ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Постанова

Іменем України

03 вересня 2025 року м. Херсон

Єдиний унікальний номер справи: 766/965/25

Номер провадження: 22-ц/819/905/25

Херсонський апеляційний суд у складі колегії суддів з розгляду цивільних справ:

головуючого Радченка С.В.,

суддів: Базіль Л.В., Бездрабко В.О.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу адвоката Білик Людмили Станіславівни, яка діє від імені ОСОБА_1 , на рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 12 червня 2025 року, ухваленого під головуванням судді Майдан С.І., у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст вимог і рішення суду першої інстанції

У січні 2025 року АТ "Універсал Банк" звернулось до суду з позовом мотивуючи його тим, що АТ «Універсал Банк» запустив новий проект monobank, в рамках якого відкриваються поточні рахунки клієнтам (фізичним особам), спеціальним платіжним засобом яких є платіжні картки monobank. 20.01.2021 року ОСОБА_1 звернулася до банку з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала Анкету-заяву до договору про надання банківських послуг від 20.01.2021 року. На підставі укладеного договору відповідач отримала кредит у розмірі 20 000 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок, з можливістю його коригування, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 3,2% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом (38,4% річних), зі сплатою збільшених відсотків за користування кредитом у розмірі 6,4% на місяць на суму простроченої заборгованості за кредитом (76,8% річних). АТ «Універсал Банк» свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах, передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту. У порушення умов договору відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконала. У відповідача прострочення зобов`язання із сплати щомісячного мінімального платежу за договором сягнуло понад 90 днів, у зв`язку з чим вся заборгованість за кредитом стала простроченою. Банк 10.11.2021 року направив повідомлення «пуш» про істотне порушення умов договору та про необхідність погасити суму заборгованості. Проте, відповідачем заборгованість не була погашена. У зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором станом на 25.10.2024 року відповідач має заборгованість у розмірі 18038,75 грн, як загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) 18038,75 грн. Посилаючись на наведене, просили стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ «Універсал Банк» заборгованість у розмірі 18038,75 грн та судові витрати.

Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 12 червня 2025 року позовні вимоги задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «Універсал Банк» заборгованість за договором про надання банківських послуг Monobank від 20.01.2021 року у розмірі 18038,75 грн. Вирішено питання щодо судових витрат.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що внаслідок неналежного виконання відповідачкою взятих на себе зобов`язань за кредитним договором, утворилась заборгованість, яка підлягає стягненню у розмірі згідно наданого позивачем розрахунку.

Короткий зміст вимог апеляційних скарг та доводи осіб, які подали апеляційні скарги

Не погоджуючись з рішенням суду адвокат Білик Л.С., яка діє від імені ОСОБА_1 , подала апеляційну скаргу в якій просить рішення суду скасувати і ухвалити нове судове рішення яким зменшити стягнуту з відповідачки суму боргу до 9110,22 грн, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення вимог процесуального законодавства. Посилається на те, що матеріали справи не містять підтвердження із зазначенням дати та часу одержання відповідачем в електронному вигляді Умов і правил обслуговування фізичних осіб в АТ "Універсал Банк", тарифів чорної картки monobank, паспорта споживчого кредиту. Також відсутні підтвердження, що саме ці Умови і правила розуміла відповідач та ознайомилась і погодилась з ними, підписуючи анкету-заяву, а також те, що вказані документи на момент підписання відповідачем анкети-заяви взагалі не містили умови, зокрема й щодо сплати процентів. Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження №6- 16цс15). Відтак, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді строки здійснення періодичних платежів за кредитом та розмір процентної ставки за користування кредитом. Зазначає, що відповідачка не оспорює той факт, що вона винна банку кошти, однак це не означає, що відповідач була ознайомлена та прийняла ті істотні умови договору, які підписані нею, анкета-заява не містила, зокрема: обов`язок відповідача зі сплати відсотків за користування кредитом у розмірі 3,2 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом (38,4 % річних), зі сплатою збільшених відсотків за користування кредитом у розмірі 6,4 % на місяць на суму простроченої заборгованості за кредитом (76,8 % річних). Крім того зазначали, що із деталізованої виписки /особового рахунку за період з 20 січня 2021 року по 25 жовтня 2024 року вбачається, що відповідач користувалася кредитними коштами, здійснювала розрахунки, станом на 25 жовтня 2024 року заборгованість за основною сумою кредиту складає 9110,22 грн, заборгованість за нарахованими відсотками за користування кредитом становить 8928,53 грн. Відтак, є очевидним, що до заявленої суми заборгованості 18038,75 грн входить заборгованість за тілом кредиту 9110,22 грн та відсотками за користування кредитом 8928,53 грн. Відповідно до деталізованої виписки /особового рахунку за період з 20 січня 2021 року по 25 жовтня 2024 року зараховано банком коштів на погашення відсотків за кредитом у сумі 8928,53 грн. Посилалась на те, що, оскільки, анкета-заява до Договору банківських послуг не містить строків здійснення періодичних платежів за кредитом та розміру процентної ставки, то позивач безпідставно нараховував та здійснював списання процентів за користування кредитом за рахунок коштів відповідача, тому ці кошти повинні бути зараховані позивачем на погашення заборгованості по тілу кредиту.

Доводи осіб, які подали відзив (заперечення) на апеляційну скаргу

Відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив.

Встановлені судом першої інстанції обставини справи

20.01.2021 року ОСОБА_1 звернулася до банку з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала Анкету- заяву до договору про надання банківських послуг від 20.01.2021 року. На підставі укладеного договору відповідач отримала кредит у розмірі 20 000 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок, з можливістю його коригування, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 3,2% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом (38,4% річних), зі сплатою збільшених відсотків за користування кредитом у розмірі 6,4% на місяць на суму простроченої заборгованості за кредитом (76,8% річних).

Умови обслуговування рахунків фізичної особи в АТ «Універсал Банк» опубліковані на офіційному сайті банку та постійно доступні для ознайомлення за посиланням https://www.monobank.ua/terms.

Відповідно до п.1 розділу 1 «Терміни та визначення» умов обслуговування рахунків фізичної особи в АТ «Універсал банк», що дозволяє надавати клієнтові банківські послуги через смартфон за допомогою мобільного додатку.

Пройшовши реєстрацію та надавши один із пакетів документів, відповідач підписала анкету-заяву клієнта до договору про надання банківських послуг «Мonobank» шляхом застосування цифрового власноручного підпису.

Відповідно до п. 4.2.19. розділу 4 Умов і правил: на постійній основі, але не рідше ніж один раз на З0 календарних днів, ознайомлюватися із чинною редакцією Договору, що розташований за посиланням https://www.monobank.ua/terms та/або https://www.monobank.com.ua/terms та/або в мобільному додатку, з метою виконання умов Договору з урахуванням можливих змін до нього.

Відповідно до п.п 5.3 та 5.8.1 Розділу І Умов клієнт погоджується, що операції, здійснені з використанням коду доступу до додатка, визнаються вчиненими клієнтом. Клієнт може скористатися послугами банку через мобільний додаток та інші канали обслуговування в інтернеті для отримання інформації та здійснення операцій. П.п.2.1, 2.4,2.5 пункту 2 розділу ІІ Умов визначено, що для надання послуг банк видає клієнту картку. Підписанням анкети-заяви клієнт і банк укладають договір про надання банківських послуг Monobank. Датою укладання договору є дата підписання клієнтом анкети-заяви та отримання картки.

Відповідно до п.п. 5.16 (4.16) п. 5 (4), розділу ІІ Умов Надання та обслуговування кредит у разі порушення терміну сплати щомісячного мінімального платежу понад 90 днів вся заборгованість за кредитом вважається простроченою (Істотне порушення Клієнтом зобов`язань).

Відповідно до п.п. 5.19 (4.19), п. 5 (4), розділу ІІ Умов Надання та обслуговування кредиту у випадку якщо істотне порушення клієнтом зобов`язань не буде усунуто протягом строку, зазначеного у пункті 5.18., кредит стає у формі на вимогу, а банк не пізніше наступного робочого дня за допомогою мобільного додатку направляє клієнту вимогу про повне повернення всієї суми заборгованості за кредитом (з урахуванням відсотків) та нарахованих штрафних санкцій.

Згідно п.п. 5.23 (4.23) п. 5 (4), розділу ІІ Умов в редакції, що діяла на момент укладення Договору, сторони погодили, що кредит збільшується на суму заборгованості за договором по відсоткам до погашення, по неустойці, якщо на рахунку клієнта не вистачає власних коштів для оплати вказаної заборгованості.

Станом на 10.11.2021 року у відповідача прострочення зобов`язання із сплати щомісячного мінімального платежу за договором сягнуло понад 90 днів, у зв`язку з чим вся заборгованість за кредитом стала простроченою.

Банк 10.11.2021 року направив повідомлення «пуш» про істотне порушення умов договору та про необхідність погасити суму заборгованості. Проте, відповідачем заборгованість не була погашена.

У зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором станом на 25.10.2024 року відповідач має заборгованість у розмірі 18038,75 грн, як загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту).

З деталізованої виписки /особового рахунку за період з 20 січня 2021 року по 25 жовтня 2024 року вбачається, що відповідач користувалася кредитними коштами, здійснювала розрахунки, станом на 25 жовтня 2024 року заборгованість за основною сумою кредиту складає 9110,22 грн, заборгованість за нарахованими відсотками за користування кредитом становить 8928,53 грн.

Позиція апеляційного суду

Згідно частини першої ст.368 ЦПК України, в апеляційному суді справа розглядається за правилами розгляду справ у суді першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням ст. 369 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

За частиною третьою ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи, що ціна позову в даній справі є меншою тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, її розгляд здійснюється у письмовому провадженні, без виклику сторін.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Статтями 526 , 530 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу , інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін), якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у

будь-який час.

Відповідно до частини другої статті 509 , пункту 1 частини другої статті 11 ЦК України підставами виникнення зобов`язань є договори та інші правочини.

Згідно статтей 626, 627 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з

урахуванням вимог цього Кодексу , інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового

обороту, вимог розумності та справедливості.

Договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти

договір (оферту), відповіді про прийняття цієї пропозиції (акцепту), яка має бути повною і безумовною (статті 640-642 ЦК України).

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї

глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (статті 1054, 1055 ЦК України ).

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Положеннями статті 204 ЦК України закріплено презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.

Такий правовий висновок зроблено у постановах Верховного Суду від 30 травня 2018

року у справі № 191/5077/16-ц Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року

у справі № 2-383/2010.

Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін

вважається укладеним в письмовій формі.

Закон України від 03.09.2015 року № 675-VIII «Про електронну комерцію» визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно- телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції.

У статті 3 цього Закону зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до частини третьої статті 11 цього Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частина четверта статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» ).

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього

(частина п`ята статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» ).

Згідно частини шостої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

За правилами частини восьмої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно- телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Відповідно до частини першої статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» моментом підписання електронної правової угоди є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання коштів електронного цифрового підпису всіма сторонами електронної правової угоди; електронний підпис одноразовим ідентифікатором, визначеними цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) при письмовій згоді сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Такі ж висновки щодо правомірності укладання сторонами кредитного договору в електронній формі та його відповідність вимогам закону, в тому числі Закону України «Про електронну комерцію» , містять постанови Верховного Суду від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19 та від 10 червня 2021 року у справі № 234/7159/20.

Суд першої інстанції обгрунтовано дійшов висновку про те, що форма та порядок укладання договору відбулось саме у змішаній формі - підписання позичальником заяви-анкети та паспорту споживчого кредиту «Картка monobank» шляхом засвідчення генерацією ключової пари з особистим ключем та відповідним йому відкритим ключом, який в подальшому також буде використовуватися для накладеного удосконаленого електронного підпису у мобільному додатку з метою засвідчення його дій згідно з договором. Зазначені дії свідчать про укладання електронного договору у спрощеній формі (не у вигляді окремого документу).

З наданого позивачем алгоритму укладення кредитного договору вбачається, що без ознайомлення з Умовами і правилами надання банківських послуг тарифами, таблицею обчислення вартості кредиту та паспортом споживчого кредиту, подальше укладення електронного договору кредиту на сайті є неможливим.

Отже, заповненням анкети-заяви позичальник підтвердила прийняття відповідних умов надання кредиту, які діяли станом на 20.01.2021 року, а також засвідчила, що вона повідомлена кредитодавцем у встановленій законом формі про всі умови, повідомлення про які є необхідним відповідно до вимог чинного законодавства України, зокрема про сплату процентів за користування кредитними коштами.

З огляду на викладене, на підставі укладеного між сторонами електронного договору, який вважається укладеним у письмовій формі, у них відповідно до приписів статті 11 ЦК України виникли права та обов`язки, які витікають із договору кредиту.

Отже, виходячи з принципу правомірності даного правочину, який не визнано судом недійсним, у позичальника ОСОБА_1 виникло зобов`язання з повернення одержаного кредиту, яке нею належним чином не виконане.

Кредит надано шляхом встановлення поновлювального кредитного ліміту на картковий рахунок, факт використання кредитних коштів позичальником доводиться інформацією про рух коштів по картці з 20 січня 2021 року по 25 жовтня 2024 року, даний договір відповідачем в установленому порядку не оспорений, отже, зобов`язання, що виникли за таким договором підлягають виконанню.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про задоволення позовних вимог Банку, оскільки відповідачка, отримавши від банку кошти у кредит, свої зобов`язання по поверненню кредиту належним чином не виконала, внаслідок чого утворилась заборгованість, розмір якої відповідачкою не спростовано.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги помилково прийняв до уваги наданий позивачем розрахунок заборгованості за кредитним договором, оскільки такий розрахунок не є належним доказом, колегією суддів до уваги не приймаються з огляду на наступне.

Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно з указаними положенням закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі.

Разом з тим, відповідно до пункту 5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 18 червня 2003 року № 254 (в редакції, чинній на час звернення до суду з позовною заявою), виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Аналогічна за змістом норма закріплена у пункті 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75 (в редакції, чинній на час вирішення справи судами першої, апеляційної та касаційної інстанцій).

Такий правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 вересня 2020 року в справі № 200/5647/18.

Таким чином, виписка по картковому рахунку та наданий позивачем розрахунок заборгованості, що містяться в матеріалах справи, є належними доказами щодо заборгованості відповідачки.

Інші доводи апеляційної скарги зводяться до незгоди з висновками суду. Докази та обставини, на які посилається представник відповідачки, були предметом дослідження суду попередньої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом були дотримані норми процесуального права.

Будь-яких інших доводів, які б спростовували висновки суду першої інстанції, апелянтом не наведено.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права і підстави для його скасування або зміни відсутні.

Керуючись статтями 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну адвоката Білик Людмили Станіславівни, яка діє від імені ОСОБА_1 , залишити без задоволення, а рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 12 червня 2025 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення, у випадках, визначених п.п. а-г, п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий С.В. Радченко

Судді Л.В. Базіль

В.О. Бездрабко