Справа № 464/1746/25
пр.№ 2/464/1224/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.09.2025 року Сихівський районний суд м.Львова в складі:

головуючої судді - БЕСПАЛЬОК О.А.,

при секретарі судових засідань БРИНОШ А.Я.,

представника позивачки ПЕТРИНИ С.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у місті Львові цивільну справу за позовом

ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «ЄВРОПЕЙСЬКИЙ СТРАХОВИЙ АЛЬЯНС», з участю третьої особи ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої дорожньо транспортною пригодою,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до ПрАТ «Європейський страховий альянс» про відшкодування шкоди, завданої ДТП, просила стягнути на свою користь 76629 грн. 03 коп. відшкодування матеріальної шкоди, пов`язаної з пошкодженням транспортного засобу, 6500 грн. відшкодування витрат, понесених у зв`язку з проведенням експертного автотоварознавчого дослідження, 1211 грн. 20 коп. сплаченого судового збору та 18000 грн. витрат, понесених у зв`язку з наданням правової допомоги.

В обґрунтування вимог позову покликається на те, що 18 жовтня 2024 року по вул.Гашека, 13 у м.Львові відбулась дорожньо-транспортна пригода за участі автомобілів марки «Nissan Leaf», д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_4 та автомобіля марки «BMW X3», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_5 , внаслідок якої транспортні засоби отримали механічні пошкодження. На місці ДТП учасники склали повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду (європротокол) від 18 жовтня 2024 року, у відповідності до якої ОСОБА_6 є винуватою у даній ДТП, зазначивши, що вину така визнала. Цивільно правова відповідальність винуватиці ДТП була застрахована у ПрАТ «Європейський страховий альянс», згідно Полісу №ЕР-223632491, з 0 франшизою. Вона, як власниця автомобіля марки «Nissan Leaf», д.н.з. НОМЕР_1 , 03 грудня 2024 року звернулась до страховика з повідомленням про ДТП та заявою про виплату страхового відшкодування. 17 лютого 2025 року була подана також заява та долучено висновок експерта №22692. 11 грудня 2024 року на адвокатський запит страховиком було надіслано відповідь, що у справі присутні усі документи для прийняття рішення товариством. 18 листопада 2024 року у відповіді на адвокатський запит страховик повідомив, що в процесі вивчення матеріалів ДТП виник сумнів щодо обставин ДТП і матеріали справи були направлені до спеціаліста судового експерта Семенченка П.О., який здійснив транспортно-трасологічну експертизу №ВЕД 48/24 від 15 листопада 2024 року, відповідно до висновку якої що саме дії водія ОСОБА_4 не відповідали вимогам п.14.6 ПДР України, вказана невідповідність знаходиться в причинно-наслідковому зв`язку з ДТП. У Європротоколі від 18 жовтня 2024 року, який складено сторонами по справі відповідно до норм чинного законодавства, є належним доказом вини особи ОСОБА_5 , що скоїла ДТП та визнала свою винуватість, у зв`язку з чим завдана шкода підлягає відшкодуванню, а обставини визнані сторонами не підлягають доказуванню. Зазначає, що документами, які підтверджують вину у ДТП особи є постанова суду, яка набрала законної сили за ст.124 КУпАП і повідомлення про ДТП (європротокол). Іншими документами вина особи у ДТП не встановлюється і встановленою бути не може. Висновком експерта №22692 за результатами проведення експертного автотоварознавчого дослідження, складеного 24 січня 2025 року судовим експертом Холодцовим Д.В. вартість відновлювального ремонту з врахуванням коефіцієнту фізичного зносу автомобіля марки «Nissan Leaf», д.н.з. НОМЕР_1 , в цінах на дату ДТП, без врахування ПДВ становила 76629 грн. 03 коп. На момент звернення до суду страховик не здійснив виплату страхового відшкодування, тому просить стягнути на її користь 76629 грн. 03 коп. завданої матеріальної шкоди. Окрім того, просила стягнути на її користь 6500 грн. відшкодування витрат, понесених у зв`язку з проведенням експертного автотоварознавчого дослідження, 1211 грн. 20 коп. сплаченого судового збору та 18000 грн. витрат, понесених у зв`язку з наданням правової допомоги.

01 квітня 2025 року через систему Електронний суд представник відповідача ПрАТ Європейський страховий альянс» - Чала І.М. подала до суду відзив на позов, в обґрунтування якого покликається на те, що 22 вересня 2024 року страховик та ОСОБА_5 уклали договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (Поліс №ЕР-223632491), відповідно до умов якого страховик взяв на себе відповідальність за шкоду, заподіяну внаслідок використання забезпеченого транспортного засобу особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, життя, здоров`я та/або майна потерпілих осіб внаслідок настання страхового випадку. Забезпеченим транспортним засобом за даним Договором є автомобіль марки «BMW X3», д.н.з. НОМЕР_2 , розмір страхової суми за шкоду, заподіяну майну становить 160000 грн., розмір франшизи 0. 18 жовтня 2024 року відбулась ДТП за участю забезпеченого транспортного засобу марки «BMW X3», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_6 та автомобіля марки «Nissan Leaf», д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_4 , в результаті якої транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Учасники даної ДТП скористались правом. Передбаченим ч.2 ст.31 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», оформили ДТП без залучення відповідних підрозділів Національної поліції України. у п.14 Європротоколу ОСОБА_5 зазначила, що вину визнає, а ОСОБА_4 у ДТП не винен. 21 жовтня 2024 року до страховика надійшло повідомлення від ОСОБА_4 про подію з транспортним засобом. Ознайомившись з матеріалами справи, оглянувши схему місця ДТП та фото, вивчивши пояснення учасників події, у страховика виник сумнів щодо обставин її настання, у зв`язку з чим було залучено судового експерта, обізнаного про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок. Судовим експертом складено Звіт за результатами проведення автотехнічного дослідження за №ВЕД-48/24 від 15 листопада 2024 року, відповідно до якого, враховуючи наявний факт зіткнення даних транспортних засобів, а також параметри руху таких перед пригодою, що вбачались з наданих на дослідження матеріалів справи, в сукупності з характеристиками ділянки дороги на якій мала місце дана пригода, дійшов висновку, що дії водія автомобіля марки «Nissan Leaf», з технічної точки зору, не відповідали вимогам п.14.6 в0 правил Дорожнього руху України та дана невідповідність знаходиться у причинному зв`язку з виникненням пригоди. Окрім того, судовим експертом зроблено висновки, що за обставин та умов виникнення даної пригоди, що викладені в наданих на дослідження матеріалах справи, з технічної точки зору, водій автомобіля «Nissan Leaf» ОСОБА_4 , повинен був діяти у відповідності до вимог п.14.6 в0 ПДР України. в свою чергу, в даній дорожній обстановці, з технічної точки зору, водій автомобіля марки «BMW X3», д.н.з. НОМЕР_2 , ОСОБА_5 повинна була діяти у відповідності до вимог п.п.10.4 та 12.3 ПДР України. За наведених в дослідницькій частині умов та параметрів виникнення даної пригоди, немає підстав технічного характеру вбачати в діях водія автомобіля марки «BMW X3» ОСОБА_5 невідповідності п.п.10.4 та 12.3 ПДР України, які б знаходились в причинному зв`язку з виникненням даної пригоди. За умов та параметрів руху даних транспортних засобів перед пригодою, що вбачаються з наданих на дослідження матеріалів, дії автомобіля марки «Nissan Leaf» ОСОБА_4 , з технічної точки зору, не відповідали вимогам п.п.14.6 в) ПДР України, та вказана невідповідність знаходиться в причинному зв`язку з виникненням даної пригоди. 20 листопада 2024 року від страхувальниці ОСОБА_5 надійшла заява, у якій вона пояснила, що свою вину у ДТП визнала під моральним та психологічним тиском водія ОСОБА_4 , перебуваючи у стресовому стані та, не зорієнтувавшись в обставинах події. Під час з`ясування обставин ДТП, було викликано патрульну поліцію, які схилили до складення європротоколу. Свою вину у ДТП не визнає. 03 грудня 2024 року адвокатом позивача скерована страховику заява на виплату страхового відшкодування, однак 10 грудня 2024 року страховик прийняв рішення про відмову у виплаті страхового відшкодування, оскільки саме ОСОБА_4 було порушено ПДР, а сам факт визнання вини ОСОБА_5 у Європротоколі не є доказом вчинення нею правопорушення, а також не може бути беззаперечним доказом відсутності вини іншого учасника ДТП. У відповідності ст.33-1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхувальник, інша особа, відповідальність якої застрахована, водій транспортного засобу, причетного до дорожньо-транспортної пригоди особа, яка має право на отримання відшкодування (потерпілий) зобов`язані сприяти страховику та МТСБУ в розслідуванні причин та обставин ДТП, а саме надати для огляду належний їй транспортний засіб або інше пошкоджене майно, повідомити страховика про всі відомі їй обставини та надати для огляду та копіювання наявні у неї документи щодо цієї ДТП протягом семи робочих днів з дня отримання нею відповідної інформації або документа. Якщо зазначені особи з поважних причин не мали змоги виконати ці дії, вони мають підтвердити це документально. Фактично страховик має право на власне розслідування страхової події, при цьому страхувальник або постраждалий водій повинні сприяти в такому розслідуванні. Тому страховиком було залучено незалежного судового експерта, який встановив у діях водія ОСОБА_4 не відповідність вимогам п.14.6 в0 ПДР, що призвели до зіткнення автомобілів. ДТП оформлювалась без виклику поліції, справ про адміністративне правопорушення не розглядалась у суді, тобто вина ОСОБА_5 не була встановлена у судовому порядку. Лише наявність рішення суду, яке набрало законної сили та яким встановлено вину особи у ДТП, виключає питання визначення страховиком відповідальної особи за нанесення шкоди. у даному випадку вина була визначена сторонами, повідомлення про ДТП немає приюдиційного значення для суду, адже навіть протокол про адміністративне правопорушення не може бути визнаний належним доказом у справі, в розумінні статті 251 КУпАП, оскільки за своєю природою він не є самостійним беззаперечним доказом, а обставини, викладені у ньому, повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, що б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, і не викликали сумніви суду. У разі відсутності преюдиційного доказу вини особи у завданні шкоди, зазначена обставина підлягає встановленню у ході розгляду цивільної справи, оскільки суд не позбавлений та не обмежений у праві самостійно, в рамках розгляду даного спору та при наявності відповідних документальних доказів, встановити наявність чи відсутність вини в діях учасників ДТП. Європротокол, як і протокол про адміністративне правопорушення це форма фіксації правопорушення. Європротокол є документом, який складається водіями із зазначенням обставин ДТП, однак не є документом, який визначає вину та цивільно-правову відповідальність водія. Вина ОСОБА_5 у вчиненні адміністративного правопорушення не може вважатися встановленою та доведеною, оскільки не підтверджена належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами. У зв`язку із спростуванням обставин, викладених у Європротоколі, за висновком судового експерта №ВЕД-48/24 та власною заявою ОСОБА_5 , у страховика на даний час не виникає обв`язку з відшкодування шкоди позивачці, оскільки протиправних дій у ДТП, внаслідок яких настає цивільно-правова відповідальність страхувальника, страхувальником не виявлено під час розслідування обставин події. Щодо стягнення витрат на правову допомогу, то вважає, що заявлений до стягнення розмір у сумі 18000 грн. не є співмірним із складністю справи, ціною позову та виконаними роботами (наданими послугами), часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг) та не є доведеним. Більше того, витрати позивача не є реальними, а є потенційними, не підтверджені квитанцією про оплату чи іншим платежем. Враховуючи вищенаведені обставини, просила у задоволенні позову відмовити у повному обсязі (а.с.52-60).

Позивачка, представник відповідача (в останнє), третя особа в судові засідання не з`явились, про причини неявки суд не повідомили, хоча повідомлялись судом належно та вчасно. Позивачка скористалась правом на представництво інтересів в суді через представника. Представник відповідача, яка приймала участь у судових засіданнях в режимі відеоконференцзв`язку. В останнє судове засідання на такий не вийшла, в телефонному режимі повідомила, що зайнята у іншому судовому засіданні.

Ухвалою Сихівського районного суду м.Львова від 18 березня 2025 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначено до судового розгляду на 02 квітня 2025 року.

02 квітня 2025 року в судовому засіданні оголошено перерву до 16 квітня 2025 року, через неявку представника відповідача, від якої перед судовим засіданням судом отримано заяву про проведення судового розгляду у режимі відеоконференції (ухвалою суду від 03 квітня заяву задоволено).

05 травня 2025 року через електронну адресу суду представником позивача ОСОБА_3 адвокатом Петриною С. скеровано клопотання про залучення до справи у якості третьої особи ОСОБА_5

16 квітня 2025 року у судовому засіданні продовжено перерву до 05 травня 2025 року, у зв`язку з перебуванням головуючої у нарадчій кімнаті по кримінальному провадженні (з 14 по 16 квітня 2025 року).

05 травня 2025 року в судовому засіданні оголошено перерву до 21 травня 2025 року, у зв`язку із задоволенням клопотання представника позивача про залучення до справи третьої особи та необхідністю скерування такій копії позову з додатками та виклику в судове засідання.

21 травня 2025 року в судовому засіданні за клопотанням представника позивача продовжено перерву до 05 червня 2025 року, оскільки позивачка звернулась до поліції з заявою про складення протоколу про адміністративну відповідальність відносно третьої особи за ст.124 КУпАП.

Ухвалою суду від 05 червня 2025 року в судовому засіданні продовжено перерву до 19 червня 2025 року, у зв`язку з заявленим клопотанням представника позивача, неявки сторін.

19 червня 2025 року ухвалою суду клопотання представника позивача ОСОБА_7 задоволено, провадження у справі зупинено до набрання законної сили постановою у справі №464/3920/25 про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_8 за ст.124 КУпАП.

Ухвалою суду від 25 серпня 2025 року клопотання представника позивача задоволено, поновлено провадження у справі та призначено справу до судового розгляду на 04 вересня 2025 року.

Заслухавши представників сторін, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

У відповідності до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно з частиною першою статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частиною першою статті 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

По справі встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Як вбачається з положень статті 1 Закону України «Про страхування» страхування це правовідносини щодо захисту страхових інтересів фізичних та юридичних осіб (страховий захист) при страхуванні ризиків, пов`язаних з життям, здоров`ям, працездатністю та пенсійним забезпеченням, з володінням, користуванням і розпорядженням майном, з відшкодуванням страхувальником заподіяної ним шкоди особі або її майну, а також шкоди, заподіяної юридичній особі, у разі настання страхових випадків. Визначених договором страхування, за рахунок коштів фондів, що формуються шляхом сплати страхувальником страхових премій (платежів, внесків), доходів від розміщення коштів таких фондів та інших доходів страховика, отриманих згідно із законодавством.

У відповідності до полісу №ЕР 223632491 автомобіль марки «BMW X3», д.н.з. НОМЕР_2 забезпечений полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів у ПрАТ «Європейський страховий альянс» з 23 вересня 2024 року по 22 вересня 2025 року.

Як убачається з копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 власником автомобіля марки «BMW X3», д.н.з. НОМЕР_2 є ОСОБА_5 .

Власником автомобіля марки «Nissan Leaf», д.н.з. НОМЕР_1 являється ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 .

18 жовтня 2024 року складено повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, схему ДТП, фотофіксування за участю автомобілів марки «Nissan Leaf», д.н.з. НОМЕР_1 та «BMW X3», д.н.з. НОМЕР_2 .

21 жовтня 2024 року ОСОБА_4 скеровано до ПрАТ «Європейський страховий альянс» повідомлення потерпілої особи про подію з транспортним засобом. Цього ж дня ОСОБА_5 також скеровано повідомлення як страхувальника про подію з транспортним засобом.

Страховиком ПрАТ «Європейський страховий альянс» заведено страхову справу №141/24/10/ЦВ04/00/0 за наслідками ДТП 18 жовтня 2024 року по вул. Гашека, 13 у м.Львові з участю автомобілів марки «Nissan Leaf», д.н.з. НОМЕР_1 та «BMW X3», д.н.з. НОМЕР_2 .

15 листопада 2024 року судовим експертом Семенченко П.О. складено висновок експерта за результатами проведення автотехнічного дослідження №ВЕД-48/24. Даному висновку Сихівським районним судом м.Львова у своїй постанові від 30 липня 2025 року у справі №464/3920/25 про притягнення ОСОБА_5 надано оцінку, вважаючи такий неналежним та недопустимим доказом у даній справі.

Листом №30/26 від 18 листопада 2024 року ПрАТ «Європейський страховий альянс» повідомлено про відсутність правових підстав для прийняття рішення про здійснення страхового відшкодування або про відмову у здійсненні такого.

03 грудня 2024 року адвокатом Петриною С.М. до страховика надіслано заяву про виплату страхового відшкодування ОСОБА_3 .

Листом №36/26 від 11 грудня 2024 року ПрАТ «Європейський страховий альянс» повідомив адвоката Петрину С.М. про те, що отримали його заяву 03 грудня 2024 року, однак у справі відсутні всі документи для прийняття рішення, про що повідомлено потерпілу листом.

24 січня 2025 року судовим експертом Холодцовим Д.В. складено висновок експерта №22692 за результатами проведення експертного автотоварознавчого дослідження, у відповідності до якого вартість відновлювального ремонту з врахуванням коефіцієнту фізичного зносу автомобіля марки «Nissan Leaf», д.н.з. НОМЕР_1 , пошкодженого внаслідок ДТП 18 жовтня 2024 року в цінах на дату ДТП, без врахування податку на додану вартість (без ПДВ) становила 76629 грн. 03 коп.

Відповідачем відмовлено у виплаті страхового відшкодування, оскільки під час оформлення Європротоколу учасники ДТП можуть не врахувати усіх обставин справи та хибно дійти висновку про наявність в діях одного з них вини, що можна пояснити швидкістю подій, особливостями пам`яті та суб`єктивним сприйняттям обставин ДТП. Вина ОСОБА_5 у вчиненні адміністративного правопорушення не може вважатися встановленою та доведеною, оскільки не підтверджена належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами. У зв`язку із спростуванням обставин, викладених у Європротоколі, за висновком судового експерта №ВЕД-48/24 та власною заявою ОСОБА_5 у страховика не виникло обов`язку з відшкодування шкоди позивачці, оскільки протиправних дій у ДТП, внаслідок яких настає цивільно-правова відповідальність страхувальника відповідачем не виявлено під час розслідування обставин події.

Постановою Сихівського районного суду м.Львова від 30 липня 2025 року ОСОБА_5 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, однак провадження у справі закрито, у зв`язку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення. Відповідачка притягнута до відповідальності за те, що 18 жовтня 2024 року по вул. Гашека, 13 у м.Львові, керуючи автомобілем марки «BMW X3» д.н.з. НОМЕР_2 , проявила неуважність до дорожньої обстановки та її зміни під час зміни напрямку руху, а саме при повороті ліворуч, не переконалась у безпеці маневру та в тому, що це не створить перешкод іншим учасникам дорожнього руху, внаслідок чого допустила зіткнення з автомобілем марки «Nissan Leaf», д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_4 , який здійснював обгін її автомобіля, в результаті чого автомобілі отримали механічні пошкодження, чим порушила п.10.1 ПДР України.

Відповідно до положень ч.6 ст.82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Тобто вина ОСОБА_5 встановлена постановою Сихівського районного суду м.Львова від 30 липня 2025 року, яка набрала законної сили.

Таким чином, між сторонами виник спір щодо відмови у виплаті страхового відшкодування, що стало причиною позивачки звернутись до суду з даним позовом.

Стаття 1166 ЦК України передбачає, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

За змістом вказаної норми шкода підлягає відшкодуванню в повному обсязі та особою, яка безпосередньо її завдала.

Проте із вказаних правил є винятки, передбачені законом. Одним з таких винятків є страхування особою цивільно-правової відповідальності.

Страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

Відповідно до статті 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів врегульовані Законом України «Про загальнообов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», який є спеціальним Законом у даних правовідносинах.

Відповідно до п.22.1. ст.22 Закону України «Про загальнообов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до ст.29 Закону України «Про загальнообов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

У випадку виплати страхового відшкодування безпосередньо страхувальнику виплата здійснюється без податку на додану вартість, який повертається страхувальнику після надання документів про оплату запчастин/відновлюваного ремонту на суму, що включає податок на додану вартість, в межах суми страхового відшкодування. У разі, якщо страхові суми не перераховуються безпосередньо потерпілим, а спрямовуються на придбання у платника податку на додану вартість послуг по ремонту, заміщенню, відтворенню застрахованого об`єкта, які мають бути використані в процесі його ремонту, то розрахунок суми виплати на таке придбання здійснюється з урахуванням сум податку на додану вартість, які включаються до вартості й виділяються окремим рядком.

На підставі договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів страховик відповідно до встановлених лімітів відповідальності відшкодовує оцінену ним шкоду з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу та франшизи.

24 січня 2025 року судовим експертом Холодцовим Д.В. складено висновок експерта №22692 за результатами проведення експертного автотоварознавчого дослідження, у відповідності до якого вартість відновлювального ремонту з врахуванням коефіцієнту фізичного зносу автомобіля марки «Nissan Leaf», д.н.з. НОМЕР_1 , пошкодженого внаслідок ДТП 18 жовтня 2024 року в цінах на дату ДТП, без врахування податку на додану вартість (без ПДВ) становила 76629 грн. 03 коп.

Нормою п.36.2 ст.36 Закону України «Про загальнообов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна.

Отже, визначаючи розмір матеріального збитку завданого власнику автомобіля марки «Nissan Leaf», д.н.з. НОМЕР_1 , суд виходить із суми 76629 грн. 03 коп., яка визначена висновком експерта за результатами проведення судової транспортно-товарознавчої експертизи №22692 від 24 січня 2025 року, тому позов в цій частині підлягає до задоволення.

Крім того, згідно з п.2 ч.2 ст.133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи.

Відповідно до ч.6 ст.139 ЦПК України розмір витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони, проведення експертизи, залучення спеціаліста, оплати робіт перекладача встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів.

На підтвердження понесення позивачем судових витрат пов`язаних із залученням експерта, позивачем надано висновок судового експерта за результатами проведення судової транспортно-товарознавчої експертизи згідно договору №22692, складеного 24 січня 2025 року та квитанцію за проведення вказаної експертизи, згідно якої позивачкою було сплачено 6500 грн., відповідна дана сума підлягає стягненню з відповідача.

Щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу у цивільній справі.

Кожен має право на професійну правничу допомогу (частина перша статті 59 Конституції України).

За пунктом 4 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Відповідно до статті 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Розмір гонорару визначають лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини (пункт 19 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 07 липня 2021 року у справі № 910/12876/19).

Одним із принципів цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення. Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, зокрема у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Водночас процесуальне законодавство передбачає критерії, які потрібно застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу в судовому спорі. Так, за змістом частин першої та третьої статті 133 і частини другої статті 141 ЦПК України витрати на професійну правничу допомогу є одним з видів судових витрат, які розподіляють між сторонами залежно від результатів вирішення судової справи.

Частиною другою статті 141 ЦПК України визначено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, до яких відносять зокрема, витрати на професійну правничу допомогу покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до частини першої-третьої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, у тому числі, гонорар адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

02 грудня 2024 року між Адвокатським об`єднанням «Центр захисту при ДТП «АВТОПОМІЧ» та ОСОБА_3 укладено договір про надання професійної правничої допомоги №2Б/0136.

До позову долучено свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю серії ЛВ №002618, видане 25 серпня 2023 року, відповідно до Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» Петрина С.М. має право на заняття адвокатською діяльністю на підставі рішення Ради адвокатів Львівської області від 28 липня 2023 року №181.

Окрім того, адвокатом Петриною С.М. долучено ордер на надання правничої допомоги ОСОБА_3 , на підставі договору про надання правничої допомоги №2Б/0136 від 02 грудня 2024 року у Сихівському районному суді м.Львова.

На підтвердження вимог заяви адвокатом Петриною С.М. надано детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних для надання професійної правничої допомоги від 17 березня 2025 року, у відповідності до якого Антонюк Л.І. Адвокатським об`єднанням «Центр захисту при ДТП «АВТОПОМІЧ» надані наступні послуги: зустріч, консультація клієнта, узгодження правової позиції 1500 грн., опрацювання законодавчої бази, аналіз судової практики 1500 грн., збір доказів, формування правової позиції, вибір стратегії, подання адвокатських запитів, заяви про виплату страхового відшкодування 6000 грн., підготовка та подання позовної заяви, детальний опис робіт та заяв по суті справи 6000 грн., ведення справи у суді і підготовка інших необхідних процесуальних документів 3000 грн., а всього 18000 грн.

Частина четверта цієї статті передбачає, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаними адвокатом робами (наданими послугами); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, у тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може за клопотанням іншої сторони зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частина п`ята статті 137 ЦПК України).

Відповідачем не заявлялось клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, однак у відзиві зазначили про заявлений до стягнення розмір витрат на правничу допомогу в сумі 18000 грн. не є співмірним із складністю справи, ціною позову та виконаних робіт (наданих послуг), часом витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг) та не є на думку представника відповідача доведеним. Витрати позивачки не є реальними, а є потенційними, оскільки не підтверджені квитанцією про оплату чи іншим платіжним документом.

Відповідно до частини шостої статті 137 ЦПК України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Однак, у частині третій статті 141 ЦПК України передбачено, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Частиною п`ятою цієї статті Кодексу визначено, що якщо сума судових витрат, заявлених до відшкодування та підтверджених відповідними доказами, є неспівмірно меншою, ніж сума, заявлена в попередньому (орієнтовному) розрахунку, суд може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні судових витрат (крім судового збору) повністю або частково, крім випадків, якщо така сторона доведе поважні причини зменшення цієї суми.

Тобто, ЦПК України передбачено критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) обґрунтованість, 4) розумність і співмірність їх розміру відповідно до ціни позову, а також з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи, а також значення справи для сторін.

Принцип змагальності під час вирішення цього питання знайшов своє втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності, тому при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу необхідно надавати оцінку виключно тим обставинам, щодо яких інша сторона має заперечення.

Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не може вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Такі висновки викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 липня 2023 року у справі № 911/3312/21.

Водночас у частинах третій - п`ятій, дев`ятій статті 141 ЦПК України визначено критерії, керуючись якими, суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від загального правила під час вирішення питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення. У такому випадку суд повинен конкретно визначити, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести обґрунтування такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин може обмежити такий розмір з огляду на розумну потребу судових витрат для конкретної справи.

Наведені висновки сформульовані у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року у справі № 922/1964/21.

У постановах від 19 лютого 2022 року у справі № 755/9215/15-ц та від 05 липня 2023 року у справі № 911/3312/21 Велика Палата Верховного Суду виснувала, що під час визначення суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та потрібності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін.

Отже, у разі недотримання вимог частини четвертої статті 137 ЦПК України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони. Натомість під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частиною третьою статті 141 ЦПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу, або ж присудити такі витрати частково.

Критерії оцінки реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та неодмінності), а також розумності їхнього розміру застосовуються з огляду на конкретні обставини справи, тобто є оціночним поняттям. Вирішення питання оцінки суми витрат, заявлених до відшкодування, на предмет відповідності зазначеним критеріям є завданням того суду, який розглядав конкретну справу і мав визначати суму відшкодування з належним урахуванням особливостей кожної справи та всіх обставин, що мають значення.

Саме такий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2024 року у справі № 910/14524/22.

Згідно з пунктом 9 частини третьої статті 175 ЦПК України позовна заява повинна містити попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

У відповідності з частиною восьмою статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Таким чином, зважаючи на складність справи та часу, який затрачено на фактичне надання правової допомоги, враховуючи обсяг надання послуг та виконаних робіт адвокатом Петриною С.М., принципи співмірності, розумності та реальності витрат, суд прийшов до висновку, що судові витрати на правничу допомогу підлягають до часткового задоволення, у розмірі 10000 грн.

Крім того, на підставі вимог ч.2 ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивачки необхідно стягнути судовий збір в розмірі 1211 грн. 20 коп., враховуючи той факт, що судом позовні вимоги ОСОБА_3 задоволені повністю.

Керуючись ст.ст. 12, 76-82, 133, 135, 137, 139, 141, 259, 263-268, 354 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в :

позов ОСОБА_1 задоволити.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «ЄВРОПЕЙСЬКИЙ СТРАХОВИЙ АЛЬЯНС», , адреса 03039 м.Київ проспект Науки, 3, на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 , 76629 грн. 03 коп. матеріальної шкоди, 6500 грн. витрат за експертне дослідження, 10000 грн. витрат за надання правової допомоги, 1211 грн. 20 коп. судового збору, а всього 94340 грн. 23 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту рішення.

Повний текст рішення виготовлено 04 вересня 2025 року.

СУДДЯ Оксана БЕСПАЛЬОК