Справа № 354/16/25
Провадження № 22-ц/4808/1038/25
Головуючий у 1 інстанції Ваврійчук Т. Л.
Суддя-доповідач Максюта
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 вересня 2025 року м. Івано-Франківськ

головуючого (суддя-доповідач) Максюти І.О.,

суддів Баркова В.М., Пнівчук О.В.,

секретаря Петріва Д.Б.,

з участю представника особи, яка подала апеляційну скаргу, позивача ОСОБА_1 адвоката Гайтанюк М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданніцивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_3 , Поляницької сільської ради Надвірнянського району Івано-Франківської області про визнання права власності на спадкове майно, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Гайтанюк Мар`яна Миколаївна, на рішення Яремчанського міського суду Івано-Франківської області, ухвалене суддею Ваврійчук Т.Л. 16 травня 2025 року в м. Яремче Івано-Франківської області,

в с т а н о в и в:

Короткий зміст позовних вимог

У січні 2025 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до Поляницької сільської ради Надвірнянського району Івано-Франківської області про визнання права власності на земельну ділянку, площею 0,4830 га, кадастровий номер: :17:002:0076, яка призначена для ведення особистого селянського господарства і знаходиться за адресою: с. Яблуниця, уч. Довгий Грунь, Надвірнянського району, Івано-Франківської області в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що померла ОСОБА_4 , одружена не була, своїх дітей, рідних братів і сестер не мала, а тому належне їй майно вона заповіла позивачу, його сестрі ОСОБА_2 та брату ОСОБА_3 , оскільки вони доглядали та опікувалися нею.

Відповідно до заповіту від 11.09.2013 року, ОСОБА_4 заповіла належну їй земельну ділянку площею 0,6427, кадастровий номер: :15:006:0144, та земельну ділянку площею 0,1017 га, кадастровий номер: :15:006:0008, в с. Яблуниця на уч. Довгий ОСОБА_5 , земельну ділянку площею 0,0459 га, кадастровий номер: :15:006:0010 та земельну ділянку площею 0,0413 га, кадастровий номер: :15:006:0009 в с. Яблуниця на уч. ОСОБА_6 , а земельну ділянку площею 0,6330 га кадастровий номер: :15:006:0145, яка розташована в с. Яблуниця, уч. Довгий Грунь Яремчанської міської ради Івано-Франківської області - ОСОБА_1 .

Після смерті ОСОБА_4 позивач разом з ОСОБА_3 та ОСОБА_2 в установлений строк звернулися до Яремчанської міської державної нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини за заповітом. Державним нотаріусом заведено спадкову справу №62/2018 у нотаріуса (та №62355645 в Спадковому реєстрі) і видано ОСОБА_3 та ОСОБА_2 свідоцтво про право на спадщину.

Однак, позивачу нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку площею 0,6330 га кадастровий номер: :15:006:0145 у зв`язку з відсутністю документів, що посвідчують право власності спадкодавця на вказане майно.

Зазначені обставини обумовлені тим, що ще за життя ОСОБА_4 поділила вказану земельну ділянку на дві окремі ділянки: площею 0,1500 га кадастровий номер :17:002:0075 та площею 0,4830 га, кадастровий номер :17:002:0076.

У подальшому земельну ділянку площею 0,1500 га із кадастровим номером :17:002:0075 ОСОБА_4 відчужила, тому у її власності на момент смерті перебувала земельна ділянка площею 0,4830 га із кадастровим номером :17:002:0076, яка є частиною земельної ділянки площею 0,6330 га.

При посвідченні заповіту ОСОБА_4 від 11.09.2013 року секретарем сільської ради не перевірено правовстановлюючі документи на земельні ділянки, а взято інформацію із попереднього заповіту, оскільки заповідачка кілька разів змінювала заповіт.

Вважає, що долученими доказами повністю підтверджується той факт, що земельна ділянка, площею 0,4830 га із кадастровим номером :17:002:0076, яка залишалась у власності на день її смерті, утворилась внаслідок поділу вказаної у заповіті земельної ділянки площею 0,6330 га кадастровий номер: :15:006:0145, яку померла заповіла позивачу.

Оскільки, позивач позбавлений можливості у позасудовому порядку оформити спадщину, він змушений звернутись до суду із даним позовом та просив визнати за ним право власності на земельну ділянку площею 0,4830 га із кадастровим номером :17:002:0076, цільове призначення-для ведення особистого селянського господарства, яка розташована на уч. Довгий Грунь у с. Яблуниця в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_4 .

В процесі розгляду справи позивачем подано заяви про заміну неналежного відповідача Поляницьку сільську раду Надвірнянського району Івано-Франківської області належним спадкоємцем ОСОБА_2 , про зміну підстав позову у зв`язку із заміною відповідача, а також заяву про залучення третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача спадкоємця померлої ОСОБА_3 , які судом першої інстанції задоволено.

Короткий зміст оскаржуваного рішення суду

Рішенням Яремчанського міського суду Івано-Франківської області від 16 травня 2025 рокуу задоволенні позову відмовлено (а.с.76-80).

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що у заповіті ОСОБА_4 від 11.09.2013 року розпорядження щодо належної їй земельної ділянки площею 0,4830 га із кадастровим номером :17:002:0076 відсутнє, а земельна ділянка площею 0,6330 га із кадастровим номером :15:006:0145 на момент посвідчення даного заповіту вже припинила своє існування як об`єкт цивільних прав та у власності заповідача не перебувала, а отже остання не мала право на розпорядження нею, тому у тій частині, яка стосується заповідання на користь ОСОБА_1 земельної ділянки площею 0,6330 га із кадастровим номером :15:006:0145, вказаний заповіт є нікчемним, що виключає можливість задоволення позовних вимог у даній справі.

Короткий зміст та узагальнюючі доводи апеляційної скарги

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_1 через свого представника ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу з підстав його незаконності та необґрунтованості.

Вважає, що суд першої інстанції мав установити дійсну волю спадкодавця, визначити яке майно підлягає спадкуванню, установити той факт, що позивач є спадкоємцем за заповітом ОСОБА_4 , факт того, що він звернувся із заявою про прийняття спадщини у встановлений законом строк та прийняв після смерті померлої спадщину, та факт того, що через відсутність правовстановлюючого документу на спадкове майно йому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину.

Однак, суд дійшов переконання про необхідність тлумачення заповіту.

Наголосив на тому, що земельна ділянка площею 0,6330 га кадастровий номер: :15:006:0145, розташована в АДРЕСА_1 , призначена для ведення особистого селянського господарства належала померлій на праві власності і її спадкодавець заповіла ОСОБА_1 .

Зазначені обставини підтверджуються копією заповіту спадкодавця від 11.09.2013 року, з якого вбачається, що він не відмінявся, а новий заповіт не посвідчувався.

Судом першої інстанції встановлено, що з урахуванням ч. 1. ст. 1236, ч. 1. ст. 1257, ч. 2 ст. 215 ЦК України та зважаючи на те, що у заповіті ОСОБА_4 розпорядження щодо належної їй земельної ділянки 0,4830 га із кадастровим номером :17:002:0076 відсутнє, а земельна ділянка площею 0,6330 га із кадастровим номером :15:006:0145 на момент посвідчення даного заповіту вже припинила своє існування як об`єкт цивільних прав та у власності спадкодавця не перебувала, остання не мала права розпоряджатися нею, тому у тій частині яка стосується заповіту на користь ОСОБА_1 земельної ділянки площею 0,6330 га із кадастровим номером :15:006:0145 вказаний заповіт є нікчемним.

Апелянт з таким висновком суду першої інстанції не погодився виходячи з того, що заповідач на його думку може включити до заповіту будь-які розпорядження щодо спадкового майна, складу спадщини, саме в цьому полягає свобода заповіту. Вважає, що тлумачення заповітів повинно здійснюватися самими спадкоємцями і лише за наявності між ними спору судом.

Внаслідок помилки в заповіті ОСОБА_4 неправильно зазначені реквізити спірної земельної ділянки, однак її воля залишилася незмінною, як і незмінними залишилися ознаки земельної ділянки: призначення, місцезнаходження та належність на праві власності спадкодавцю. Однак, суд першої інстанції не звернув уваги на такі обставини, тому прийшов до помилкового висновку, що спадкодавець не висловила свою волю щодо земельної ділянки площею 0, 4830 га.

Також апелянт переконаний, що суд першої інстанції після вставлення факту добровільного, усвідомленого визнання відповідачкою ОСОБА_2 позову, мав його задовольнити, проте навпаки безпідставно відмовив у задоволенні позову.

Просив рішення суду скасувати та постановити нове, яким позов ОСОБА_1 задовольнити у повному обсязі визнавши за ним право власності на земельну ділянку площею 0,4830 га, кадастровий номер: :17:002:0076, призначену для ведення особистого селянського господарства в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_4 .

Позиція інших учасників справи

Відзив на апеляційну скаргу іншими учасниками справи не подано, що відповідно до ч.3 ст. 360 ЦПК України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку.

Позиція Івано-Франківського апеляційного суду

У судове засідання не з`явилися учасники справи, крім представника особи, яка подала апеляційну скаргу, адвоката т Гайтанюк М.М., хоча про день місце та час розгляду справи повідомлений належним чином шляхом направлення рекомендованої кореспонденції.

Приймаючи до уваги, що неявка осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України, не перешкоджає перегляду справи в апеляційному порядку, апеляційним судом виконаний обов`язок щодо повідомлення осіб, які беруть участь у справі, про день, місце та час судового засідання, тому колегія суддів розглянула справу за їх відсутності.

Вислухавши пояснення представника особи. Яка подала апеляційну скаргу, доповідь судді, дослідивши матеріали справи та перевіривши, відповідно до ст. 367 ЦПК України, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду вважає її обґрунтованою, виходячи з таких підстав.

Згідно з статтею 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній та додатково поданими доказами, перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ст. ст.263,264 ЦПК України рішення суду повинно бути законним i обґрунтованим. Під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають iз встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати.

Фактичні обставини справи

Згідно з Державним актом на право власності на земельну ділянку серії ІФ №037420 від 10.03.2005 року у власності ОСОБА_4 перебувала земельна ділянка площею 1,5753 га із кадастровим номером :15:006:0007, цільове призначення-для ведення особистого селянського господарства, що знаходилась у с. Яблуниця уч. Довгий Грунь (а.с. 19, том 1).

Відповідно до договору купівлі-продажу частини земельної ділянки від 29.06.2007 року, за реєстром № 1615-Д ОСОБА_4 відчужила частину належної їй земельної ділянки із кадастровим номером :15:006:0007 площею 0,0500 га на користь ОСОБА_8 (а.с.16-17, том 1).

На підставі вищезазначеного договору купівлі-продажу та виготовленого Приватним підприємством «Геопростір» Технічного звіту по заміні державного акту та підготовки до видачі нового державного акту ОСОБА_4 був виданий Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ №630036 на ділянку площею 1,5253 га, кадастровий номер :15:006:0112, цільове призначення-для ведення особистого селянського господарства, що розташована у с. Яблуниця уч. Довгий Грунь (а.с. 40-41, том 1).

ОСОБА_4 16.09.2010 року звернулася до компетентних органів із заявою, зареєстрованою в реєстрі за №1248, відповідно до якої просила здійснити поділ належної їй на праві власності земельної ділянки площею 1,5253 га із кадастровим номером :15:006:0112 на три окремі ділянки: площею 0,2496 га, 0,6427 га та 0,6330 га (а.с.22, том 1).

На підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 29.06.2007 року за реєстром №1615-Д та заяви про поділ від 16.09.2010 року за реєстром №1248 їй 20.12.2010 року був виданий Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ №498477 на ділянку площею 0,6330 га, кадастровий номер :15:006:0145, цільове призначення-для ведення особистого селянського господарства, що розташована на уч. Довгий Грунь у с. Яблуниця (а.с. 44, том 1).

Матеріалами справи також підтверджується, що 30.12.2011 року на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 29.06.2007 року за реєстром №1615-Д та заяви про поділ від 29.11.2011 року за реєстром №547 були видані: Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯК №940414 на ділянку площею 0,4830 га, кадастровий номер :17:002:0076, цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства, що розташована на уч. Довгий Грунь у с. Яблуниця; Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯК №949415 на ділянку площею 0,1500 га, кадастровий номер :17:002:0075, цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства, що розташована на уч. Довгий Грунь у с. Яблуниця (а.с. 45-46, том 1).

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , виданим виконавчим комітетом Яблуницької сільської ради Яремчанської міської ради Івано-Франківської області 19.01.2018 року (а.с.10, том 1).

Відповідно до заповіту від 11.09.2013 року, посвідченого секретарем Яблуницької сільської ради, зареєстрованого у реєстрі за №44, ОСОБА_4 заповіла належні їй земельні ділянки для ведення особистого селянського господарства площею 0,6427, кадастровий номер: :15:006:0144 (Державний акт серії ЯЛ №498478 від 20.12.2010 року) та площею 0,1017 га, кадастровий номер: :15:006:0008 (Державний акт серії ІФ №037421), які розташовані у с. Яблуниця уч. Довгий Грунь, ОСОБА_2 , земельні ділянки для ведення особистого селянського господарства площею 0,0459 га, кадастровий номер: :15:006:0010 (Державний акт серії ІФ №037423 від 10.03.2005 року) та площею 0,0413 га, кадастровий номер: :15:006:0009 (Державний акт серії ІФ №037422), які розташовані у с. Яблуниця уч. Довгий Грунь, ОСОБА_3 ; земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства площею 0,6330 га, кадастровий номер: :15:006:0145 (Державний акт серії ЯЛ №498477 від 20.12.2010 року), яка розташована в с. Яблуниця, уч. Довгий Грунь, ОСОБА_1 (а.с.11, том 1).

Із матеріалів спадкової справи вбачається, що після смерті ОСОБА_4 . Яремчанською міською державною нотаріальною конторою 02.05.2018 року була заведена спадкова справа №62/2018 (номер у Спадковому реєстрі 62355645) на підставі заяв про прийняття спадщини за заповітом, які надійшли 02.05.2018 року від ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , що підтверджується витягом про реєстрацію у Спадковому реєстрі №51762076 від 02.05.2018 року (а.с.115, том 1).

Третім спадкоємцем за заповітом ОСОБА_4 від 11.09.2013 року ОСОБА_3 заяву про прийняття спадщини не подано.

Відповідно до сформованої нотаріусом Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) №51762007 від 02.05.2018 року ОСОБА_4 за життя було складено ряд заповітів, зокрема: заповіт від 23.01.2008 року, за реєстром №25, скасований за заявою від 05.01.2011 року; заповіт від 22.12.2010 року, за реєстром №42, скасований за заявою від 13.09.2013 року; заповіт від 11.09.2013 року, за реєстром №44, який є чинним (а.с.113-114, том 1).

Згідно довідок виконкому Яблуницької сільської ради Яремчанської міської ради Івано-Франківської області №89 від 19.01.2018 року та №685 від 02.05.2018 року ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , до дня смерті була зареєстрована та проживала за адресою: АДРЕСА_1 , разом із нею проживала та вела спільне господарство її племінниця ОСОБА_9 (а.с. 116-117, том 1).

30.05.2019 року державним нотаріусом Яремчанської міської державної нотаріальної контори Мотрук Н.Д. видані свідоцтва про право на спадщину, зареєстровані у реєстрі за №359 та №360 на земельні ділянки площею 0,6427 га із кадастровим номером :15:006:0144 та площею 0,1017 га із кадастровим номером :15:006:0008, які розташовані у с. Яблуниця, уч. Довгий Грунь, в порядку спадкування за заповітом ОСОБА_4 від 11.09.2013 року, за реєстром №44 (а.с.141, 143, том 1).

Постановою державного нотаріуса Яремчанської міської державної нотаріальної контори Мотрук Н.Д. №631/02-31 від 13.12.2024 року відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом ОСОБА_4 від 11.09.2013 року за реєстром №44 на земельну ділянку площею 0,6330 га для ведення особистого селянського господарства, яка розташована у с. Яблуниця уч. Довгий Грунь у зв`язку із тим, що спадкоємець не представив правовстановлюючих документів на дане майно (а.с.152, том 1).

Згідно відповіді ГУ Держгеокадастру в Івано-Франківській області № 29-9-0.331-2170/0/2-24 від 22.04.2024 року на адвокатський запит ОСОБА_7 за інформацією, наданою Відділом №4 управління надання адміністративних послуг встановлено, що у місцевому фонді документації із землеустрою та оцінки земель на земельну ділянку з кадастровим номером: :15:006:0145 наявна документація із землеустрою, а саме: «Технічна документація із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельні ділянки при поділі земельної ділянки, громадянці ОСОБА_4 . На земельні ділянки площами 0,6330 га та 0,4830 га у місцевому фонді документації із землеустрою та оцінки земель документації із землеустрою не обліковуються (а.с. 48-49, том 1).

Листом ГУ Держгеокадастру в Івано-Франківській області № 29-9-0.221-5402/0/2-24 від 18.10.2024 року підтверджується, що в Державному земельному кадастрі відсутні відомості про земельну ділянку площею 0,6330 га з кадастровим номером :15:006:0145 (відповідно до даних Державного реєстру земель станом на 01.01.2013 року, щодо зазначеної земельної ділянки здійснено поділ на земельні ділянки площею 0,15 га з кадастровим номером: :17:002:0075 (видано державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯК №949415, зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі 30.12.2011 року за №00746) та площею 0,4830 га з кадастровим номером :17:002:0076 (видано державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯК №949414, зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі 30.12.2011 року за №00747) (а.с.52-53, том 1).

Із копій Поземельних книг наданих Головним управлінням Держгеокадастру на земельну ділянку площею 0,4829 га із кадастровим номером :17:002:0076 (власник ) та земельну ділянку площею 0,1500 га із кадастровим номером :17:002:0075 вбачається, що вони заведені 30.12.2011 року (а.с.160-204, том 1).

Відповідно до листа ГУ Держгеокадастру в Івано-Франківській області №29-9-0.63-256/0/2-25 від 29.01.2025 року поземельна книга на земельну ділянку площею 0,6330 га із кадастровим номером :15:006:0145 в управлінні відсутня (а.с.158, том 1).

З листа ГУ Держгеокадастру в Івано-Франківській області № 29-9-0.221-721/0/2-25 від 25.02.2025 року з вбачається, що відповідно до даних Державного земельного кадастру відомості про земельну ділянку із кадастровим номером :15:006:0145 станом на 01.01.2013 року не були в автоматизованому порядку перенесені з Державного реєстру земель до Державного земельного кадастру (а.с.221, том 1).

Застосовані норми права

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (частина перша статті 1217 ЦК України).

Згідно ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч.1 ст.1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Частиною першою ст.1222 ЦК України визначено, що спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу(частина перша та друга статті 1223 ЦК України).

Згідно ч.1 ст.1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Відповідно ст.1216 Цивільного кодексу України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Положеннями статті 1223 ЦК України передбачено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Відповідно до статті 1236 ЦК України заповідач має право охопити заповітом права та обов?язки, які йому належать на момент складення заповіту, а також ті права та обов?язки, які можуть йому належати у майбутньому. Заповідач має право скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини. Якщо заповідач розподілив між спадкоємцями у заповіті лише свої права, до спадкоємців, яких він призначив, переходить та частина його обов?язків, що є пропорційною до одержаних ними прав. Чинність заповіту щодо складу спадщини встановлюється на момент відкриття спадщини.

Згідно ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Згідно зі статтею 1256 ЦК України тлумачення заповіту може бути здійснене після відкриття спадщини самими спадкоємцями. У разі спору між спадкоємцями тлумачення заповіту здійснюється судом відповідно до статті 213 ЦК України.

Відповідно до частини другої статті 1256 ЦК України суд розглядає справу про тлумачення заповіту за наявності таких умов: 1) зміст заповіту містить суперечності, неточності, що ускладнюють розуміння останньої волі заповідача; 2) наявність спору між спадкоємцями щодо тлумачення заповіту - спадкоємці мають різне уявлення про волевиявлення заповідача. За відсутності спору тлумачення заповіту здійснюється самими спадкоємцями на підставі частини першої статті 1256 ЦК України.

Статтею 125-126 Земельного кодексу України встановлено, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Право власності на земельну ділянку набувається і здійснюється відповідно до закону (ст. 373 ч.2 ЦК України).

Висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Встановлено, що на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 29.06.2007 року за реєстром №1615-Д та заяви про поділ від 16.09.2010 року за реєстром №1248 ОСОБА_4 20.12.2010 року виданий Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ №498477 на ділянку площею 0,6330 га, кадастровий номер :15:006:0145, цільове призначення: для ведення особистого селянського господарства, що розташована на уч. Довгий Грунь у с. Яблуниця (а.с. 44, том 1).

ОСОБА_4 поділила вказану земельну ділянку на дві окремі ділянки: площею 0,1500 га кадастровий номер :17:002:0075 та площею 0,4830 га, кадастровий номер :17:002:0076 (а.с.45-46, 52-53 том 1).

Отже, земельна ділянка, зазначена у заповіті, вчиненому на користь, зокрема ОСОБА_1 , перебувала у власності спадкодавця до 30.12.2011 року, коли їй було взамін в результаті поділу видано два Державні акти на право власності на землю серії ЯК №949415 на земельну ділянку площею 0,1500 га із кадастровим номером :17:002:0075 та серії ЯК № 949414 на земельна ділянка площею 0,4830 га із кадастровим номером :17:002:0076.

У подальшому земельну ділянку площею 0,1500 га із кадастровим номером :17:002:0075 ОСОБА_4 відчужила, тому у її власності на момент смерті перебувала земельна ділянка площею 0,4830 га із кадастровим номером :17:002:0076, яка є частиною земельної ділянки площею 0,6330 га.

У заповіті ОСОБА_4 від 11.09.2013 року, вчиненому на користь позивача, зазначено попередній кадастровий номер:15:006:0145 і площа земельної ділянки 0,6330 га, на частину якої спадкодавець на час вчинення заповіту уже не мала права.

Колегія суддів дійшла висновку, що слід погодитися з позицією позивача, що поданими доказами повністю підтверджується той факт, що земельна ділянка, площею 0,4830 га із кадастровим номером :17:002:0076, яка залишалась у власності на день смерті спадкодавця, утворилась внаслідок поділу вказаної у заповіті земельної ділянки площею 0,6330 га кадастровий номер: :15:006:0145, яку померла заповіла позивачу.

Враховуючи, що воля спадкодавця на випадок його смерті, викладена у формі заповіту, підлягає обов`язковій реалізації на користь позивача, оскільки свобода та реалізація положень заповіту після відкриття спадщини мають фундаментальне значення у спадкових правовідносинах, а позивач позбавлений можливості у позасудовому порядку оформити спадщину, тому визнання за ним право власності на земельну ділянку площею 0,4830 га із кадастровим номером :17:002:0076, цільове призначення-для ведення особистого селянського господарства, яка розташована на уч. Довгий Грунь у с. Яблуниця в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_4 підлягає в судовому порядку.

Отже, під час ухвалення рішення судом першої інстанції не застосовані норми матеріального права, які підлягали застосуванню, що, відповідно до статті 376 ЦПК України, є підставою для його скасування та ухвалення нового про задоволення позову.

На підставі викладеного, керуючись ст. 374, 376, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Гайтанюк Мар`яна Миколаївна, задовольнити.

Скасувати рішення Яремчанського міського суду Івано-Франківської області від 16 травня 2025 року.

Ухвалити нове рішення, яким позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на земельну ділянку площею 0,4830 га, кадастровий номер: :17:002:0076, яка призначена для ведення особистого селянського господарства та розташована в АДРЕСА_1 в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя-доповідач І.О. Максюта

Судді В.М. Барков

О.В. Пнівчук

Повний текст постанови складено 24 вересня 2025року.