Справа № 343/720/25
Провадження № 22-ц/4808/1088/25
Головуючий у 1 інстанції Монташевич С. М.
Суддя-доповідач Барков В. М.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 вересня 2025 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд у складі:

головуючого судді: Баркова В. М.,

суддів: Василишин Л. В.,

Максюти І. О.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика», на рішення Долинського районного суду Івано-Франківської області від 20 травня 2025 року в складі судді Монташевич С. М., ухвалене в м. Долина Івано-Франківської області, повний текст якого складено 22 травня 2025 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2025 року позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» (надалі ТзОВ «Бізнес Позика») звернулося до суду із позовом до відповідача ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позовні вимоги мотивує тим, що 14 квітня 2024 року між ТзОВ «Бізнес Позика» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 285353-КС-003. Кредитний договір підписано ОСОБА_1 , одноразовим ідентифікатором у порядку, визначеному статтею 12 ЗУ «Про електронну комерцію». У подальшому виконуючи умови договору, ТзОВ «Бізнес Позика» перерахувало кредитні кошти відповідачу в сумі 11 000 грн на його банківську картку, що підтверджується довідкою про видачу коштів.

Всупереч умовам договору та вимог законодавства відповідач належним чином договір не виконав, а лише частково сплатив кошти.

Враховуючи вищезазначене, загальна сума заборгованості, на момент подання позовної заяви, за кредитним договором № 285353-КС-003 від 14 квітня 2024 року, становить 31 300, 08 грн., яка складається з: 11 000 грн заборгованість за тілом кредиту; 19 623,38 грн заборгованість за несплаченими процентами за користування кредитом; 676,70 грн заборгованість за комісією.

Посилаючись на вказані обставини ТзОВ «Бізнес Позика» просило задовольнити позов.

Рішенням Долинського районного суду Івано-Франківської області від 20 травня 2025 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТзОВ «Бізнес Позика» заборгованість за договором № 285353-КС-003 про надання кредиту від 14 квітня 2024 року у розмірі 27 065,08 грн, яка складається із суми прострочених платежів по тілу кредиту в розмірі 11 000 грн, суми прострочених платежів по процентах в розмірі 15 388,38 грн, суми прострочених платежів за комісією в розмірі 676,70 грн, а також сплачений судовий збір у розмірі 2 094,65 грн. В задоволенні решти вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ТзОВ «Бізнес Позика» посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для вирішення справи, неправильне застосування норм матеріального та порушення норм процесуального права, просить рішення суду в частині стягнення заборгованість за несплаченими процентами за користування кредитом змінити, а саме: змінити суму стягнення з 15 388, 38 грн на грошову суму в розмірі 19 623,38 грн.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд частково стягуючи проценти за користування кредитом не врахував того, що розмір денної процентної ставки передбачений кредитним договором не перевищує 1% виходячи з того, що обрахування базувалось на припущенні, що договір про споживчий кредит залишається дійсним протягом погодженого строку та що кредитодавець і споживач виконують свої обов`язки на умовах та у строки, визначені в договорі як того вимагає норма ч. 3 ст. 8 ЗУ «Про споживче кредитування», а тому позовні вимоги про стягнення процентів за користування кредитом у сумі 19 623,38 грн підлягають задоволенню у повному обсязі.

При цьому апелянт зазначає, що загальна сума до сплати по відсоткам дійсно становила би 10 470 грн лише у випадку належного виконання позичальником зобов`язань та погашення обумовлених сум згідно з графіком платежів. Однак, боржником було сплачено лише один платіж на погашення кредиту з простроченням по графіку за договором № 285353-КС-003 про надання кредиту, чим порушено зобов`язання, встановлені договором, що цілком закономірно призвело до подорожчання кредиту і збільшення процентної ставки що чітко і заздалегідь було погоджено сторонами кредитного договору у пункті 3.2.2 договору.

Також позивач зазначає, що не слід ототожнювати поняття «денна процентна ставка» в розумінні Закону України «Про споживче кредитування» та процентну ставку(ки) в день, які встановлені в Кредитному договорів укладеному відповідачем з ТзОВ «Бізнес Позика». Відповідно до Закону України «Про споживче кредитування» (далі Закон) денна процентна ставка це загальні витрати за споживчим кредитом за кожний день користування кредитом, виражені у процентах від загального розміру кредиту.

Таким чином, наданий позивачем розрахунок заборгованості за кредитним договором № 285353-КС-003 повністю відповідає умовам договору, а розмір нарахованих процентів відповідає нормам статей 1048, 1050 та 1056-1 ЦК України.

Відзив на апеляційну скаргу не подано. Відповідно до частини третьої статті 360 ЦПК України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Згідно з статтею 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до пункту 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2008 року № 12 «Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку» у разі якщо апеляційна скарга подана на рішення щодо частини вирішених вимог, суд апеляційної інстанції відповідно до принципу диспозитивності не має права робити висновків щодо неоскарженої частини ні в мотивувальній, ні в резолютивній частині судового рішення, а в описовій частині повинен зазначити, в якій частині вимог судове рішення не оскаржується.

Виходячи із засад диспозитивності, апеляційний суд не перевіряє рішення суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог ТзОВ «Бізнес Позика» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за тілом кредиту та комісією за користування кретними коштами.

Позивач оскаржує рішення суду тільки в частині стягнення заборгованості за несплаченими процентами за користування кредитом, яке і підлягає перегляду в апеляційному порядку.

Критерії оцінки правомірності оскаржуваного судового рішення визначені в статті 263 ЦПК України, відповідно до яких судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що між позивачем та відповідачем 14 квітня 2024 року укладений договір про надання кредиту № 285353-КС-003, за умовами якого позивач зобов`язався надати позичальнику грошові кошти в розмірі 11 000,00 грн на засадах строковості, поворотності, платності, (надалі Кредит), а позичальник зобов`язався повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та комісію за надання кредиту у порядку та на Умовах, визначених цим Договором та Правилами надання споживчих кредитів ТзОВ «Бізнес Позика» (далі Договір, а. с. 32-36).

Відповідачем Договір підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором.

Згідно довідки ТОВ « ПрофітГід» позивач перерахував відповідачу на картковий рахунок НОМЕР_1 , 11 000,00 грн кредиту (а.с. 41).

У пунктах 2.3., 2.6., 2.12., 2.7. Договору сторони погодили такі умови: строк кредиту 16 тижнів, загальний розмір наданого Кредиту 11 000 грн, дата видачі кредиту 14.04.2024, строк дії договору до 04.08.2024 року ( а.с. 32).

Відповідно до умов викладених у п.п. 2.4., 2.5. Договору стандартна процентна ставка 2,0000000% в день, фіксована. Знижена процентна ставка 1,16159091% в день, фіксована. Комісія за надання кредиту складає 1 650 грн і нараховується одноразово при видачі кредиту в дату видачі кредиту.

Орієнтовна загальна вартість кредиту 23 120 грн; загальні витрати за кредитом 12 120 грн; орієнтовна реальна річна процентна ставка 12 203,72 процентів, денна процентна ставка 0,98 процентів (п.п. 2.8. 2.11. Договору).

Дані обчислення здійснені при умові, що відповідач буде дотримуватись графіку платежів, визначених в п. 3.2.3 Договору та Додатку № 1 до Договору і до нього застосовуватиметься Знижена процентна ставка.

У п.п.3.2., 3.2.1. Договору визначено, що протягом строку (терміну) кредитування процентна ставка за Кредитом (надалі Проценти за користування Кредитом), нараховуються за ставкою вказаною у п. 2.4. Договору на залишок заборгованості по Кредиту, наявної на початок календарного дня, за період фактичного користування Кредитом, в залежності від дотримання Позичальником графіку платежів, що вказаний в п. 3.2.3. та Додатку №1 до Договору і розраховується в порядку описаному нижче. У разі якщо погашення Кредиту здійснюється згідно погодженого Сторонами графіку платежів, що наведений в п. 3.2.3. та Додатку №1 до Договору, чи в разі дострокового повернення суми наданого Кредиту, то зобов`язання Позичальника по сплаті Процентів за користування Кредитом розраховуються відповідно до Зниженої процентної ставки, що вказана в п. 2.4. Договору.

Відповідно до п. 3.2.2. Договору сторони домовились, що у разі якщо повернення Кредиту не здійснюється згідно погодженого графіку платежів, що наведений в п. 3.2.3. та Додатку №1 до Договору, (за виключенням дострокового повернення Кредиту), у наслідок чого виникає прострочка по Кредиту, та строк цієї прострочки більше семи календарних днів то умови про нарахування Процентів за користування Кредитом за Зниженою процентною ставкою втрачають чинність і до відносин між Сторонами застосовуються правила нарахування процентів за Стандартною процентною ставкою, що вказана в п. 2.4. Договору. При цьому, нарахування процентів за Стандартною процентною ставкою починається з восьмого календарного дня, від дня простроченого платежу, передбаченого графіком платежів, що вказаний в п. 3.2.3. та Додатку №1 до Договору, та до закінчення строку дії Договору.

Черговість зарахування платежів визначено у п. 3.5. кредитного договору, згідно з яким у разі недостатності суми здійсненого платежу для виконання зобов`язання за договором у повному обсязі ця сума погашає вимоги позивача у такій черговості: 1) у першу чергу прострочена сума кредиту та прострочені проценти за користування кредитом; 2) у другу чергу сума кредиту та проценти за користування кредитом; 3) у третю чергу неустойка(штраф) та інші платежі відповідно до договору.

У розрахунку заборгованості за Договором 285353-КС-003 від 14.04.2024, станом на 31.03.2025 року заборгованість відповідача за вказаним договором визначена в розмірі 31 300,08 грн, з яких: 11 000 грн борг за кредитом, 19 623,38 грн борг за відсотками, 676,70 грн боргу по сплаті комісії (а.с. 17-19).

Відповідно до ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до частини першої ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі,якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та його змісту. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документу, який відтворює волю сторін. На відміну від традиційної письмової форми правочину воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі.

У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до частини першої статті 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа.

Згідно частин першої та другої статті 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа.

Електронний підпис одноразовим ідентифікатором дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (пункт 6 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»).

У статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено порядок укладення електронного договору. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.

Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів (стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію»).

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

З дослідженого кредитного договору вбачається, що його умови відповідають законодавчому визначенню кредитного договору, передбаченому ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за яким банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Пред`являючи позов, позивач покликався на те, що обов`язки за вказаним правочином відповідач порушив, а тому станом на 16 листопада 2024 року утворилася заборгованість в розмірі 31 300,08 грн, з яких: 11 000 грн. борг за кредитом, 19 623,38 грн. борг за відсотками, 676,70 грн борг по сплаті комісії.

Відсотки за користування кредитом були обчислені таким чином: за період з 14 квітня 2024 року по 19 травня 2024 року (36 дні) за ставкою 1,16159091 % за день, що становило 2 683,38 гривень, позаяк 29 квітня 2024 року погашено 2 890 гривень, а з 20 травня 2024 року по 04 серпня 2024 року (77 днів) за ставкою 2% за день, що становило 16 940 гривень.

Між тим, пункт 5 розділу I Закону України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг" доповнено статтю 8 Закону України "Про споживче кредитування" частиною п`ятою, згідно з якою максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1%.

Закон України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг" набрав чинності 24 грудня 2023 року.

Цим Законом розділ IV "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про споживче кредитування" доповнено пунктом 17, згідно з яким тимчасово протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг" установлено, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %.

Отже, наведені норми, які регулюють питання споживчого кредитування, передбачають, що починаючи з 24 грудня 2023 року денна ставка має бути не більше 2,5%, з 23 квітня 2024 року не більше 1,5%, а з 21 серпня 2024 року не більше 1%. Незважаючи на те, що розмір і порядок нарахування процентів за користування кредитом визначаються сторонами, вони повинні узгоджуватися із нормами законодавства. Розмір і порядок нарахування процентів за користування кредитом визначаються сторонами, однак вони повинні узгоджуватися із нормами Закону.

Повно і правильно з`ясувавши обставини справи та застосувавши при вирішенні спірних правовідносин норми матеріального права, які підлягали застосуванню, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про необхідність здійснення власного розрахунку заявленої заборгованості за відсотками, у відповідності до норм законодавства щодо споживчого кредитування.

Колегія суддів погоджується із здійсненим судом першої інстанції розрахунком.

Водночас, апеляційний суд відхиляє доводи апеляційної скарги про те, що відповідно до умов договору денна процентна ставка становить 0,95 %, адже із наданого позивачем розрахунку не вбачається нарахування відсотків за таким розміром ставки.

При цьому покликання позивача на те, що «денна процентна ставка» в розумінні Закону України «Про споживче кредитування» та процентну ставку(ки) в день, які встановлені в кредитному договорів укладеному відповідачем з ТзОВ «Бізнес Позика» не є тотожними поняттями, апеляційний суд відхиляє та вважає такими, що зводяться лише до особистого тлумачення позивачем закону на власну користь.

Отже, доводи апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суду першої інстанції та не дають підстав для висновку про порушення процесуального права або неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи. При вирішенні вказаної справи судом правильно визначено характер правовідносин між сторонами, вірно застосовано закон, що їх регулює.

Залишаючи апеляційну скаргу без задоволення, суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи, висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (рішення від 27 вересня 2001 року у справі "Гірвісаарі проти Фінляндії", п. 32).

Пункт 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (рішення у справах Burgandothers v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no. 2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41).

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ураховуючи викладене, колегія суддів вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції без змін як законне та обґрунтоване.

Керуючись статтями 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» залишити без задоволення.

Рішення Долинського районного суду Івано-Франківської області від 20 травня 2025 року без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дня її ухвалення і у випадках, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України, може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови складено 02 вересня 2025 року.

Судді В. М. Барков

Л. В. Василишин

І. О. Максюта