Коростенський міськрайонний суд Житомирської області
провадження №2/279/1393/25
Справа № 279/2843/25
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 вересня 2025 року м.Коростень Житомирської області

Коростенський міськрайонний суд Житомирської області в складі судді Волкової Н.Я., з секретарем Гонцовською Л.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін цивільну справу №279/2843/25 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми авансу,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася з позовом до відповідача зазначивши, що 25 липня 2024 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено Попередній Договір (про укладення в майбутньому договору купівлі-продажу нерухомого майна) про намір здійснити купівлю-продаж 1/2 частини житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 за 14300 доларів США. В цей же день ОСОБА_1 сплатила, а відповідачка ОСОБА_2 отримала на виконання п.1.4 Попереднього Договору в рахунок майбутніх платежів за договором купівлі-продажу, що мав укластися, 300 доларів США в якості авансу. За домовленістю між позивачем і відповідачем, ОСОБА_2 має завершити виділ своєї 1/2 частки житлового будинку в окрему квартиру. Проте, станом на 25.09.2024 відповідачка не виконала домовленості. Пізніше позивачці стало відомо, що вказаний житловий будинок був проданий відповідачем іншій особі, тому позивачка вважає, що ОСОБА_2 повинна повернути їй суму авансу в розмірі 300 доларів США. Бажаючи врегулювати спір мирним шляхом, позивачка звернулася до відповідачки з проханням повернути сплачені їй 300 доларів, на що відповідачка не погодилася. Іншим способом, ніж як в судовому порядку, позивачка не може захистити свої права, тому й звернулася до суду з вказаним позовом.

Просить стягнути з відповідача суму авансу в розмірі 300 доларів США, що еквівалентно 12431,64 грн., згідно попереднього договору (про укладення в майбутньому договору купівлі-продажу нерухомого майна) від 25.07.2024 року, витрати по сплаті судового збору в сумі 1211,20 грн. та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 4000 грн..

Справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Відповідач належним чином повідомлена про судовий розгляд справи (копію ухвали про відкриття провадження у справі отримала), відзив на позов та інших заяв, заперечень, клопотань не подала.

Дослідивши письмові матеріалами справи та проаналізувавши їх в сукупності, суд дійшов висновку про наступне:

Судом встановлено, що 25.07.2024 року ОСОБА_1 укладено з ОСОБА_2 попередній договір про укладення в майбутньому договору купівлі-продажу нерухомого майна, відповідно до якого ОСОБА_1 мала намір придбати у відповідача ОСОБА_2 1/2 частину будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Сума основного договору купівлі-продажу №3666 становила 589922,19, яка на момент укладання договору еквівалентна 14300 доларів США. Згідно попередньої домовленості позивач ОСОБА_1 передала відповідачу ОСОБА_2 грошові кошти в якості авансу у розмірі 12375,99 грн., яка на момент укладання договору еквівалентна 300 доларів США.

Вищезазначений попередній договір нотаріально посвідчений не був.

Відповідно до ст.635 ЦК України попереднім є договір, сторони якого зобов`язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір у майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору, а якщо форма основного договору не встановлена, - у письмовій формі.

Згідно ч.2 ст.635 ЦК України сторона, яка необгрунтовано ухиляється від укладення договору, передбаченого попереднім договором, повинна відшкодувати другій стороні збитки, завдані простроченням, якщо інше не встановлено попереднім договором або актами цивільного законодавства.

24.12.2024 року представник позивача адвокат Бугайов Д.М. на адресу відповідача направив претензію про повернення авансу, що підтверджується накладною №090 «Укрпошта».

Щодо виконання вимог претензій відповідач не заявила.

Нормами ст.657 ЦК України передбачено, що договір купівлі-продажу житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі.

Оскільки попередній договір купівлі-продажу 1/2 частини будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , укладений у письмовій формі, але нотаріально не посвідчений, то суд вважає що він не відповідає вимогам встановленими ст.635 ЦК України для попереднього договору, однак підтверджує факт отримання відповідачем від позивача грошових коштів у сумі 12375,99 грн. як авансу, тобто попередньої оплати за продаж частини будинку.

Згідно з ст.570 ЦК України завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов`язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом.

На відміну від завдатку аванс - це лише спосіб платежу, який не виконує забезпечувальної функції, а виконує функцію попередньої оплати.

Згідно правового висновку викладений у постанові Верховного Суду України від 13 лютого 2012 року у справі №6-176цс12, внесення завдатку як способу забезпечення виконання зобов`язання може мати місце лише в разі наявності зобов`язання. Якщо договору, який б за своєю формою та змістом відповідав вимогам закону, між сторонами укладено не було, а сторони лише домовились укласти такий договір в майбутньому, передана грошова сума є авансом, який підлягає поверненню. Поверненню підлягає й аванс, отриманий за попереднім договором.

Зі змісту зазначених норм закону можна зробити висновок, що аванс - це лише спосіб платежу і він не є зобов`язанням. Аванс не виконує забезпечувальної функції, він сплачується боржником у момент настання обов`язку платежу, тобто виконує функцію попередньої оплати. Той, хто отримав аванс, повинен його повернути. Боржник, який видав аванс, має право вимагати його повернення в усіх випадках невиконання чи неналежного виконання договору кредитором. У свою чергу кредитор не може бути зобов`язаним до повернення авансу у подвійному розмірі і, відповідно, до відшкодування збитків.

У разі коли сторони лише домовилися укласти договір, але відповідно його не оформили, сплачені в рахунок виконання договору платежі повертаються в тому розмірі, в якому вони надавалися.

Тобто, боржник, який видав аванс, має право вимагати його повернення в усіх випадках невиконання чи неналежного виконання договору кредитором. У свою чергу кредитор не може бути зобов`язаним до повернення авансу у подвійному розмірі і, відповідно, до відшкодування збитків.

Оскільки договір купівлі-продажу частини будинку, який би за своєю формою та змістом відповідав вимогам закону, між сторонами укладено не було, то сплачена в рахунок виконання договору відповідачу сума авансу повинна бути повернута в тому розмірі, в якому вона передавалася.

Встановлено, що сума, яку отримала відповідач від позивача є авансом, тому, суд вважає, що сума авансу в розмірі 12375,99 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача у повному обсязі. Оскільки договором від 25.07.2024 року п.1.4 визначено, що аванс було видано в національній грошовій одиниці - гривнях, то його повернення також має відбуватись у вказаній формі.

Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Щодо заявленої вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну допомогу за правничу допомогу суд зазначає наступне.

Статтею 133 ЦПК України визначено види судових витрат, які складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу (п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України).

Відповідно до ч.1, 3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведення експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Згідно ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Таким чином, необхідною умовою для відшкодування витрат на правничу допомогу є подання стороною детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про їх відшкодування.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися (ч.3 ст.141 ЦПК України).

На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу позивачем надано договір про надання правової (правничої) допомоги від 18.11.2024 року, Додаток 1 до договору про надання правової (правничої) допомоги від 18.11.2024 року, акт приймання-передачі правової (правничої) допомоги до договору про надання правової (правничої) допомоги від 18.11.2024 року, квитанцію до прибуткового касового ордера №51 від 08.05.2025 року.

Згідно з положеннями статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» від 05 липня 2012 року №5076-VI гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Співмірність витрат на правничу допомогу відповідачем не оспорена, тому понесені позивачем судові витрати покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст.133, 137, 141, 259, 263-265 ЦПК України, ст.ст.546, 570, 635, 657 ЦК України,

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми авансу задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму авансу в розмірі 12375 (дванадцять тисяч триста сімдесят п`ять) гривень 99 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 5211 (п`ять тисяч двісті одинадцять) гривень 20 копійок понесених судових витрат.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку в 30-денний строк, який обчислюється з дня проголошення (складення) рішення. Учасник справи, якому рішення не було вручено у день його проголошення (складення), має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, а в разі подання апеляційної скарги - після розгляду справи апеляційним судом, якщо рішення не було скасовано.

Сторони:

Позивач: ОСОБА_1 , місце реєстрації та проживання: АДРЕСА_2 , паспорт НОМЕР_1 від 07.02.1997 року, РНОКПП НОМЕР_2 .

Представник позивача: ОСОБА_3 , адреса: АДРЕСА_3 , свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю 000958 від 22.05.2018 року.

Відповідач: ОСОБА_2 , місце реєстрації та проживання: АДРЕСА_4 , паспорт НОМЕР_3 від 27.09.1995 року, РНОКПП НОМЕР_4 .

Суддя Волкова Н.Я.