/10156/17 вказала, що приписи статті 625 ЦК України поширюються на всі види грошових зобов`язань, та погодилася з висновками Верховного Суду України, викладеними у постанові від 01 червня 2016 року у справі № 3-295гс16, за змістом яких грошове зобов`язання може виникати між сторонами не тільки з договірних відносин, але й з інших підстав, передбачених цивільним законодавством.

Оскільки неправомірними діями відповідачів позивачеві було завдано збитків, по суті матеріальної шкоди, яка виражена в грошовому еквіваленті, а відтак є грошовим зобов`язанням, суд вважає, що позовні вимоги позивача про стягнення суми індексу інфляції та трьох відсотків річних узгоджуються з положеннями частини 2 статті 625 ЦК України.

Таким чином, згідно з розрахунку доданого по позову, з яким погоджується суд, з відповідачів підлягають стягненню сума індексу інфляції у розмірі 5883,28 гривень, три проценти річних у розмірі 2062,65 гривень, пеня у розмірі 106,11 гривень.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України,стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому понесені позивачем витрати по сплаті судового збору у розмірі 3028 гривень також належить стягнути з відповідачів на користь позивача в рівних частинах по 1514 гривень з кожного.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст.4,12,81,223, 247,259,263-265,268,280 ЦПК України, ст. ст.525, 625 ЦК України,суд,-

У Х В А Л И В:

Позов Акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за послугу з постачання теплової енергії - задовольнити.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль» суму заборгованості за адресою: АДРЕСА_1 , за період з 01 листопада 2015 року по 31 грудня 2023 року за спожиту послугу з постачання теплової енергії у розмірі 33956,01 гривень, плату за абонентське обслуговування у розмірі 205,56 гривень, суму індексу інфляції в розмірі 5883,28 гривень, 3% річних у розмірі 2062,65 гривень, пеню у розмірі 106,11 гривень, всього 42213 (сорок дві тисячі двісті тринадцять) гривень 61 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль» судовий збір в розмірі 1514 (одна тисяча п`ятсот чотирнадцять) гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль» судовий збір в розмірі 1514 (одна тисяча п`ятсот чотирнадцять) гривень.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з часу його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: Акціонерне товариство «Криворізька теплоцентраль», , місцезнаходження юридичної особи: 50014, м. Кривий Ріг, вул. Електрична, 1.

Відповідачі: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідно до ч.6 ст.259 ЦПК України повний текст рішення складено 28 серпня 2025 року та підписано без проголошення.

Суддя: О. Г. Пустовіт