ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 вересня 2025 року м. Херсон

Номер справи: 766/20086/24

Номер провадження: 22-ц/819/780/25

Херсонський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого (суддя-доповідач) Склярської І.В.,

суддів: Воронцової Л.П., Кутурланової О.В.

секретар Андреєва В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Херсоні апеляційну скаргу Генічеської міської військової адміністрації Генічеського району Херсонської області на рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 10 червня 2025 року (під головуванням судді Кузьміної О.І.), у справі за позовом ОСОБА_1 до Генічеської міської військової адміністрації Генічеського району Херсонської області, Генічеської районної ради, Нижньосірогозької селищної військової адміністрації Херсонської області про визнання права власності,

в с т а н о в и в:

1.Описова частина

Короткий зміст вимог позовної заяви

У листопаді 2024 року Меленюк Олена Миколаївна, яка діє від імені ОСОБА_1 , звернулась до суду з позовом до Генічеської міської військової адміністрації Генічеського району Херсонської області, Генічеської районної ради, Нижньосірогозької селищної військової адміністрації Генічеського району Херсонської області про визнання права власності.

Позовні вимоги Меленюк Олена Миколаївна, яка діє від імені ОСОБА_1 , обґрунтовувала тим, що ОСОБА_1 згідно свідоцтва про право власності, виданого 23 вересня 1991 року на підставі рішення виконкому Нижньосірогозської селищної ради народних депутатів №87 від 12 вересня 1991 року, належить житловий будинок, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Вказаний житловий будинок розташований на земельній ділянці площею 0,1500 га, яка на праві приватної власності, на підставі рішення сесії Нижньосірогозської селищної ради від 25 грудня 1997 року за №138 належить ОСОБА_1 . Враховуючи, що вказане майно знаходиться на території ведення активних бойових дій, остання намагалась подати відомості до електронного реєстру для отримання в подальшому грошової компенсації. Проте право власності на будинок не внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. 14 серпня 2024 року державним реєстратором Пантелей Ганні Григорівні відмовлено у проведенні реєстрації права власності на майно, оскільки органами БТІ Херсонської обласної ради повідомлено, що Генічеське БТІ знаходиться на території, на якій ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією, починаючи з 2022 року перебуває в тимчасовій окупації з відповідними обмеженнями щодо своєї діяльності, архівні відомості передано не були. Оскільки в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та в Реєстрі прав власності на нерухоме майно дані відомості відсутні, а отримати інформацію щодо зареєстрованого права власності на будинок у БТІ з тимчасово окупованої території України на даний час неможливо, державний реєстратор позбавлений можливості внести відомості про право власності до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 10 червня 2025 року позовну заяву адвоката Меленюк Олени Миколаївни, яка діє від імені ОСОБА_1 до Генічеської міської військової адміністрації Генічеського району Херсонської області, Генічеської районної ради, Нижньосірогозької селищної військової адміністрації Генічеського району Херсонської області про визнання права власності задоволено.

Суд ухвалив: визнати за ОСОБА_1 право приватної власності на житловий будинок із господарчими та побутовими будівлями та спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Короткий зміст вимог апеляційних скарг

В апеляційні скарзі Генічеська міська військова адміністрації Генічеського району Херсонської області, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 10.06.2025 року у справі № 766/20086/24 в частині задоволення позовних вимог адвоката Меленюк Олени Миколаївни, яка діє від імені ОСОБА_1 до Генічеської міської військової адміністрації Генічеського району Херсонського області скасувати та постановити в цій частині нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог адвоката Меленюк Олени Миколаївни, яка діє від імені ОСОБА_1 до Генічеської міської військової адміністрації Генічеського району Херсонського області. В решті рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 10.06.2025 у справі № 766/20086/24 залишити без змін.

АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

(1)Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга Генічеської міської військової адміністрації Генічеського району Херсонської області обґрунтована тим, що постановою Верховної Ради України від «Про утворення та ліквідацію районів» від 17 липня 2020 року № 807-IX на території Херсонської області було утворено 5 районів, в т.ч. Генічеський район.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 12.06.2020 №726-р Про визначення адміністративних центрів, та затвердження територій громад Херсонської області було в т.ч. утворено в межах Генічеського району Нижньосірогозьку селищну територіальну громаду з центром в смт. Нижні Сірогози.

Генічеська міська рада є представницьким органом місцевого самоврядування на території Генічеської міської територіальної громади, отже ніколи не мала стосунку до смт. Нижні Сірогози, де розташоване нерухоме майно позивача, що є предметом позову.

В зв`язку з широкомасштабною збройною агресією проти України, відповідними Указами Президента України на території Херсонської області були утворені військові адміністрації населених пунктів.

Начальник військової адміністрації відповідно до ч. 2 ст. 10 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» крім повноважень, віднесених до його компетенції цим Законом, здійснює повноваження сільської, селищної, міської ради, її виконавчого комітету, сільського, селищного, міського голови.

При цьому, військові адміністрації населених пунктів не можуть бути належними відповідачами (співвідповідачами) у справі такої категорії.

До того ж, військова адміністрація населеного пункту є тимчасовим державним органом, який здійснює свої повноваження протягом дії воєнного стану та 30 днів після його припинення чи скасування (ч.1 та 8 Закону України «Про правовий режим воєнного стану»), не є та не може вважатися правонаступником відповідної місцевої ради, не є представником територіальної громади, а лише тимчасовим державним управлінським органом.

Згідно ч.1 ст. 10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами. Таким чином, відповідні місцеві ради, на території яких було створені відповідні військові адміністрації населених пунктів, як юридичні особи публічного права не припиняли та не призупиняли своєї діяльності, а лише (згідно відповідних Постанов ВРУ на підставі ч. 2 ст. 10 Закону України «Про правовий режим воєнного стану») змінили свого керівника ними стають начальники відповідних військових адміністрацій населених пунктів.

Таким чином, Генічеська міська військова адміністрація Генічеського району Херсонської області не є належним відповідачем у справі про визнання права власності на нерухоме майно, що розташоване за межами Генічеської міської територіальної громади, а саме у смт. Нижні Сірогози, у зв`язку з чим позовні вимоги адвоката Меленюк Олени Миколаївни, яка діє від імені ОСОБА_1 до Генічеської міської військової адміністрації Генічеського району Херсонського області не підлягають задоволенню.

(2) Позиція інших учасників

У відзиві на апеляційну скаргу адвокат Меленюк Олена Миколаївна, яка діє від імені ОСОБА_1 , просила апеляційну скаргу Генічеської міської військової адміністрації Генічеського району Херсонської області залишити без задоволення, а рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 10 червня 2025 року без змін, при цьому відзив не містить заперечень чи будь-яких пояснень щодо доводів наведених апелянтом, а саме що майно, розташоване в смт. Нижні Сірогози, та яке є предметом позову не відноситься по територіальності до сфери правовідносин з особою, яка подала апеляційну скаргу та відсутності у нього повноважень щодо порушеного позивачем питання,неналежності його як відповідача.

2. Мотивувальна частина

ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Заслухавши доповідача, представника апелянта, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах, визначених статтею 367 ЦПК України, апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ дійшов наступного висновку.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Предметом апеляційного перегляду є рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог до Генічеської міської військової адміністрації Генічеського району Херсонського області, як до неналежного відповідача.

Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати економічну ситуацію і природні якості землі.

Визнання права як універсальний спосіб захисту абсолютних та виключних прав і охоронюваних законом інтересів передбачене у статті 16 ЦК України.

У статті 392 ЦК України вказано, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Зі змісту статті 392 ЦК України вбачається, що вона містить дві диспозиції, за яких власник майна може звернутися з позовом про визнання права власності: 1) якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою; 2) у разі втрати власником документа, який засвідчує право власності.

Суб`єктом вимог про визнання права власності може будь-яка особа, яка вважає себе власником певного майна, однак не може належним чином реалізувати свої правомочності у зв`язку з наявністю щодо цього права сумнівів у третіх осіб або претензіями третіх осіб чи необхідністю отримати правовстановлюючі документи.

Позов про визнання права власності на майно подається власником тоді, коли в інших осіб виникають сумніви щодо належності йому цього майна, коли створюється неможливість реалізації позивачем свого права власності через наявність таких сумнівів чи внаслідок втрати правовстановлюючих документів. Позивачем у позові про визнання права власності може бути будь-який учасник цивільних відносин, який вважає себе власником певного майна, однак не може належним чином реалізувати свої правомочності у зв`язку з наявністю щодо цього права сумнівів або претензій з боку третіх осіб. Відповідачем у позові про визнання права власності виступає будь-яка особа, яка сумнівається в належності майна позивачеві, або не визнає за ним права здійснювати правомочності володіння, користування і розпорядження таким майном, або має власний інтерес у межах існуючих правовідносин.

Частиною першою статті 48 ЦПК України визначено, що сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду № 127/11246/2129 від серпня 2024 року зазначено, що відповідач - це особа, яка має безпосередній зв`язок зі спірними матеріальними правовідносинами, та, на думку позивача, порушила, не визнала або оспорила його права, свободи чи інтереси і тому притягується до участі у цивільній справі для відповіді за пред`явленими вимогами.

Велика Палата Верховного Суду у постанові № 910/15792/20 від 05 липня 2023 року вказала, що належним відповідачем є особа, яка є суб`єктом матеріального правовідношення, тобто особа, за рахунок якої можливо задовольнити позовні вимоги, захистивши порушене право чи інтерес позивача.

У постанові від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц Велика Палата Верховного Суду вказала, що визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи.

Встановивши, що позов заявлений до неналежного відповідача та відсутні визначені процесуальним законом підстави для заміни неналежного відповідача належним, суд відмовляє в позові до такого відповідача (постанови Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц (пункт 40), від 21 листопада 2018 року у справі № 127/93/17-ц (пункт 50), від 12 грудня 2018 року у справі № 570/3439/16-ц (пункт 37, 54), від 12 грудня 2018 року у справі № 372/51/16-ц (пункт 31.10), від 30 січня 2019 року у справі № 552/6381/17 (пункт 39), від 01 квітня 2020 року у справі № 520/13067/17 (пункт 75)).

Позивачем заявлено вимогу про визнання права власності на житловий будинок, що розташований у смт. Нижні Сірогози Генічеського району Херсонської області.

Постановою Верховної Ради України від «Про утворення та ліквідацію районів» від 17 липня 2020 року № 807-IX на території Херсонської області було утворено 5 районів, в т.ч. Генічеський район. До його складу увійшли території колишніх Генічеського, Іванівського, Нижньосірогозького та Новотроїцького районів.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 12.06.2020 №726-р Про визначення адміністративних центрів, та затвердження територій громад Херсонської області було в т.ч. утворено в межах Генічеського району Нижньосірогозьку селищну територіальну громаду з центром в смт. Нижні Сірогози.

Представницьким органом місцевого самоврядування цієї територіальної громади є Нижньосірогозька селищна рада. Генічеська міська рада є представницьким органом місцевого самоврядування на території Генічеської міської територіальної громади.

Отже, доводи апелянта про те, що майно, розташоване в смт. Нижні Сірогози, та яке є предметом позову не відноситься по територіальності до сфери правовідносин з особою, яка подала апеляційну скаргу, є такими, що ґрунтуються на вищенаведених нормативних актах.

Наведена позиція апелянта була висловлена ним у відзиві на позовну заяву ( а.с.28-31) та використана представником позивача у клопотанні про залучення співвідповідача ( а.с.38-39), при цьому суд першої інстанції в ухвалі від 30.01.2025 в мотивувальній частині виснував про заміну первісного відповідача належним відповідачем, проте у резолютивній частині ухвали постановив про залучення співвідповідачем Нижньосірогозьку селищну військову адміністрацію Генічеського району Херсонської області ( а.с.52)

Таким чином, Генічеська міська військова адміністрація Генічеського району Херсонської області не є належним відповідачем у наведеній справі, а отже у задоволенні позовних вимог до неї має бути відмовлено, а отже з резолютивної частині судового рішення суду першої інстанції підлягає виключенню задоволення позову до Генічеської міської військової адміністрації Генічеського району Херсонської області.

Враховуючи вищенаведене, судова колегія не надає оцінку іншим доводам апеляційної скарги, а саме щодо відсутності повноважень Генічеської міської військової адміністрації Генічеського району Херсонської області у порушеному позивачкою спору.

Оскільки рішення суду першої інстанції в іншій частині не оскаржується, а також іншими співвідповідачами апеляційних скарг не подавалося, апеляційний суд, в іншій частині рішенню суду оцінки не надає.

Згідно із частиною першою статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи, що суд першої інстанції не вирішував питання щодо розподілу судових витрат і рішення суду в цій частині не оскаржено, колегія суддів не вбачає підстав для зміни розподілу судових витрат, понесених учасниками справи в суді першої інстанції.

У зв`язку з переглядом справи в апеляційному порядку скаржник поніс витрати на сплату судового збору, сплативши його у розмірі 1816,80 грн. ((3028 х 0,4) х 150%)).

Отже, оскільки в результаті перегляду справи в апеляційному порядку суд апеляційної інстанції змінив судове рішення, з позивачки на користь Генічеської міської військової адміністрації Генічеського району Херсонської області підлягають стягненню понесені останньою витрати на сплату судового збору при поданні апеляційної скарги у розмірі 1816,80 грн.

Керуючись ст. ст. 367, 374,376, 382 ЦПК України, суд

ухвалив:

Апеляційну скаргу Генічеської міської військової адміністрації Генічеського району Херсонської області задовольнити.

Рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 10 червня 2025 року в оскарженій частині змінити, виключивши з його резолютивної частини задоволення позову до Генічеської міської військової адміністрації Генічеського району Херсонської області.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Генічеської міської військової адміністрації Генічеського району Херсонського області судовий збір в розмірі 1816,80 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий І.В. Склярська

Судді: Л.П. Воронцова

О.В Кутурланова

Повний текст постанови суду складено 01.09.2025 року.

Суддя І. В. Склярська