ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Постанова

іменем України

справа №766/7030/24

провадження 22-ц/819/975/25

04 вересня 2025 року м. Херсон

Херсонський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий: Бездрабко В.О. (суддя-доповідач),

судді: Приходько Л.А.,

Радченко С.В.,

секретар судового засідання: Олійник К.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 24 червня 2025року, постановлене під головуванням судді Рядчої Т.І., у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства «Сенс Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

встановив:

Зміст позовний вимог

В травні 2024року Акціонерне товариство «Сенс Банк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якому позивач просив стягнути з відповідача заборгованість у загальному розмірі 182 528,20грн.; вирішити питання розподілу судових витрат.

Позов мотивовано тим, що 22 грудня 2021 року між Акціонерним товариством «Альфа Банк», правонаступником якого є Акціонерне товариство «Сенс Банк», та ОСОБА_1 в електронному виді укладена угода про надання споживчого кредиту №501410571 (кредитний договір), згідно якої відповідач отримала кредит та зобов`язалась в порядку та на умовах, визначених договором, повернути кредит та сплатити проценти за користування коштами в обумовлені сторонами строки. Банк свої зобов`язання за кредитним договором виконав у повному обсязі, однак відповідач порушила умови укладеного договору в частині своєчасного погашення платежів, процентів, у зв`язку з чим станом на 05 жовтня 2023року утворилась заборгованість за договором в загальному розмірі 182 528,20 грн., що складається із заборгованості по кредиту у розмірі 115 543,35 грн. та по процентах - 66 984, 85грн.

Зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 24 червня 2025 року позов АТ «Сенс Банк» задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Сенс Банк» заборгованість за кредитним договором №501410571 в розмірі 182528,20грн. та судовий збір в сумі 2422,40 грн.

Рішення суду мотивовано тим, що 22 грудня 2021року між ОСОБА_1 та АТ «Альфа Банк» підписана оферта на укладення угоди про надання кредиту №501410571, акцепт пропозиція на укладення угоди про надання споживчого кредиту, паспорт споживчого кредиту та графік платежів, розрахунок сукупної вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки, з урахуванням вартості всіх супутніх послуг, які в сукупності становлять кредитний договір, згідно умов якого відповідач отримала кредитні кошти в розмірі 117 000,00грн., які зобов`язалася повернути протягом строку кредитування (60місяців) та сплатити проценти за користування кредитом в розмірі 36 % річних.

Підписання відповідачем кредитного договору з додатками відбулося в електронному виді одноразовим ідентифікатором НОМЕР_2, який був направлений банком 21 грудня 2021 року на номер мобільного телефону НОМЕР_1 , належний ОСОБА_1.

Оскільки відповідач належним чином не виконувала взяті на себе зобов`язання з повернення кредитних коштів та сплати процентів, то стягненню з відповідача підлягає заявлена до стягнення заборгованість за кредитним договором в розмірі 182 528,20грн., правильність розрахунку якої в ході розгляду справи не спростована.

Доводи апеляційної скарги

Не погодившись із рішенням суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, неповне з`ясування фактичних обставин справи, просить рішення суду від 24 червня 2025 року скасувати та ухвалити у справі нове судове рішення про відмову у задоволені позовних вимог.

Скарга мотивована тим, що при винесенні рішення суд не врахував, що наданий позивачем кредитний договір, який укладений в електронному вигляді, не містить електронного підпису позичальника, а тому відсутні докази наявності між сторонами кредитних правовідносин за договором №501410571. Позивачем не доведено факт видачі позичальнику кредитних коштів та укладення кредитного договору; ідентифікація клієнта через SMS (одноразовий ідентифікатор) не є електронним підписом у розумінні статті 12 Закону України «Про електронну комерцію»; оферта, паспорт кредиту, графік платежів не підписані відповідачем, а їх оформлення не свідчить про укладення договору в письмовій формі.

Скаржник зазначив, що суд першої інстанції не звернув уваги на те, що з липня 2022року відповідач набула статус внутрішньо переміщеної особи, на яку поширюються гарантії, передбачені статтею 9-2 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» щодо зупинення виконання грошових зобов`язань та заборона нарахування відсотків із моменту набуття цього статусу. Послався на те, що внаслідок війни втратила місце проживання, майно, постійну роботу, а тому за частиною п`ятою статті 9-2 Закону відповідальність за невиконання чи неналежне виконання внутрішньо переміщеною особою зобов`язань за кредитним договором має бути покладено на Російську Федерацію, як державу-окупанта.

Позиція інших учасників

АТ «Сенс Банк» не скористалося правом на подання відзиву на апеляційну скаргу.

Розгляд справи апеляційним судом

В судове засідання суду апеляційної інстанції ОСОБА_1 не з`явилася, у заяві від 02 вересня 2025року просила розгляд справи відкласти у зв`язку з перебуванням на лікуванні.

Згідно частини другої статті 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час та місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Ураховуючи наведене положення процесуального закону, а також з огляду на те, що в ході розгляду справи відповідач у відзиві на позов та в апеляційній скарзі висловив своє ставлення до ініційованого відносно нього судового провадження, намір свої доводи та міркування, колегія суддів дійшла висновку про можливість розгляду апеляційної скарги за відсутності належним чином повідомленого скаржника.

Представник АТ «Сенс Банк» - адвокат Рудницький Ю.І., вказавши про законність та обґрунтованість рішення суду, просив у задоволенні апеляційної скарги відмовити.

Заслухавши доповідача, пояснення представника позивача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

22 грудня 2021року між АТ «Альфа Банк» та ОСОБА_1 укладений договір №501410571 про надання споживчого кредиту, який складається з підписаних сторонами оферти на укладення угоди про надання споживчого кредиту №501410571 та акцепту пропозиції на укладення цієї угоди. Також сторонами узгоджений графік платежів та розрахунок сукупної вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки, з урахуванням вартості всіх супутніх послуг, позичальник ознайомлена з Паспортом споживчого кредиту. Договір укладений за допомогою Інформаційно - телекомунікаційної системи товариства, доступ до якої забезпечувався споживачу через веб-сайт або мобільний додаток. Банком була проведена електронна ідентифікація позичальника, а підписання договору разом з додатками здійснено ОСОБА_1 шляхом проставлення одноразового ідентифікатора (аналога ЕЦП) НОМЕР_2, який був направлений кредитором на номер мобільного телефона НОМЕР_1 , належний відповідачу.

За умовами договору, сума кредиту склала 117 000,00грн., строк кредиту 60 місяців, до 22 грудня 2026року; процентна ставка 36,00 % річних; мета отримання кредиту - споживчі (особисті цілі); розмір щомісячного платежу з повернення кредиту - 4 227,56грн.

Згідно меморіального ордеру №798741492 від 22 грудня 2021року кошти кредиту в сумі 117 000,00грн. надані товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування на рахунок споживача, відкритий у банку.

Згідно виписки по особовим рахункам та з розрахунку заборгованості за договором встановлено, що 22 січня та 22 лютого 2022року ОСОБА_1 здійснила часткове погашення заборгованості в загальному розмірі 8 455,12грн., тобто по 4227,56грн./міс., що відповідає узгодженому сторонами графіку повернення боргу.

Станом на 05 жовтня 2023року відповідач має заборгованість за кредитним договором в загальному розмірі 182 528,20 грн., яка складається із заборгованості по кредиту у розмірі 115 543,35 грн., по процентах - 66 984, 85грн.

25 січня 2024року АТ «Сенс Банк» за відомою позивачу адресою проживання ОСОБА_1 в м.Херсоні направлено досудову вимогу щодо виконання договірних зобов`язань за кредитним договором №501410571.

Згідно довідки переселенця №1211- від 14 липня 2022року, виданої УПСЗН Центральноміського району м.Кривий Ріг, ОСОБА_1 має статус внутрішньо переміщеної особи.

Мотиви, з яких виходить суд апеляційної інстанції і застосовані норми права

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина 1 статті 1 ЦПК України).

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (пункт перший частини другої статті 11 ЦК України).

Відповідно до частини 1 і 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За правилом частини першої статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до частини першої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

У відповідності до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погодженні ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти..

Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».

Із прийняттям Закон України "Про електронну комерцію" № 675-VII від 03 вересня 2015 року, який набрав чинності 30 вересня 2015 року, на законодавчому рівні встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних.

У статті 3 Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України "Про електронну комерцію").

Згідно з пунктом 6 частини першої статті 3 цього Закону, електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

За правилом частини восьмої статті 11 Закону України "Про електронну комерцію", у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Статтею 12 Закону України "Про електронну комерцію" встановлено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" та "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги", за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору.

Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі "логін-пароль", або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом.

При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення.

Верховний Суд, зокрема, у постанові від 16 грудня 2020 року у справі № 561/77/19 зазначав, що з урахуванням особливостей договору щодо виконання якого виник спір між сторонами, його укладання в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему позивача можливе за допомогою електронного цифрового підпису відповідача лише за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Аналогічні за змістом висновки, викладені у постановах Верховного суду від 12 січня 2021 у справі № 524/5556/19, від 09 вересня 2020 року у справі 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року у справі 127/33824/19.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до положень частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу (частина друга статті 1050 ЦК України).

Частинами першою та третьою статті 12 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно із частинами першою та шостою статті 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Встановлені у справі фактичні обставини свідчать, що22 грудня 2021року між АТ «Альфа Банк» та ОСОБА_1 укладений договір №501410571 про надання споживчого кредиту, згідно якого відповідач отримала кредитні кошти у розмірі 117000,00грн., які зобов`язалася повернути у строк, визначений договором та сплатити проценти за користування коштами.

Ознайомлення з умовами договору та його підписання позичальником відбулося в електронному виді: відповідач на веб-сайті кредитора подала заявку на отримання кредиту за умовами, які вважала зручними для себе та підтвердила ознайомлення з умовами отримання кредиту, після чого кредитор надіслав відповідачу за допомогою засобів зв`язку на зазначений позичальником номер телефону одноразовий ідентифікатор, який ОСОБА_1 використала, як підтвердження підписання кредитного договору з додатками.

Отже, підписавши угоду про надання споживчого кредиту одноразовим ідентифікатором в порядку визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію», ОСОБА_1 підтвердила, що ознайомилася та погодилася з умовами договору, при укладенні якого сторони досягли згоди щодо всіх його істотних умов, а тому доводи скаржника про те, що електронний договір з додатками не містить її особистого підпису, не заслуговують на увагу у зв`язку з їх недоведеністю. Належних та допустимих доказів на спростування обставин укладення відповідачем кредитного договору від 22 грудня 2021року суду не надано.

Встановлено, що відповідачем частково виконувалися зобов`язання з повернення коштів, а саме 22 січня та 22 лютого 2022року в розмірі по 4 227,56грн., а всього 8 455,12грн., з яких 1 456,65грн. віднесено на погашення заборгованості за основною сумою кредиту та 7 359,48грн. погашення боргу по процентах, у тому числі з урахування платежу від 28 вересня 2022року в розмірі 361,01грн.

З огляду на викладене колегія суддів критично оцінює доводи апеляційної скарги про недоведеність позивачем факту укладення 22 грудня 2021року між сторонами кредитного договору та видачу ОСОБА_1 кредиту у розмірі 117 000,00грн., що підтверджено належними та допустимими доказами, та не спростовано відповідачем в ході розгляду справи.

Таким чином слід визнати, що рішення суду в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Сенс Банк» заборгованості за кредитом в розмірі 115 543,35грн. (тіло кредиту) є законним та обґрунтованим.

Разом із цим, задовольняючи позовні вимоги банку в повному обсязі, у тому числі вирішивши питання про стягнення з відповідача процентів в сумі 66 984,85грн., суд безпідставно не надав оцінки аргументам ОСОБА_1 про те, що вона набула статус внутрішньо переміщеної особи, на яку поширюються пільги по виконанню кредитних зобов`язань, передбачені статтею 92 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб».

Згідно положень частини першої-третьої, п`ятої, шостої статті 92 цього Закону, загальна сума процентів за кредитним договором та/або договором позики, боржником за яким є внутрішньо переміщена особа, яка у період після дати початку тимчасової окупації залишила або покинула своє місце проживання на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України або у період після 14 квітня 2014 року залишила або покинула своє місце проживання на території проведення антитерористичної операції та/або в районі здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, не може перевищувати суми процентів, нарахованої протягом строку, на який надавався кредит (позика), за мінімальною ставкою, визначеною договором.

За невиконання чи неналежне виконання внутрішньо переміщеною особою, визначеною частиною першою цієї статті, зобов`язань за кредитним договором та/або договором позики не нараховується неустойка (штраф, пеня), не настає відповідальність у вигляді сплати суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та процентів річних від простроченої суми, не застосовуються інші санкції майнового характеру.

Кредитор з урахуванням вимог частин першої та другої цієї статті зобов`язаний здійснити перерахунок заборгованості за кредитним договором та/або договором позики у семиденний строк з дня надходження письмового звернення від внутрішньо переміщеної особи.

У разі невиконання кредитором свого обов`язку щодо здійснення перерахунку заборгованості за кредитним договором та/або договором позики на умовах, визначених цією статтею, така заборгованість вважається автоматично перерахованою на наступний день після закінчення відповідного семиденного строку з дня надходження до кредитора письмового звернення від внутрішньо переміщеної особи.

Відповідальність за невиконання чи неналежне виконання внутрішньо переміщеною особою, визначеною частиною першою цієї статті, зобов`язань за кредитним договором та/або договором позики покладається на Російську Федерацію як на державу-окупанта відповідно до норм і принципів міжнародного права.

Положення частин першої - п`ятої цієї статті поширюються виключно на кредитні договори та договори позики, укладені: до дати початку тимчасової окупації з позичальниками, які після зазначеної дати залишили або покинули своє місце проживання на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України;

Положення частин першої - п`ятої цієї статті не поширюються на заборгованість внутрішньо переміщених осіб, які: залишили або покинули своє місце проживання на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України та в яких станом на дату початку тимчасової окупації наявне прострочення сплати платежів за кредитними договорами та/або договорами позики.

Зібранні у справі докази свідчать, що між сторонами у справі був укладений кредитний договір 22 грудня 2021року, тобто до початку повномасштабного вторгнення військ рф (24 лютого 2022року). На час тимчасової окупації Херсонської області та міста Херсона (01 березня 2022року) відповідач не мала простроченого зобов`язання за договором. ОСОБА_1 своєчасно не повідомила банківську установу про набуття нею статусу внутрішньо переміщеної особи, який на час розгляду справи є не зміним, однак ця обставина, з урахуванням принципу справедливості цивільного судочинства (стаття 2 ЦПК України), не спростовує гарантоване Законом право позичальника бути звільненою від відповідальності у виді сплати процентів річних від простроченої суми на підставі частини другої статті 92 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб».

Ураховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку про відмову у задоволенні позовних вимог АТ «Сенс Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по процентах в розмірі 66 984,85грн., з приводу чого рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 24 червня 2025 року в порядку статті 376 ЦПК України підлягає зміні шляхом зменшення розміру стягнутої з відповідача заборгованості за кредитним договором від 22 грудня 2021року з 182 528,20грн. до 115 543,35грн.

Розподіл судових витрат

За частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Матеріали справи свідчать, що згідно меморіального ордера №62297238 від 17 квітня 2024року за подання позову АТ «Сенс Банк» сплачено судовий збір в розмірі 2422,40грн., а ОСОБА_1 за подання апеляційної скарги в розмірі 3633,60грн., що підтверджено платіжною квитанцією №2204-8269-0051-7981 від 23 липня 2025року.

В результаті перегляду ухваленого судом першої інстанції в цій справі рішення, апеляційним судом ухвалено постанову про часткове задоволення позовних вимог, що становить 63% від ціни позову.

За загальним правилом, встановленим частиною першою та другою статті 141 ЦПК України, судові витрати покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Отже, на відшкодування понесених позивачем судових витрат в суді першої інстанції стягненню з ОСОБА_1 підлягають 1526,11грн. (2422,40грн. х 63%), а стягненню з АТ «Сенс Банк» у зв`язку із частковим задоволенням вимог апеляційної скарги 1344,43грн. (3633,60грн. х 37%).

Ураховуючи приписи частини десятої статті 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне провести взаємозалік судових витрат та стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ «Сенс Банк» належні до сплати судові витрати у розмірі 181,68грн., що становлять різницю між визначеними до стягнення з кожної із сторін виплатами (1526,11грн. - 1344,43грн.).

Керуючись статтями 367, 374, 376, 382-384 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 24 червня 2025року в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Сенс Банк» заборгованості зі сплати процентів за користування кредитними коштами в розмірі 66 984,85грн. скасувати та прийняти в цій частині нову постанову.

У задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства «Сенс Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості зі сплати процентів в розмірі 66 984,85грн., нарахованих на підставі угоди про надання споживчого кредиту №501410571 від 22 грудня 2021року, відмовити.

Рішення суду в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Сенс Банк» судових витрат в розмірі 2422,40грн. змінити, шляхом зменшення розміру стягнутих судових витрат до 181,68грн.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Верховного Суду, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий : В.О. Бездрабко

Судді : Л.А. Приходько

С.В. Радченко