ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 серпня 2025 року

м. Хмельницький

Справа № 686/28988/24

Провадження № 22-ц/820/1473/25

Хмельницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: П`єнти І.В. (суддя-доповідач), Талалай О.І., Ярмолюка О.І.,

секретар судового засідання Демчук В.М.

за участю: позивачки ОСОБА_1 , представника відповідача ТОВ «ГК «Нафтогаз України» Літвінова Є.В.

розглянув у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України», Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» про скасування заборгованості за постання природного газу, заборони вчинення певних дій, стягнення коштів та відшкодування моральної шкоди, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 14 квітня 2025 року (суддя Колієв С.А.).

Заслухавши доповідача, пояснення учасника справи та представника учасника справи, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд

в с т а н о в и в:

У жовтні 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України», ТОВ «Газорозподільні мережі України» про скасування заборгованості за постання природного газу, заборони вчинення певних дій, стягнення коштів та відшкодування моральної шкоди.

В обґрунтування позову зазначала, що 27.10.2024 отримала повідомлення про припинення споживання природного газу від ТОВ «ГК «Нафтогаз України» в якому був вказаний рахунок для сплати нібито простроченої заборгованості за спожиті послуги. Перевіривши вказаний рахунок позивачка встановила, що вказаний рахунок не відкривався у Державній казначейській службі України, а вказане товариство станом на 03.10.2024 немає на балансі Казначейства бюджетних та не бюджетних рахунків. З відкритих джерел встановлено, що ТОВ «ГК «Нафтогаз України» є приватною компанією, а частка держави у ній дорівнює нулю. Зазначила, що ТОВ «ГК «Нафтогаз України» помилково вважає, що вона є споживачем послуг з газопостачання, які надаються цим товариством, оскільки жодних договорів з цим товариством нею не укладалося, доказів того, що товариство надає її послуги не надавалось.

Вказувала, що до неї постійно телефонують невідомі особи, які представляються представниками ТОВ «ГК «Нафтогаз України» та вимагають сплатити неіснуючий борг за постачання природного газу перед цим товариством. При цьому, жодних платіжних документів, які б були оформлені належним чином, а саме з зазначенням інформації про суму платежу, порядок та строки оплати на її адресу не надходило, та вона такі документи не отримувала.

Просила врахувати, що рішення, договір постачання, ліцензія на продаж українського газу, прийняті НКРЕКП щодо приватного товариства ТОВ «ГК «Нафтогаз України», є нікчемними, а затверджені НКРЕКП Типовий договір постачання природного газу побутовим споживачам, Правила постачання природного газу до неї, як для громадянки України, не мають ніякого значення. Типовий договір НКРЕКП має колізію і юридичну невизначеність, як і самі нормативно-правові акти, тому вона вважає Типовий договір НКРЕКП з незареєстрованими в Міністерстві юстиції України змінами до цієї постанови, таким, що не відповідає законодавству України та нормам міжнародного права.

Звертала увагу на те, що 27.09.2024, 08.10.2024, 09.10.2024 та 18.10.2024 вона отримувала погрози відключення газопостачання, а 22.10.2024 за її місцем проживання по АДРЕСА_1 приїхали представники Хмельницької філії ТОВ «Газороподільні мережі України», які мали намір припинити газопостачання до її будинку.

На думку позивачки, такі дії є неправомірними, оскільки вказане товариство має ліцензію лише на здійснення розподілу газоподібного палива, а не на постачання (припинення постачання) газу. До того ж, такі дії вчинялися в період опалювального сезону, що прямо заборонено законом. За її викликом на місце прибули співробітники поліції та щодо дій працівників Хмельницької філії ТОВ «Газороподільні мережі України» був складений відповідний протокол. 24.10.2024 за її місцем проживання знову прибули працівники Хмельницької філії ТОВ «Газороподільні мережі України» та посилаючись на повідомлення про витік газу проводили відповідні вимірювання. На кожній ділянці де проводилося вимірювання показники приладів показували відсутність витоку газу. 25.10.2024 до її будинку знову прибули працівники Хмельницької філії ТОВ «Газороподільні мережі України», які за допомогою спеціальної техніки (трактора та екскаватора) припинити постачання газу до її будинку у зв`язку із чим, вона вимушена була викликати знову наряд поліції. Вона намагалася домовитися з працівниками ТОВ «ГК «Нафтогаз України» про припинення дій з відключення її будинку від газопостачання на час розгляду даної справи, проте почула лише вимогу сплатити заборгованість. В цей же день, не витримавши психологічного тиску, її донька перерахувала на користь ТОВ «ГК «Нафтогаз України» кошти у сумі 40938,20 грн.

Враховуючи викладене вище та заяву про збільшення позовних вимог, просила суд скасувати борг за постачання природного газу, який нарахований ТОВ «ГК «Нафтогаз України» за період з 01.05.2022 по 31.08.2024 у розмірі 40938,20 грн, заборонити ТОВ «Газорозподільні мережі України» в особі Хмельницької філії ТОВ «Газорозподільні мережі України» вчиняти будь-які дії щодо припинення газопостачання будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , повернути сплачені кошти ТОВ «ГК «Нафтогаз України» у подвійному розмірі у сумі 81876,40 грн, а також стягнути з ТОВ «Газорозподільні мережі України» в особі Хмельницької філії ТОВ «Газорозподільні мережі України» моральну шкоду у розмірі 40938,20 грн.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 14 квітня 2025 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення та ухвалити нове судове рішення про задоволення позовних вимог. При цьому, посилається на необ`єктивність, необгрунтованість рішення, невідповідність його Конституції України, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, грубе порушення судом норм матеріального права та процесуального права.

Зазначає, що судом першої інстанції під час розгляду справи не було досліджено наступні докази:

- щодо приєднання споживача за адресою АДРЕСА_1 до реєстру споживачів 01.05.2022, хоча наказ відповідно до якого здійснювалося приєднання видано в червні 2022 року;

- щодо того, що типовий договір прямо суперечить ЦК України;

- щодо не направлення постачальником «останньої надії» письмового повідомлення про заміну постачальника, про здійснення постачання та ціни такого постачання;

- щодо відсутності заяви по приєднання до типового договору, а також доказів надсилання такої заяви-приєднання споживачу;

- щодо відсутності повідомлення про присвоєння споживачу особового рахунку.

Також судом проігноровано доказ відсутності рахунків на оплату, не перевірено наявність таких рахунків, не враховано, що позивачкою не було отримано жодного рекомендованого листа від ТОВ «ГК «Нафтогаз України» про необхідність погашення боргу.

Вважає, що судом прийнято рішення на підставі регуляторних актів НКРЕКП, які не є актами цивільного законодавства і не створюють підстави для виникнення боргу. За відсутності укладеного договору відсутні підстави виникнення боргу та обов`язок його сплачувати. Відповідно, будь-які дії щодо припинення газопостачання є передчасними та неправомірними.

Типовий договір на постачання природного газу побутовим споживачам, затверджений НКРЕКП, на думку скаржниці, не є законом і не може бути визнаний укладеним автоматично. Між позивачкою та ТОВ «ГК «Нафтогаз України» не укладалось жодної угоди або договору згідно з Законом України «Про житлово-комунальні послуги».

Вказує, що копія фінансового стану споживача, яка додана до матеріалів справи складені в односторонньому порядку відповідачем і не можуть свідчити про використання позивачкою комунальних послуг.

Зазначає, що судом не взято до уваги той факт, що ТОВ «ГК Нафтогаз» та Хмельницькою філією ТОВ «Газорозподільні Мережі України» порушено права користувача (споживача), встановлені Законом України «Про захист прав споживачів».

Вважає, що суддею проігноровано факт відсутності утворення НКРЕКП саме Кабінетом Міністрів України, адже Кабінет Міністрів України не утворював "НКРЕКП". Тобто суддя не дослідив відповідність Закону "Про НКРЕКП" Конституції України.

У відзиві на апеляційну скаргу ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» зазначає, що у позовній заяві, що також підтверджується фактичними обставинами справи викладеними в оскаржуваному рішенні, а також зважаючи на доводи викладені в апеляційній скарзі, позивачкою не наведено належного обґрунтування того, в чому полягає порушення її прав.

Крім цього, вказує, що з травня 2022 року споживач за ЕІС-кодом 56XM36A81853134A, о/р № НОМЕР_1 знаходиться в реєстрі постачальника ТОВ «ГК «Нафтогаз України». Належних, допустимих та достатніх доказів відсутності заборгованості за спожитий природний газ за особовим рахунком № НОМЕР_1 , ЕІС-код 56XM36A81853134A, за яким обліковується заборгованість у сумі 6819,05 грн не надано. Просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 підтримала апеляційну скаргу.

Представника відповідача ТОВ «ГК «Нафтогаз України» Літвінов Є.В. в судовому засіданні просив апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Представника відповідача ТОВ «Газорозподільні мережі України» Трубнікова О.В. подала до суду заяву про слухання справи у відсутності представника товариства.

Колегія судів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд першої інстанції правильно встановив та виходив з того, що позивачка ОСОБА_1 є споживачем послуг з постачання природного газу в точці обліку газифікованого об`єкту за адресою: АДРЕСА_1 (ЕІС-код 56ХМ36А81853134А, о/р НОМЕР_1 ). (т. 1 а.с. 65)

Відповідно до постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 04 липня 2017 року №880, Товариство з обмеженою відповідальністю «ГК «Нафтогаз України» здійснює ліцензовану діяльність з постачання природного газу фізичним та юридичним особам, які використовують його (природний газ) для власних потреб.

Відповідно до наказу Міністерства енергетики України від 08 червня 2022 року №198 з 01 травня 2022 року ТОВ «ГК «Нафтогаз України» здійснювало постачання природного газу споживачам на підставі Типового договору постачання природного газу побутовим споживачам. ОСОБА_1 отримувались такі послуги з травня 2022 року (особовий рахунок № НОМЕР_1 ). (т. 1 а.с. 225-231)

За період з травня 2022 року по жовтень 2024 року (згідно показників газового лічильника, наданих оператором ГРМ) ОСОБА_1 фактично спожила 6003,00 куб.м природного газу вартістю 47765,23 грн, оплачено за послуги з газопостачання 40946,16 грн (оплата була проведена 25.10.2024). Станом на жовтень 2024 року заборгованість за спожитий газ становить 6819,05 грн (т. 1 а.с. 120, 214).

30.01.2024 між ТОВ «Газорозподільні мережі України» (Оператором ГРМ) та ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» був укладений договір № 1258ХМЛФ-01-1-24/101/РГ-5161-ПО предметом якого є здійснення виконавцем робіт (ТОВ «Газорозподільні мережі України») з припинення газопостачання за письмовим дорученням Замовника (ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України») у випадках, передбачених чинним законодавством.

08.10.2024 за №119/3.1-50340-2024/ від ТОВ «ГК «Нафтогаз України» на адресу Хмельницької філії ТОВ «Газорозподільні мережі України» надійшло письмове повідомлення (доручення) на припинення (обмеження) газопостачання та пломбування вхідної запірної арматури споживачу ОСОБА_1 (ЕІС-код 56ХМ36А81853134А) за адресою: АДРЕСА_1 у термін до 7.00 години 29.10.2024 у зв`язку із нездійсненням оплати за спожитий природний газ та наявною заборгованістю. (т. 1 а.с 26)

09.10.2024 року Хмельницькою філією ТОВ «Газорозподільні мережі України» на адресу ОСОБА_1 було направлено повідомлення про припинення газопостачання (розподілу) природного газу за адресою: АДРЕСА_1 з 18.10.2024.(т. 1 а.с. 27)

28.10.2024 ТОВ «ГК «Нафтогаз України» на адресу Хмельницької філії ТОВ «Газорозподільні мережі України» був надісланий лист-відзив про залишення доручення про припинення газопостачання № 119/3.1-50340-2024/ від 08.10.2024 без виконання.

Дані обставини підтверджуються матеріалами справи.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що розрахунок обсягів спожитого газу та його вартості відповідає встановленому порядку визначення обсягу фактично спожитого газу, докази на його спростування матеріали справи не містять, і такі докази позивачем суду не надані; позивачем не доведено протиправності дій відповідачів щодо нарахування боргу за постачання природного газу, безпідставності проведеної оплати на користь відповідача ТОВ «Газорозподільні мережі України» вартості спожитого газу за спірний період, щодо вчинення дій з припинення газопостачання за об`єктом споживання природного газу позивача та завдання моральної шкоди, позовна вимога про заборону ТОВ «Газорозподільні мережі України» вчиняти дії щодо припинення газопостачання будинку фактично стосується захисту права на майбутнє.

З такими висновками суду першої інстанції погоджується і апеляційний суд.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина першої статті 15, частина перша статті 16 ЦК України).

Правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори) (ч. 1, 2 ст.202 ЦК України).

Відповідно до п. 2 ч. 1ст. 208 ЦК України, у письмовій формі належить вчиняти: правочини між фізичною та юридичною особою, крім правочинів, передбачених частиною першою статті 206 цього Кодексу.

Згідно з положеннями ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Відповідно до ч. 1 ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту (ч. 1ст. 527 ЦК України).

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події (ч. 1ст. 530 ЦК України).

Частиною 1статті 714 ЦК України визначено, що за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

За договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором (ч. 1ст. 901 ЦК України).

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», до житлово-комунальних послуг належать: комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, управління побутовими відходами.

Положеннями пункту 1 частини 2 статті 6 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», виконавцями комунальних послуг: послуг з постачання та розподілу природного газу - постачальник, який на підставі ліцензії провадить діяльність із постачання природного газу, та оператор газорозподільної системи, до якої приєднані об`єкти газоспоживання споживача.

Пунктом 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Відповідно до ч. 1ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні-послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення договору.

Згідно з ч. 1 статтею 12 Закону України «Про ринок природного газу», постачання природного газу здійснюється відповідно до договору, за яким постачальник зобов`язується поставити споживачеві природний газ належної якості та кількості у порядку, передбаченому договором, а споживач зобов`язується оплатити вартість прийнятого природного газу в розмірі, строки та порядку, передбачених договором. Постачання природного газу побутовим споживачам здійснюється на підставі типового договору, що затверджується Регулятором та оприлюднюється в установленому порядку.

Відповідно до частини друга статті 13 Закону України «Про ринок природного газу», споживач, серед іншого, зобов`язаний забезпечувати своєчасну та повну оплату вартості природного газу згідно з умовами договорів.

Згідно з пунктом 1 глави 5 розділу ІV Кодексу газотранспортної системи, затвердженого постановою НКРЕКП №2493 від 30.09.2015, постачання природного газу споживачу здійснюється на підставі договору постачання природного газу між постачальником та споживачем, який укладається відповідно до Правил постачання природного газу, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 30 вересня 2015 року №2496, та за умови включення споживача до Реєстру споживачів постачальника в інформаційній платформі у відповідному розрахунковому періоді. Постачальник, крім постачальника «останньої надії», не має права реєструвати споживача у власному Реєстрі споживачів постачальника в розрахунковому періоді, не погодженому зі споживачем.

Пунктом 2 глави 5 розділу ІУ Кодексу ГТС передбачено, що з моменту реєстрації споживача за постачальником в інформаційній платформі постачальник набуває статусу діючого постачальника для такого споживача (крім майбутніх періодів постачання, які заброньовані за іншими постачальниками в інформаційній платформі, постачання природного газу постачальником «останньої надії» та випадків, передбачених цією главою) та вважається, що з цього моменту зазначений постачальник забронював за собою цього споживача на наступні розрахункові періоди та є відповідальним за обсяги споживання природного газу цим споживачем. Реєстрація постачальником, крім постачальника «останньої надії», побутового споживача здійснюється на безстроковий період.

Положеннями пункту 1 розділу ІІІ Правил постачання природного газу, затверджених постановою НКРЕКП від 30.09.2015 №2496, визначено підставами для постачання природного газу побутовому споживачу є:

наявність у побутового споживача договору розподілу природного газу, укладеного з Оператором ГРМ, до газорозподільної системи якого підключений об`єкт споживача, та присвоєння споживачу Оператором ГРМ персонального EIC-коду як суб`єкту ринку природного газу;

наявність у побутового споживача укладеного з постачальником договору постачання природного газу побутовим споживачам та дотримання його умов;

включення споживача до Реєстру споживачів постачальника у відповідному розрахунковому періоді.

За приписами пункту 15 розділу ІІІ Правил 15 вказаних Правил, постачання природного газу постачальником починається з дня реєстрації споживача в Реєстрі споживачів постачальника.

Відсутність письмового договору про надання житлово-комунальних послуг не може бути підставою для звільнення споживача від оплати наданих послуг, що узгоджується з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду викладеною у постанові від 07.07.2020 у справі №712/8916/17.

Відповідно до статті 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Власність зобов`язує.

Відповідно до положень глави 7 розділу VI Кодексу газорозподільних систем, затвердженого постановою НКРЕКП від 30.09.2015 №2493, оператор газорозподільної системи (далі - Оператор ГРМ) в установленому законодавством порядку має право припинити/обмежити газопостачання на об`єкт споживача (у тому числі побутового споживача) з дотриманням Правил безпеки систем газопостачання, затверджених наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості України від 15.05.2015 №285, а також нормативних документів, що визначають порядок обмеження/припинення природного газу, зокрема, у таких випадках: несвоєчасна та/або неповна оплата послуг згідно з умовами договору розподілу природного газу; подання споживачем або його постачальником (який уклав з Оператором газорозподільних систем (далі - ГРМ) договір на виконання робіт, пов`язаних з припиненням/обмеженням газопостачання споживачам) письмової заяви про припинення газопостачання.

Відповідно до пункту 27 розділу ІІІ Правил постачання природного газу, затверджених постановою НКРЕКП від 30.09.2015 №2496 (далі - Правила), якщо побутовий споживач не здійснив оплату за спожитий природний газ протягом десяти днів після строку, визначеного договором постачання природного газу, постачальник має право здійснити заходи з припинення постачання природного газу споживачу шляхом направлення споживачу письмового повідомлення (з відміткою про вручення) з вимогою самостійно припинити споживання природного газу за рахунок перекриття запірного пристрою перед газовим приладом та допустити представника постачальника за пред`явленням службового посвідчення на об`єкт для пломбування запірних пристроїв, що має здійснюватися з дотриманням техніки безпеки.

Суд першої інстанції на підставі досліджених доказів в їх сукупності дійшов вірного висновку, що ОСОБА_1 є власником будинку за адресою: АДРЕСА_1 . З травня 2022 року газифікований об`єкт споживача ОСОБА_1 з ЕС-кодом ЕІС-код 56ХМ36А81853134А, що знаходиться за адресою: м. Хмельницький, вул. Радзієвського, 13, включений до реєстру постачальника ТОВ «ГК «Нафтогаз України» на інформаційній платформі ТОВ «Оператор газотранспортної системи України», а споживачем відповідно розпочато споживання природного газу, постачання якого за вказаною адресою здійснюється відповідачем. За період з травня 2022 року позивачка не оплачувала вартість спожитого природного газу, який постачався ТОВ «ГК «Нафтогаз України» у зв`язку із чим, за період з травня 2022 року по жовтень 2024 року вказаним товариством була нарахована заборгованість за спожитий газ в обсязі фактичного споживання 6003,00 куб.м природного газу загальною вартістю 47765,23 гривень. 25.10.2024 здійснено часткову оплату вартості фактично спожитого газу у розмірі 40946,16 гривень та заборгованість станом на жовтень 2024 року становила 6 819,05 гривень.

На спростування вказаних обставин позивачка доказів не надала.

Враховуючи наведене, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про те, що позивачка не надала суду належних та допустимих доказів порушення її права, яке підлягає захисту, а тому обгрунтовано відмовив у задоволенні позовних вимог про скасування боргу за постачання природного газу, повернення сплачених коштів ТОВ «ГК «Нафтогаз України» у подвійному розмірі у сумі 81876,40 грн, стягнення з ТОВ «Газорозподільні мережі України» моральної шкоди.

Щодо позовних вимог про заборону ТОВ «Газорозподільні мережі України» в особі Хмельницької філії ТОВ «Газорозподільні мережі України» вчиняти будь-які дії щодо припинення газопостачання будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , то слід зазначити, що захисту підлягають лише порушені права, однак, суд позбавлений можливості задовольняти вимоги на майбутнє для захисту прав особи від можливих негативних дій, оскільки, на час розгляду справи таких не існує. А тому, відмова суду першої інстанції в цій частині вимог є правильною.

Безпідставними є доводи позивачки про неукладання договору з відповідачем, оскільки, відповідно до пункту 1 розділу VI Правил постачання, договір постачання природного газу постачальником "останньої надії" укладається у випадках, передбачених пунктом 3 розділу VI, з урахуванням вимог статей 205, 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України шляхом публічної оферти постачальника "останньої надії" та її акцептування споживачем через факт споживання газу за відсутності іншого постачальника. Договір постачання природного газу постачальником "останньої надії" не потребує двостороннього підписання. Договір постачання між постачальником "останньої надії" і споживачем вважається укладеним з дня, визначеного на інформаційній платформі оператора газотранспортної системи днем початку постачання природного газу споживачу в Реєстрі споживачів постачальника "останньої надії" відповідно до Кодексу газотранспортної системи.

Не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги про неналежність доказів, які підтверджують факт постачання природного газу з ресурсу відповідача, його обсяги та вартість. Оскільки позивачка не довела, що у спірний період з травня 2022 року по жовтень 2024 року вона не була включена до реєстру споживачів постачальника «останньої надії» на інформаційній платформі оператора газотранспортної системи, не надала доказів споживання природного газу від інших постачальників у спірний період.

Разом з тим, відповідачем надана інформація по рахунку споживача, відомості з інформаційної платформи Оператора ГТС щодо споживача з ЕІС-кодом, які є належними та допустимими доказами.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та фактично зводяться до незгоди з рішенням суду та особистого тлумачення норм права й обставин справи. Порушень матеріального чи процесуального закону, які б могли призвести до скасування або зміни рішення суду, судом апеляційної інстанції не встановлено, а тому рішення суду першої інстанції слід залишити без змін.

Рішення суду першої інстанції ґрунтується на повно і всебічно досліджених обставинах справи та ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 14 квітня 2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 04 вересня 2025 року.

Суддя-доповідач І.В. П`єнта

Судді: О.І. Талалай

О.І. Ярмолюк