У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 серпня 2025 року справа № 542/1655/24

провадження № 2/542/188/25

Новосанжарський районний суд Полтавської області у складі

головуючого судді Кашуби М.І.,

за участю секретаря судового засідання Журавель О.В.,

представника позивача по первісному позову та відповідача по зустрічному позову адвоката Прядка О.О.,

представника відповідача по первісному позову та позивача по зустрічному позову адвоката Салашного М.О.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні матеріали цивільної справи за первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя,-

в с т а н о в и в :

В провадженні суду знаходиться цивільна справа за первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя.

28.07.2025 до суду від представника відповідача по первісному позову та позивача по зустрічному позову адвоката Салашного М.О. надійшла заява про збільшення розміру позовних вимог.

Крім того, 25.08.2025 до суду від представника позивача по первісному позову та відповідача по зустрічному позову адвоката Прядка О.О. надійшла заява провитребування доказів від Державної митної служби України щодо того, чи здійснював ОСОБА_2 за період із 27.03.2008 по 25.10.2024 розмитнення легкових автомобілів? Якщо так, то просив у відповіді вказати марку, модель, рік випуску, державний номер, VIN. Також просив витребувати у ГУ ДПС у Полтавській області інформацію щодо того, які рахунки ФОП ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 відкриті в банківських установах і за кордоном ( в разі наявності), який дохід був задекларований ФОП ОСОБА_2 за період із 2008 по 2024 роки, а також просив витребувати інформацію про задеклароване нерухоме майно та транспортні засоби ФОП ОСОБА_2 за період із 2008 по 2024 роки. Крім того, у своєму клопотанні також просив витребувати від ОСОБА_2 документи, що підтверджують придбання ним у власність нерухомого майна за адресою : АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 , а також технічні паспорти щодо цих об`єктів.

Також 26.08.2025 до суду від представника позивача по первісному позову та відповідача по зустрічному позову адвоката Прядка О.О. надійшла заява про проведення врегулювання спору за участю судді.

Водночас в судовому засіданні встановлено, що ухвала суду від 08.07.2025 про витребування від Державної митної служби додаткових доказів не була виконана, а причини її невиконання суду не повідомлено.

В судовому засіданні представник позивача за первісним позовом та відповідача по зустрічному позову адвокат Прядко О.О. підтримав подані ним клопотання, просив їх задовольнити. В свою чергу, заяву адвоката Салашного М.О. про збільшення позовних вимог просив залишити без руху, оскільки вона подана з порушенням вимог закону.

В судовому засіданні представник відповідача по первісному позову та позивача по зустрічному позову адвокат Салашний М.О. підтримав подану ним заяву про збільшення зустрічних позовних вимог, просив її прийняти. У задоволенні заяви адвоката Прядка О.О. про витребування доказів просив відмовити, оскільки докази, які просить витребувати адвокат Прядко О.О. не стосуються предмета доказування. Стосовно питання врегулювання спору за участю судді, зазначив, що ОСОБА_3 не надавав своєї згоди на врегулювання спору за участю суддю.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явилися. Про день та час розгляду справи повідомлялися належним чином.

Щодо заяви про збільшення позовних вимог по зустрічному позову представника відповідача по первісному позову та позивача по зустрічному позову адвоката Салашного М.О. від 128.07.2025.

28.07.2025 до суду від представника відповідача по первісному позову та позивача по зустрічному позову адвоката Салашного М.О. надійшла заява про збільшення розміру позовних вимог, у якій він просив:

- визначити та визнати за ОСОБА_2 1/2 житлового будинку А-2, загальною площею 149,3 кв.м., який знаходяться за адресою: АДРЕСА_2 ;

- визначити та визнати за ОСОБА_2 1/2 земельної ділянки, площею 0,1 га з кадастровим номером :17:001:0257, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 ;

- визнати за ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) в порядку поділу майна подружжя право власності на 1/2 частину спеціалізованого вантажного фургону марки VOLKSWAGEN CRAFTER, колір білий, шасі (кузов, рама, коляска) № НОМЕР_2 , 2018 року випуску, д.н.з. НОМЕР_3 ;

- визнати за ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) в порядку поділу майна подружжя право власності на 1/2 частину автомобіля марки AUDI, модель А6, колір синій, шасі (кузов, рама, коляска) № НОМЕР_4 , 2020 року випуску, д.н.з. НОМЕР_5 ;

- стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_6 ) на користь ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) 1/2 частину вартості транспортного засобу - автомобіля марки TESLA, MODEL 3, 2019 року випуску, колір сірий, тип ТЗ загальний легковий седан, ідентифікаційний номер транспортного засобу № НОМЕР_7 , попередній реєстраційний номер НОМЕР_8 у розмірі 584915,00 грн;

- стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) 1/2 частки грошових коштів у розмірі 676600,00 грн, отриманих ОСОБА_1 від реалізації 22.05.2024 квартири АДРЕСА_3 , на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого Носовою Ж.Б., зареєстрованого в реєстрі за номером 1591.

Вирішуючи питання щодо можливості прийняття заяви про збільшення зустрічних позовним вимог суд враховує, що положеннями ч. 3 ст. 49 ЦПК України передбачено право відповідача подати зустрічний позову у строки, встановлені законом.

Згідно зі ст. 193 ЦПК України, відповідач має право пред`явити зустрічний позов у строк для подання відзиву. Зустрічний позов приймається до спільного розгляду з первісним позовом, якщо обидва позови взаємопов`язані і спільний їх розгляд є доцільним, зокрема, коли вони виникають з одних правовідносин або коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову. Вимоги за зустрічним позовом ухвалою суду об`єднуються в одне провадження з первісним позовом.

Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 49 ЦПК України позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Зустрічна позовна заява має бути подана з додержанням загальних правил пред`явлення позову та відповідати вимогам статей 175 і 177 ЦПК України.

Так, позовна заява, зокрема, повинна містити: ціну позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці, обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються (пункт 3 частини 3 статті 175 ЦПК України); виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини (пункт 5 частини 3 статті 175 ЦПК України).

Згідно з пунктами 2, 9, 10 частини 1 статті 176 ЦПК України, у позовах про визнання права власності на майно або його витребування ціна позову визначається вартістю майна; у позовах про право власності на нерухоме майно, що належить фізичним особам на праві приватної власності, ціна позову визначається дійсною вартістю нерухомого майна, а на нерухоме майно, що належить юридичним особам - не нижче його балансової вартості; у позовах, що складаються з кількох самостійних вимог, ціна позову визначається загальною сумою всіх вимог.

За таких обставин ціна позову визначається дійсною вартістю нерухомого майна, поняття якої є за своїм змістом і числовим значенням рівнозначне поняттю ринкової вартості.

Відповідно до пункту 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» № 20 від 22.12.1995 (з наступними змінами і доповненнями), вартість спірного майна у справах за позовами про захист права приватної власності на майно, визначається за погодженням сторін, а при його відсутності за дійсною вартістю майна на час розгляду спору. Під дійсною вартістю майна розуміється грошова сума, за якою майно може бути продане в даному населеному пункті або місцевості.

В порушення вимог вказаних норм заява про збільшення позовних вимог за зустрічним позовом не містить зазначення ціни позову на момент звернення до суду із відповідною заявою.

Крім того, позовна заява, всупереч вимозі п. 5 ч. 3 ст. 175 ЦПК України, не містить викладу обставин, якими позивач за зустрічним позовом обґрунтовує свої вимоги в частині стягнення частини грошових коштів у сумі 676600,00 грн, отриманих ОСОБА_1 від реалізації квартири АДРЕСА_3 та не містить посилання на докази, що підтверджують вказані обставини.

При цьому, представником, всупереч п. 8 ч. 3 ст. 175 ЦПК України не зазначено доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою та не вказано поважних причин неможливості надати такі докази.

В свою чергу, за змістом положень частини 5 статті 177 Цивільного процесуального кодексу України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Відповідно до п. 8 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви.

Відповідно до ч. 2 ст. 95 ЦПК України письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Відповідно до п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.06.2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у позовній заяві повинні не лише міститися позовні вимоги, а й бути викладені обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, і зазначені докази, що підтверджують кожну обставину.

Поряд з цим, судом також встановлено, що представник ОСОБА_2 адвокат Салашний М.О. неодноразово раніше подавав до суду заяви про збільшення зустрічних позовних вимог: 21.04.2025 та 17.06.2025.

Однак, ухвалами суду зазначені заяви про збільшення позовних вимог було залишено без руху, а у подальшому повернуто у зв`язку з неусуненням недоліків заяви від 17.06.2025 та у зв`язку з відкликанням заяви від 21.04.2025.

При цьому, не може залишитись поза увагою суду та обставина, що підставами для залишення без руху попередніх заяв про збільшення позовних вимог були, зокрема, незазначення ціни позову, тобто невиконання вимог п. 3 ч. 3 ст. 175 ЦПК України, відсутність викладу обставин на підтвердження позовних вимог, не зазначення доказів, якими ці обставини мають бути підтверджені, тобто порушенн вимог п. 5, 8 ч. 3 ст. 175 та ч. 5 ст. 177 ЦПК України.

Водночас, у своїй ухвалі від 08.07.2025 суд, зокрема, зауважив на свідомому невиконанні представником ОСОБА_2 обов`язків, визначених законом та свідомому невиконанні вимог ухвали суду.

Досліджуючи подану представником ОСОБА_2 адвокатом Салашним М.О. заяву про збільшення позовних вимог, подану до суду втретє (28.07.2025), суд встановив, що ця заява містить ті ж самі недоліки, що і попередні подані цим же представником заяви про збільшення позовних вимог.

Відповідно до ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема: подання декількох позовів до одного й того самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав, або подання декількох позовів з аналогічним предметом і з аналогічних підстав, або вчинення інших дій, метою яких є маніпуляція автоматизованим розподілом справ між суддями; подання завідомо безпідставного позову, позову за відсутності предмета спору або у спорі, який має очевидно штучний характер.

Верховний Суд, визнаючи певні дії учасників процесу зловживанням процесуальними правами, часто зазначає, що ознакою зловживання процесуальними правами є не просто конкретні дії, а дії, спрямовані на введення суду в оману, затягування розгляду справи, створення перешкод опоненту.

Зловживання процесуальними правами - це цивільне процесуальне правопорушення, яке характеризується умисними недобросовісними діями учасників цивільного процесу (їх представників), що спричиняють порушення процесуальних прав інших учасників цивільного процесу (їх представників), з метою перешкоджання гарантованому у пунктом 1статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод правосуддю, що є підставою для застосування судом процесуальних санкцій (позбавлення права на процесуальну дію або застосування судом інших негативних юридичних наслідків, передбачених законом).

Зловживання процесуальними правами як особливий різновид цивільного процесуального правопорушення полягає у тому, що при зловживанні процесуальними правами відбувається порушення умов реалізації суб`єктивних цивільних процесуальних прав. Це положення відповідає загальнотеоретичним розробкам конструкції зловживання правом, в яких воно нерідко визначається як поведінка, що перевищує (або порушує) межі здійснення суб`єктивних прав. Суб`єкт цивільного судочинства свої цивільні процесуальні права має здійснювати відповідно до їх призначення, яке або прямо визначено змістом того чи іншого суб`єктивного права, або вочевидь випливає з логіки існування того чи іншого суб`єктивного процесуального права.

Зловживання процесуальними правами може мати форму штучного ускладнення цивільного процесу, ускладнення розгляду справи в результаті поведінки, що перешкоджає винесенню рішення у справі або вчиненню інших процесуальних дій.

Зловживання правами характеризуються умислом, спрямованим на порушення порядку цивільного судочинства.

Характерними ознаками зловживання процесуальними правами є: формальне, непропорційне використання процесуального права всупереч легітимній меті, з якою це право встановлено нормами цивільного процесуального права, недобросовісність дій, умисний характер, завідома несумлінність.

Основна ознака зловживання процесуальними правами полягає в тому, що дії, які її складають, вчиняються з видимістю реалізації законних прав особи.

З аналізу наведеного вбачається, що зловживанням правами можуть бути визнані дії учасника процесу, які формально хоча й передбачені серед його повноважень та прав, однак здійснюються ним не з метою досягнення передбаченого законом процесуального результату, а з метою затягування чи взагалі перешкоджання розгляду справи.

Саме цей критерій є основним для кваліфікації дій особи як зловживання правами.

Ознаками зловживання процесуальними правами є: недобросовісність; нечесність; відсутність відкритості поведінки; відсутність поваги до інтересів іншої сторони договору або відповідних правовідносин. Такі висновки наведені у постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 11.11.2019 у справі №337/474/14.

Основною ознакою зловживання процесуальними правами є відсутність наміру вирішити реально існуючий цивільний спір, або забезпечити захист свого реально порушеного права, або намір перешкодити законним діям інших осіб шляхом звернення до суду та створення штучного судового спору, або використання судового спору як способу не виконувати вимоги законодавства щодо здійснення визначених ним дій.

Встановлено, що суд у своїх ухвалах неодноразово вказував на недоліки заяв про збільшення позовних вимог.

Проте, кожна наступна заява містила ті ж самі недоліки.

Неодноразове неврахування представником ОСОБА_2 адвокатомСалашним М.О. одних і тих самих вимог закону, на яких неодноразово у своїх ухвалах зауважував суд, невиконання аналогічних за змістом вимог ухвали суду свідчать про те, що подання заяви про збільшення позовних вимог здійснюється представником Підопригори С.Ю. не з метою досягнення процесуального результату- прийняття судом відповідної заяви до розгляду та дійсного, реального розгляду судом питання про поділ майна, що складало предмет спору у поданих ним заявах.

Натомість, така процесуальна поведінка представника ОСОБА_2 спрямована лише на затягування та перешкоджання розгляду справи та свідчить про відсутність у нього наміру вирішити реально існуючий цивільний спір та невиконання обов`язку керуватися завданнями цивільного судочинства.

Відповідно до ч. 1, 2 статті 2 Цивільного процесуального кодексу України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданнями цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Доступ до суду є правом особи, гарантованим, зокрема, частиною першою статті 4 ЦПК України, частиною першою статті 55 Конституції України, пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до ч. 3 ст. 13 ЦПК України, учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Разом з тим, відповідно до частини 1 статті 44 ЦПК України, учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Згідно ч. 3 ст. 44 ЦПК України, якщо подання скарги, заяви, клопотання визнається зловживанням процесуальними правами, суд з урахуванням обставин справи має право залишити без розгляду або повернути скаргу, заяву, клопотання.

Частиною 4 ст. 44 ЦПК України передбачено, що суд зобов`язаний вживати заходів для запобігання зловживанню процесуальними правами. У випадку зловживання процесуальними правами учасником судового процесу суд застосовує до нього заходи, визначені цим Кодексом.

Отже, суд визнає подання представником ОСОБА_2 адвокатом Салашним М.О. заяви про збільшення позовних вимог втретє з тими ж недоліками, які мали місце й при поданні ним попередніх двох заяв про збільшення позовних вимог як прояв зловживання процесуальними правами, у зв`язку з чим заява про збільшення позовних вимог від 28.07.2025 підлягає поверненню особі, яка її подала.

Суд вважає, що наведені у цій ухвалі підстави є цілком достатніми для застосування щодо учасника процесу процесуальної санкції у виді позбавлення права на відповідну процесуальну дію, оскільки невжиття такого заходу свідчило б про невиконання судом обов`язку, визначеного ч. 4 ст. 44 ЦПК України, суперечило завданню цивільного судочинства та не відповідало його засадам.

Щодо питання невиконання ухвали суду про витребування доказів.

Ухвалою Новосанжарського суду Полтавської області від 08.07.2025 витребувано від Державної митної служби України інформацію щодо того, чи здійснював ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 за період із 27.03.2008 по 25.10.2024 розмитнення автомобіля Volkswagen Tuareg НОМЕР_9 ( НОМЕР_10 ).

Вказана ухвала суду була направлена для виконання до державної митної служби України та була отримана останньою 01.08.2025.

Однак, станом на 26.08.2025 вимога ухвали суду не була виконана.

Згідно зі ст. 13 ЗУ «Про судоустрій і статус суддів» судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судових рішень має наслідком юридичну відповідальність, установлену законом.

Статтею 18 ЦПК України визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадяні підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом. Обов`язковість судового рішення не позбавляє осіб, які не брали участі у справі, можливості звернутися до суду, якщо ухваленим судовим рішенням вирішено питання про їхні права, свободи чи інтереси.

Слід також звернути увагу й на те, що за змістом положень ст. 84 ЦПК України особи, які не мають можливості подати доказ, який витребовує суд, або не мають можливості подати такий доказ у встановлені строки, зобов`язані повідомити про це суд із зазначенням причин протягом п`ятиднів з дня вручення ухвали. У разі неповідомлення суду про неможливість подати докази, витребувані судом, а також за неподання таких доказів з причин, визнаних судом неповажними, суд застосовує до відповідної особи заходи процесуального примусу, передбачені цим Кодексом.

Враховуючи те, що попередня ухвала суду про витребування доказів не була виконана, причини її невиконання суду не відомі, суд приходить до висновку про необхідність повторного витребування від Державної митної служби інформації щодо того, чи здійснював ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 за період із 27.03.2008 по 25.10.2024 розмитнення автомобіля Volkswagen Tuareg НОМЕР_9 ( НОМЕР_10 ).

Також суд вважає необхідним роз`яснити, що будь-яка особа, у якої знаходиться доказ, повинна видати його на вимогу суду. Особи, які не мають можливості подати доказ, який витребовує суд, або не мають можливості подати такий доказ у встановлені строки, зобов`язані повідомити про це суд із зазначенням причин протягом п`яти днів з дня вручення ухвали.

У разі неповідомлення суду про неможливість подати докази, витребувані судом, а також за неподання таких доказів з причин, визнаних судом неповажними, суд застосовує до відповідної особи заходи процесуального примусу, передбачені ЦПК України. Притягнення винних осіб до відповідальності не звільняє їх від обов`язку подати витребувані судом докази.

Щодо клопотання про витребування доказів представника позивача по первісному позову та відповідача по зустрічному позову адвоката Прядка О.О. від 25.08.2025.

25.08.2025 до суду від представника позивача по первісному позову та відповідача по зустрічному позову адвоката Прядка О.О. надійшло клопотання про витребування доказів, у якому він просив:

- витребувати у Державної митної служби України інформацію щодо того, чи здійснював ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 за період із 27.03.2008 по 25.10.2024 розмитнення легкових автомобілів. Якщо так, то у відповіді надати марку, модель, рік випуску, державний номер, VIP цього та інших автомобілів, придбаних цією особою;

- витребувати у Головного управління державної податкової служби у Полтавській області інформацію про рахунки ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , відкриті в банківських установах України та за кордоном (у разі наявності); повідомити інформацію про задекларований дохід ФОП ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 за період із 2008 по 2023; повідомити про задеклароване нерухоме майно, транспортні засоби ФОП ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 за період із 2008 по 2023;

- витребувати у ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , документи, які підтверджують придбання ним у власність нерухомого майна за адресою АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 , а також технічні паспорти щодо цих об`єктів нерухомості.

В обгрунтування клопотання зазначив, що оскільки колишнє подружжя вже спільно не проживає, позивачка не може точно зазначити, які саме автомобілі ОСОБА_2 придбав під час шлюбу, а потім реалізував іншим особам без її письмової згоди. Вказав також, що суд має задовольнити клопотання про витребування інформції про майновий стан ОСОБА_2 , оскільки позивачка за первісним позовом ОСОБА_1 має намір заявити позовні вимоги щодо поділу грошових коштів та іншого майна.

Розглянувши у судовому зсіданні подане клопотання адвоката Прядка О.О. про витребування доказів суд дійшов висновку, що таке клопотання не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Так, суд враховує вимогу п. 2 ч. 2 ст. 84 ЦПК України, згідно з якою клопотання про витребування доказів повинно містити зазначення обставин, які можуть підтвердити ці докази, або аргументи, які вони можуть спростувати.

В свою чергу, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. 2 ст. 77 ЦПК України).

Встановлено, що у поданому до суду клопотанні відсутнє належне обгрунтування та зазначення кокретних обставин, на підтвердження чи спростування яких адвокат Прядко О.О. просить витребувати додаткові докази та які, в свою чергу, становлять предмет доказування у цій справі.

Предметом спору у цій справі є транспорті засоби, а саме: Volkswagen Crafter, 2018 р.в., 1968 см3, д.н.з. НОМЕР_11 , Audi A6, 2020 р.в., 1968 с3, д.н.з. НОМЕР_5 , Volkswagen Tuareg НОМЕР_9 .

Слід зауважити, що суд при розгляді клопотання про витребування доказів обмежений змістом заявлених позовних вимог.

З огляду на те, що вимога про витребування доказів не стосується майна, яке є предметом спору та автором клопотання не зазначено обставин, які можуть підтвердити ці докази, або аргументи, які вони можуть спростувати, суд приходить до висновку, що заявлено клопотання про витребування доказів, які не входять до предмета доказування, у зв`язку із чим у задоволенні клопотання слід відмовити.

При цьому, суд зауважує, що сприяючи учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених ЦПК України, суд повинен зберігати об`єктивність і неупередженість.

В свою чергу, витребування судом доказів щодо тих обставин, які не є предметом доказування у справі виходить за межі принципу диспозитивності, не відповідає заданню цивільного судочинства та порушує принцип верховенства права.

Щодо заяви представника позивача по первісному позову та відповідача по зустрічному позову адвоката Прядка О.О. про проведення врегулювання спору за участю судді.

26.08.2025 до суду від представника позивача по первісному позову та відповідача по зустрічному позову адвоката Прядка О.О. надійшла заява про проведення врегулювання спору за участю судді, в якій посилався на те, що сторони можуть досягти компромісної угоди, але, оскільки вони не досягли цього самостійно, їм потрібна допомога судді.

Надаючи оцінку поданій заяві суд враховує, що заява про врегулювання спору за участю судді повинна відповідати вимогам, встановленим ст. 183 та ч. 1 ст. 201 ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 201 врегулювання спору за участю судді проводиться за згодою сторін до початку розгляду справи по суті.

За правилами ст. 183 ЦПК України до заяви про врегулювання спору за участю судді додаються докази її надіслання (надання) іншим учасникам справи.

В судовому засіданні представник ОСОБА_2 - адвокат Салашний М.О. вказав, що ОСОБА_2 не надавав згоди на врегулювання спору за участю судді.

Крім того, встановлено також, що заява про врегулювання спору за участю судді не була направлена іншим учасникам справи.

Враховуючи, що заява про врегулювання спору за участю судді повинна відповідати вимогам, встановленим ст. 183 та ч. 1 ст. 201 ЦПК України, врегулювання спору за участю судді проводиться за згодою сторін, крім того, в матеріалах справи відсутня згода відповідача на проведення врегулювання спору за участю судді, суд дійшов висновку про залишення клопотання адвоката Прядка О.О. від 26.08.2025 без розгляду.

На підставі викладеного і керуючись статтями 12, 81, 84, 201, 258 - 261 ЦПК України, суд-

у х в а л и в:

Заяву представника відповідача по первісному позову та позивача по зустрічному позову - адвоката Салашного М.О. про збільшення розміру позовних вимог від 28 липня 2025 року - повернути.

Повторно витребувати від Державної митної служби України інформацію, щодо того, чи здійснював ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 за період із 27.03.2008 по 25.10.2024 розмитнення автомобіля Volkswagen Tuareg НОМЕР_9 ( НОМЕР_10 ).

Роз`яснити, що будь-яка особа, у якої знаходиться доказ, повинна видати його на вимогу суду. Особи, які не мають можливості подати доказ, який витребовує суд, або не мають можливості подати такий доказ у встановлені строки, зобов`язані повідомити про це суд із зазначенням причин протягом п`яти днів з дня вручення ухвали.

У разі неповідомлення суду про неможливість подати докази, витребувані судом, а також за неподання таких доказів з причин, визнаних судом неповажними, суд застосовує до відповідної особи заходи процесуального примусу, передбачені ЦПК України. Притягнення винних осіб до відповідальності не звільняє їх від обов`язку подати витребувані судом докази.

У задоволенні клопотання представника позивача по первісному позову та відповідача по зустрічному позову - адвоката Прядка О.О. від 25 серпня 2025 року про витребування доказів відмовити.

Клопотання представника позивача по первісному позову та відповідача по зустрічному позову - адвоката Прядка О.О. від 26 серпня 2025 року про проведення врегулювання спору за участі судді - залишити без розгляду, у зв`язку з відсутністю згоди відповідача.

Витребувані документи слід надати Новосанжарському районному суду Полтавської області протягом п`яти днів з дня отримання копії ухвали суду.

Копію ухвали повторно направити Державній митній службі України - для виконання, учасникам справи - для відома.

Ухвала набирає законної сили негайно з моменту її проголошення та в частині повернення заяви про збільшення розміру позовних вимог може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

В іншій частині ухвала оскарженню не підлягає.

Заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя Новосанжарського районного суду

Полтавської області Кашуба М.І.

Повний текст ухвали виготовлено 29.08.2025