Справа № 619/358/22
Провадження № 2/535/371/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 вересня 2025 року Котелевський районний суд Полтавської області у складі: головуючого судді Мальцева С.О., секретар судового засідання Кашуба Ю.С., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за послуги з теплопостачання та гарячу воду, -

ус т а н о в и в:

Представник позивача Токарєва О.С., яка діє на підставі довіреності №01-40/8747/129 від 01.10.2021 року, звернулася до Дергачівського районного суду Харківської області з позовом до відповідачів про стягнення солідарно заборгованості за опалення та гарячу воду в сумі 47 493, 25 грн., трьох відсотків річних від простроченої суми боргу 1 779, 80 грн., інфляційних витрат 4 233, 45 грн., мотивуючи тим, що Комунальне підприємство «Харківські теплові мережі» надає послуги з централізованого опалення та підігріву холодної води для потреб гарячого водопостачання, предметом його діяльності є надання житлово-комунальних послуг (виконавець) фізичній та юридичній особі (споживач), яка отримує або має намір отримувати послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води. Відповідачі є споживачами КП «Харківські теплові мережі», отримують й користуються послугами підприємства, однак в порушення вимог статей 68, 162 ЖК України, Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №572 від 08.10.1992 року, Закону України «Про житлово-комунальні послуги», Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №630 від 21.07.2005 року, за надані послуги не сплачують грошові кошти в повному обсязі, що призвело до утворення заборгованості станом на 01.05.2021 року в сумі 53 506,50 грн., що утворилась за період з 01.02.2018 року по 30.04.2021 року.

Розпорядженням Голови Верховного Суду №10/0/9-22 від 16.03.2022 року Котелевському районному суду Полтавської області визначено територіальну підсудність справ Дергачівського районного суду Харківської області.

Відповідно до частини 7 статті 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» відповідне рішення є підставою для передачі усіх справ, які перебували на розгляді суду, територіальна підсудність якого змінюється.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями Котелевського районного суду Полтавської області від 21.11.2022 року справа № 619/358/22 провадження № 2/619/867/22 передана головуючому судді Калиновській Л.В.

Розпорядженням керівника апарату Котелевського районного суду Полтавської області №221 від 25.01.2023 року призначено повторний автоматизований розподіл судової справи № 619/358/22 (провадження №2/535/463/23) у зв`язку з припиненням відрядження судді Калиновської Л.В.

Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Котелевського районного суду Полтавської області від 25.01.2023 справа № 619/358/22 передана головуючому судді Мальцеву С.О.

Заочним рішенням Котелевського районного суду Полтавської області від 13 .07.2023 року позов Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за послуги з теплопостачання та гарячу воду, задоволено повністю. Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» заборгованість на загальну суму: 53 506, 50 грн., з них : за опалення та гарячу воду в сумі 47 493, 25 коп. , три відсотки річних від простроченої суми боргу на суму 1 779, 80 коп. та інфляційні втрати на суму 4 233, 45 грн. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 240, 50 грн. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 240, 50 грн.

12.06.2025 року відповідачем ОСОБА_1 подано заяву про перегляд заочного рішення Котелевського районного суду Полтавської області від 13 .07.2023 року за позовом Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за послуги з теплопостачання та гарячу воду.

24.06.2025 року ухвалою Котелевського районного суду Полтавської області заочне рішення Котелевського районного суду Полтавської області від 13.07.2023 року, ухвалене у справі за позовом КП «Харківські теплові мережі» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості- скасовано, справу призначено до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Представник позивача КП «Харківські теплові мережі» у судове засідання не з`явився, не заперечував про розгляд справи за його відсутності, підтримав позовні вимоги в повному обсязі.

Відповідачі у судове засідання не з`явились, надали суду заяву про розгляд справи за їх відсутністю. Відповідач ОСОБА_1 просила застосувати до позовних вимог строк позовної давності.

Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позову частково з наступних підстав.

Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Згідно з довідками Солоницівської селищної ради Харківської області станом на 15.02.2022 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до відомості про нарахування та оплату за послуги теплопостачання з урахуванням періоду платежу, за період з 01.02.2018 року по 30.04.2021 року відповідачі мають заборгованість за надані послуги позивачем у розмірі 53 506, 50 грн., також відповідно до вказаної відомості від відповідачів надходила оплата з послуги з теплопостачання, що підтверджує факт користування ними послугами КП «Харківські теплові мережі» (а.с. 2).

Відповідно до вимог ч. 1ст. 68 ЖК України наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги.

У відповідності до ч. 2 ст. 625 ЦК України Комунальним підприємством «Харківські теплові мережі» нараховані три відсотки річних від простроченої суми боргу на суму 1 779, 80 грн. та інфляційні втрати на суму 4 233, 45 грн. (а.с. 5).

У відповідності зіст. 162 ЖК України, плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Строки внесення квартирної плати і плати за комунальні послуги визначаються угодою сторін. Наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги.

Відповідно до ч.1ст. 317 Цивільного Кодексу України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Частина 2 ст. 317 ЦК України зазначає, що на зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Згідност. 322 ЦК України, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Пунктом 5 ч. Зст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» № 1875 від 24.06.2004 р. передбачено, що споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Згідно п. 18 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затвердженихпостановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005р. №630, розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць; плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим.

Але,відповідачі, отримують надані їм послуги з центрального опалення та постачання гарячої води, вказані послуги своєчасно не оплачує, у зв`язку з чим за ними утворилась заборгованість за дані послуги за період з 01.02.2018 року по 30.04.2021 року у розмірі 53 506, 50 грн.

Згідност. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов`язання (ст. 541 ЦК України).

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 4 ст. 543 ЦК України, разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Кредитор, який одержав виконання обов`язку не в повному обсязі від одного із солідарних боржників, має право вимагати недоодержане від решти солідарних боржників. Солідарні боржники залишаються зобов`язаними доти, доки їхній обов`язок не буде виконаний у повному обсязі. Виконання солідарного обов`язку у повному обсязі одним із боржників припиняє обов`язок решти солідарних боржників перед кредитором.

Згідно з ч. 1, ч. 3 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг.

Відповідно до ст. ст. 610, 612 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно з ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

За змістом ч. 1 ст. 218 ЦК України недодержання сторонами письмової форми правочину, яка встановлена законом, не має наслідком його недійсність, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Такими діями відповідачів є фактичне користування послугами, що надаються позивачем.

Споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг саме по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Діючим законодавством України не передбачено випадків, коли недодержання письмової форми договору про надання послуг з теплопостачання має наслідком його недійсність. Відсутність письмового договору про надання послуг з теплопостачання та постачання гарячої води не свідчить про відсутність певних договірних відносин і не звільняє відповідача від оплати за фактично надані послуги.

При вирішення даної справи, суд враховує правові позиції Верховного Суду України у постанові від 20.04.2016 року справа № 6-2951цс15, Верховного Суду у постанові від 27.02.2019 року справа № 334/2789/15-ц.

Докази щодо не надання послуг теплопостачання й постачання гарячої води відповідачам у матеріалах справи відсутні.

Відповідно до ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідач ОСОБА_1 надала до суду заяву про застосування строку позовної давності.

Відповідно дост. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутись до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Тобто, позовна давність - це встановлений законом строк, протягом якого особа, право якої порушено, може вимагати примусового здійснення захисту свого права шляхом подання позовної заяви до суду.

Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції), наголошує, що позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Застосування строків позовної давності має кілька важливих цілей, а саме: забезпечувати юридичну визначеність і остаточність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів, та запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що мали місце у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із сплином часу (пункт 51 рішення від 22 жовтня 1996 року за заявами № 22083/93, 22095/93 у справі «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства»).

Згідно із частинами третьою, четвертоюстатті 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Частиною 1 ст. 261 ЦК України встановлено, що перебіг загальної та спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалась або могла довідатись про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться уст. 252-255 ЦК України.

Згідност. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін (ч.1ст. 259 ЦК України).

Згідно відомості про нарахування та оплату за послуги теплопостачання відповідач за період з 01.02.2018 року по 30.04.2021 року у розмірі 53 506, 50 грн.

У відповідності до ч. 2 ст. 625 ЦК України Комунальним підприємством «Харківські теплові мережі» нараховані три відсотки річних від простроченої суми боргу на суму 1 779, 80 грн. та інфляційні втрати на суму 4 233, 45 грн. (а.с. 5). Загальна сума заборгованості період з 01.02.2018 року по 30.04.2021 року у розмірі 53 506, 50 грн.

Оскільки, як убачається з матеріалів справи, позовна заява надійшла до суду 28.01.2022 року , отже, позов підлягає задоволенню в межах трирічного строку позовної давності тобто з 28 січня 2019 по 28 січня 2022. Так як позивач просить стягнути борг до 30.04.2021 року , та надає чіткий помісячний розрахунок заборгованості саме до цього періоду, то позов підлягає задоволенню в межах трирічного строку позовної давності тобто з 28 січня 2019 по 30.04.2021 року і становить суму заборгованості 32 455, 95 грн. За цей же період було нараховано 3 % річних та інфляційні витрати в сумі 5083, 82 грн. Тобто загальна сума заборгованості 28 січня 2019 по 30.04.2021 року ( в межах строку позовної давності) становить 37 539, 77 грн.

Ураховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про те, що позовна заява КП «Харківські теплові мережі» підлягає частковому задоволенню, за період з 28 січня 2019 по 30.04.2021 року у розмірі 37 539, 77

Розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, встановивши факт користування відповідачами послугами КП «Харківські теплові мережі», суд вважає, що позовні вимоги КП «Харківські теплові мережі» необхідно задовольнити частково.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тому виходячи із змісту вище зазначеної норми з відповідачів на користь позивача Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» необхідно стягти судові витрати в розмірі 1 736, 70 грн. ( що становить 70% розміру задоволених позовних вимог).

На підставі викладеного і керуючись ст.ст.4,5,13,76-81,133,141,223,265 ЦПК України , суд

УХВАЛИВ:

Позов Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за послуги з теплопостачання та гарячу воду, задовольнити частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» заборгованість на загальну суму: 37 539, 77 грн., з них : за опалення та гарячу воду в сумі 32 455, 95 коп. , три відсотки річних від простроченої суми боргу на суму та інфляційні втрати на суму 5083, 82 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 868, 35 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 868, 35 грн.

Позивач Комунальне підприємство «Харківські теплові мережі», місцезнаходження: вул. Мефодіївська, 11, м. Харків, 61037, , р/р НОМЕР_1 АТ «Державний ощадний банк України» м. Харкова, МФО 351823.

Відповідач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків невідомий.

Відповідач - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків невідомий.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку, шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складення.

Суддя С.О. Мальцев