УХВАЛА

03 вересня 2025 року

м. Київ

справа № 369/8851/23

провадження № 61-8134вд25

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Гулейкова І. Ю., розглянув заяву ОСОБА_1 про відвід судді Верховного Суду Осіяна Олексія Миколайовича від участі у розгляді справи за позовом ОСОБА_1 до Оператора газорозподільної системи Акціонерного товариства «Київоблгаз», третя особа: ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я джерелом підвищеної небезпеки та захист прав споживачів, за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Київського апеляційного суду від 27 грудня 2024 року,

ВСТАНОВИВ:

В червні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Оператора газорозподільної системи акціонерного товариства «Київоблгаз», третя особа - ОСОБА_2 , про відшкодування шкоди заподіяної каліцтвом та іншим ушкодженням здоров`я джерелом підвищеної небезпеки, захист прав споживачів житлово-комунальних послуг з розподілу/доставки природного газу і відшкодування збитків.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 04 червня 2024 року цивільну справу за позовом ОСОБА_1 передано за підсудністю до Ірпінського міського суду Київської області.

Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 27 грудня 2024 року заяву ОСОБА_1 та третьої особи ОСОБА_2 про відкликання апеляційної скарги ОСОБА_1 на ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 04 червня 2024 року задоволено частково. Апеляційну скаргу повернуто особі, яка її подала.

21 березня 2025 року ОСОБА_1 вперше подав касаційну скаргу на ухвалу Київського апеляційного суду від 27 грудня 2024 року у справі № 369/8851/23.

Ухвалою Верховного Суду від 29 травня 2025 року (провадження № 61-3686ск25) касаційну скаргу ОСОБА_1 було повернуто заявнику з підстав передбачених статтею 185, пунктом 4 частини четвертої статті 393 ЦПК України.

27 червня 2025 року засобами поштового зв`язку ОСОБА_1 вдруге подав до Верховного Суду касаційну скаргу на ухвалу Київського апеляційного суду від 27 грудня 2024 року у справі № 369/8851/23.

Ухвалою Верховного Суду від 11 липня 2025 року касаційну скаргу ОСОБА_1 залишено без руху та надано заявнику строк - десять днів з дня вручення заявнику копії цієї ухвали шляхом:

- надання суду доказів, які підтверджують обставини, що зазначені заявником як підстави для поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, зокрема довідки суду в якому зберігаються матеріали справи № 369/8851/23 з відображенням у ній інформації про те, чи наявні у справі докази вручення ОСОБА_1 копії ухвали Київського апеляційного суду від 27 грудня 2024 року, або копії матеріалів справи № 369/8851/23 в хронологічному порядку після оскарженої ухвали апеляційного суду та зазначення поважних причин неподання касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня вручення заявнику оскарженої ухвали апеляційного суду;

- надання документу на підтвердження сплати судового збору у розмірі 605, 60 грн або документи, що підтверджують підстави звільнення заявника від його сплати відповідно до закону.

Ухвалу Верховного Суду заявник отримав 28 липня 2025 року, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення АТ «Укрпошта» № 920.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27 червня 2025 року справу призначено судді-доповідачеві Осіяну О. М., судді, які входять до складу колегії: Білоконь О. В., Сакара Н. Ю.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06 серпня 2025 року у зв`язку із тимчасовою непрацездатністю судді Білоконь О. В., справу призначено судді-доповідачеві Осіяну О. М., судді, які входять до складу колегії: Сакара Н. Ю., Шипович В. В.

05 серпня 2025 року ОСОБА_1 подано до Верховного Суду заяву про відвід судді Верховного Суду Осіяна О. М. мотивуючи наявністю обставин, які викликають сумніви в неупередженості та об`єктивності судді Осіяна О. М. при розгляді його касаційної скарги.

Ухвалою Верховного Суду від 06 серпня 2025 року заяву ОСОБА_1 про відвід судді Верховного Суду Осіяна О. М. визнано необґрунтованою та передано для вирішення зазначеного питання у порядку, передбаченому частиною першою статті 33 ЦПК України, іншому судді.

На виконання вимог частини третьої статті 40 ЦПК України заяву про відвід судді Верховного Суду Осіяна О. М. у порядку, встановленому частиною першою статті 33 ЦПК України, передано судді Верховного Суду Тітову М. Ю.

Ухвалою Верховного Суду від 07 серпня 2025 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід судді Верховного Суду Осіяна О. М. відмовлено.

У серпні 2025 року до Верховного Суду повторно надійшла заява ОСОБА_1 про відвід судді Верховного Суду Осіяна О. М.

Заява вмотивована тим, що під прикриттям незаконної заміни судді Білоконь О. В., яка не є суддею доповідачем, відбулась сфальсифікована протиправна процесуальна дія з передачі касаційної скарги судді-доповідачу Осіяну О. М. внаслідок безпідставного повторного розподілу справи у ручному режимі, відтак було порушено порядок визначення судді для розгляду касаційної скарги.

Крім того, заявник повторно посилається на те, що суддя Осіян О. М. залишаючи касаційну скаргу без руху «порушив право ОСОБА_1 на справедливий суд», оскільки заявником надано достатньо документів на підтвердження причин пропуску строку на касаційне оскарження та зазначає, що «суддя не врахував ту обставину, оскільки провадження у справі було відкрито у інтересах третьої особи - ОСОБА_3 , для захисту її прав та яка відповідно до частини п`ятої статті 56 ЦПК має права позивача і відповідно, має право як позивач залучитися до участі у справі на свій розсуд, без ніякої ухвали». На думку ОСОБА_1 вказані обставити викликають сумніви в неупередженості та об`єктивності судді Осіяна О. М. при розгляді його касаційної скарги.

Ухвалою Верховного Суду від 02 вересня 2025 року заяву ОСОБА_1 про відвід судді Верховного Суду Осіяна О. М. у цій справі визнано необґрунтованою. Вирішення питання про відвід суддів передано судді, якого визначено у порядку встановленому частиною першою статті 33 ЦПК України.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями

від 02 вересня 2025 року заяву ОСОБА_1 про відвід судді Верховного Суду Осіяна О. М. призначено судді Гулейкову І. Ю.

Частиною першою статті 39 ЦПК України встановлено, що з підстав, зазначених у статтях 36, 37 і 38 цього Кодексу, суддя зобов`язаний заявити самовідвід.

Стаття 37 ЦПК України закріплює недопустимість повторної участі судді в розгляді справи.

Відповідно до частини першої статті 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Положеннями частин третьої, четвертої, п`ятої статті 15 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» визначено, що у судах функціонує Єдина судова інформаційна (автоматизована) система. Визначення судді або колегії суддів для розгляду конкретної справи здійснюється Єдиною судовою інформаційною (автоматизованою) системою у порядку, визначеному процесуальним законом. Справи розподіляються з урахуванням спеціалізації суддів, навантаження кожного судді, заборони брати участь у перегляді рішень для судді, який брав участь в ухваленні судового рішення, про перегляд якого порушується питання (крім перегляду за нововиявленими обставинами), перебування суддів у відпустці, відсутності у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відрядження, а також інших передбачених законом випадків, через які суддя не може здійснювати правосуддя або брати участь у розгляді судових справ.

Відповідно до частин першої, третьої, статті 14 ЦПК України у судах функціонує Єдина судова інформаційно-телекомунікаційна система.

Визначення судді або колегії суддів (судді-доповідача) для розгляду конкретної справи здійснюється Єдиною судовою інформаційно-телекомунікаційною системою у порядку, визначеному цим Кодексом (автоматизований розподіл справ).

Згідно з частиною одинадцятою статті 14 ЦПК України несанкціоноване втручання в роботу Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи та в автоматизований розподіл справ між суддями тягне за собою відповідальність, установлену законом.

Положення про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему та/або положення, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів), розробляються Державною судовою адміністрацією України та затверджуються Вищою радою правосуддя після консультацій з Радою суддів України (частина тринадцята статті 14 ЦПК України).

17 серпня 2021 року Вищою радою правосуддя ухвалено рішення № 1845/0/15-21 «Про затвердження Положення про порядок функціонування окремих підсистем Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи» (далі - Положення).

Пунктом 57 розділу IV «Особливості автоматизованого розподілу судових справ» Положення передбачено, що визначення судді, а в разі колегіального розгляду - судді-доповідача для розгляду судових справ (проваджень) здійснюється в суді у порядку, визначеному процесуальним законом, у день їх реєстрації на підставі інформації, внесеної до автоматизованої системи, уповноваженою особою апарату суду, відповідальною за здійснення автоматизованого розподілу судових справ.

Аналогічно питання щодо розподілу судових справ врегульовано у пункті 2.3.1 Розділу 2.3 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, затвердженого Радою суддів України від 11 листопада 2024 року № 39, зі змінами внесеними згідно із рішенням Ради суддів України від 26 березня 2025 року № 15, погодженими наказом Державної судової адміністрації України від 31 березня 2025 № 119, в якому зазначено, що розподіл судових справ здійснюється в суді в день їх реєстрації, на підставі інформації, внесеної до автоматизованої системи, уповноваженою особою апарату суду, відповідальною за здійснення автоматизованого розподілу судових справ.

Відповідне питання розподілу судових справ врегульовано у постанові Пленуму Верховного Суду від 21 березня 2025 року № 7 «Про затвердження Засад використання автоматизованої системи документообігу суду у Верховному Суді» (далі - Постанова).

Згідно з пунктом 3.1. Постанови повторний автоматизований розподіл судових справ (заміна судді-доповідача та суддів, які не є доповідачами у справі) здійснюється на будь-якій стадії судового процесу в порядку, передбаченому Положенням та цими Засадами.

У випадках, що унеможливлюють участь судді касаційного суду, який не є суддею доповідачем у справі, що може перешкодити розгляду конкретної справи у строки, встановлені процесуальним законом, повторний автоматизований розподіл здійснюється за службовою запискою судді-доповідача та за розпорядженням заступника керівника Апарату відповідного касаційного суду в порядку передбаченому Положенням та цими Засадами (абзац третій пункту 3.2. Постанови).

Згідно з протоколом потворного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06 серпня 2025 року, підставою проведення повторного автоматизованого розподілу судової справи є тимчасова непрацездатність судді Білоконь О. В., на підставі службової записки судді Осіяна О. М. від 06 серпня 2025 року.

Вивчивши матеріали касаційного провадження, вважаю, що підстави для задоволення заяви ОСОБА_1 про відвід судді Верховного Суду Осіяна О. М. відсутні, оскільки доводи заяви, зокрема, ґрунтуються на неправильному тлумаченні Положення та норм процесуального права, не містять посилання на обставини, які б давали підстави для висновку, що було порушено порядок визначення судді для розгляду справи.

Згідно з частиною четвертою статті 10 ЦПК України та статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України (далі - Конвенція), та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.

Як зазначає ЄСПЛ, найголовніше - це довіра, яку в демократичному суспільстві повинні мати суди у громадськості (Hauschildt Case, № 11/1987/134/188, § 48).

У рішенні ЄСПЛ у справі «Білуха проти України» (№ 33949/02, § 49-52, від 09 листопада 2006 року) зазначено, що наявність безсторонності відповідно до пункту першого статті 6 Конвенції повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у цій справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд, як такий, та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. Стосовно суб`єктивного критерію, особиста безсторонність суду презюмується, допоки не надано доказів протилежного. Стосовно об`єктивного критерію, то це означає, що при вирішенні того, чи є у цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими.

Статтею 48 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» встановлено, що суддя у своїй діяльності щодо здійснення правосуддя є незалежним від будь-якого незаконного впливу, тиску або втручання. Суддя здійснює правосуддя на основі Конституції і законів України, керуючись при цьому принципом верховенства права. Втручання у діяльність судді щодо здійснення правосуддя забороняється і має наслідком відповідальність, установлену законом.

Верховний Суд, оцінюючи наявність підстав для відводу за суб`єктивним критерієм, констатує відсутність підстав стверджувати, що суддя Осіян О. М. виявляв особисту заінтересованість або вчиняли будь-які незаконні дії. Презумпція особистої неупередженості судді діє, допоки не з`являться докази на користь протилежного.

За об`єктивним критерієм необхідно встановити, чи існують факти, які можна встановити та які можуть ставити під сумнів безсторонність судді. Вирішальним при цьому є те, чи можуть бути побоювання учасників справи щодо відсутності безсторонності у певного судді об`єктивно виправдані.

Доводи заявника не свідчать про існування обставин, які викликають сумніви

у неупередженості та об`єктивності судді Верховного Суду Осіяна О. М., а тому не є підставою для відводу судді.

Незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання, не може бути підставою для відводу (частина четверта статті 36 ЦПК України).

Верховний Суд повторно наголошує на тому, що необґрунтоване усунення судді від участі у розгляді певної справи є так само порушенням права на справедливий суд, як і незадоволення обґрунтованої заяви про відвід судді.

Враховуючи, що доводи заявника носять характер непідтверджених припущень, що не знайшли свого правового обґрунтування, керуючись статтями 36, 40 ЦПК України,

Згідно з частинами другою та третьою статті 40 ЦПК України питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість. Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу,

і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

За змістом частини восьмої статті 40 ЦПК України передбачено, що суд вирішує питання про відвід судді без повідомлення учасників справи.

Згідно з частиною одинадцятою статті 40 ЦПК України за результатами вирішення заяви про відвід суд постановляє ухвалу.

Керуючись статтями 33, 36, 40 ЦПК України, Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід судді Верховного Суду Осіяна Олексія Миколайовича від участі у розгляді справи за позовом ОСОБА_1 до Оператора газорозподільної системи Акціонерного товариства «Київоблгаз», третя особа - ОСОБА_2 , про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я джерелом підвищеної небезпеки та захист прав споживачів, за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Київського апеляційного суду від 27 грудня 2024 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя І. Ю. Гулейков