Справа № 216/8898/24
провадження №2/216/1212/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(повний текст)

29 серпня 2025 року м. Кривий Ріг

Центрально-Міський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі: головуючого - судді Чирського Г.М.,

за участі секретаря судового засідання: Смолдирева М.Є.,

представника позивача адвоката Дудчак П.В., відповідача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 6 в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 , в інтересах якого діє адвокат Дудчак Поліна Вікторівна до ОСОБА_3 , третя особа: Центрально-Міський відділ державної виконавчої служби у м. Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), про припинення стягнення аліментів на утримання дітей,-

ВСТАНОВИВ:

24 грудня 2024 року ОСОБА_2 , в інтересах та від імені якого діє адвокат Дудчак Поліна Вікторівна, звернувся до Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області з позовом до ОСОБА_3 , третя особа: Центрально-Міський відділ державної виконавчої служби у м. Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), про припинення стягнення аліментів на утримання дітей.

В обґрунтування позовних вимог зазначено те, що позивач з 30 серпня 2013 року перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3 , який розірвано рішенням Центрально-Міського районного суду Кривого Рогу Дніпропетровської області від 09 грудня 2021 року у справі №654/1882/21. В період шлюбу у ОСОБА_2 та ОСОБА_3 народились діти - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Після розпаду родини, діти залишилися із матір`ю. Рішенням Центрально-Міського районного суду Кривого Рогу Дніпропетровської області від 01 серпня 2016 року справа № 216/1136/16-ц стягується з ОСОБА_2 на користь матері дітей ОСОБА_8 , аліменти на утримання дітей, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 у розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку (доходу) досягнення дітьми повноліття, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, починаючи стягнення з 25.02.2016 року. Судовим наказом Центрально-Міського районного суду Кривого Рогу Дніпропетровської області від 07 червня 2018 року справа № 216/2618/18 стягується з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_8 на утримання неповнолітньої дитини: сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку та не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 25.05.2018 року до досягнення дитиною повноліття. Судовим наказом Центрально-Міського районного суду Кривого Рогу Дніпропетровської області від 18 квітня 2019 року справа № 216/1812/19 стягується з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_8 аліменти на утримання неповнолітніх дітей - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 щомісячно у розмірі 1/3 заробітку (доходу) боржника, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 26.03.2019 року до досягнення дітьми повноліття. Судовими наказами від 07.06.2018 у справі № 216/2618/18 та від 18.04.2019 у справі № 216/1812/19 з ОСОБА_2 двічі стягуються аліменти на утримання дитини ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Вказані судові рішення, ОСОБА_3 подані на примусове виконання до Центрально-міського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), на їх виконання були відкритті виконавчі провадження № 52473580, 56877883, 59837369, за якими здійснюється нарахування та стягнення аліментів з ОСОБА_2 .

У 2024 році ОСОБА_2 дізнався, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 залишила малолітніх ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 біля будівлі виконкому Криворізької міської ради. В той же день діти були доставлені до КЗ «Центр соціальної-психологічної реабілітації дітей» КМР і наразі переміщенні у Республіку Австрія, де вони перебувають дотепер. При цьому, виконавча служба продовжує нараховувати та стягувати аліменти на користь ОСОБА_3 , хоча діти із нею не проживають з 15 листопада 2021 року і перебувають на державному утриманні. Позивач вважає, що таке нарахування та стягнення заборгованості за аліментами на дітей, які не проживають з ОСОБА_3 суперечить принципам ст. 179, 181 СК України, а відповідно стягнення аліментів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 на утримання дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_7 - має бути припинено з 15 листопада 2021 року.

Ухвалою суду від 17.01.2025 року справу прийнято до розгляду, відкрито спрощене позовне провадження.

12.06.2025 року відповідачем подано до суду заяву про долучення доказів та заперечення проти позову, зокрема відповідачка просить відмовити в задоволенні позову та просить долучити до матеріалів справи докази проживання дітей разом з нею.

У судовому засіданні позивач та представник позивача прохали задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Під час останнього судового засідання 21.08.2025 року представник позивача надала пояснення, що у зв`язку із зміною фактичних обставин справи, а саме, - повернення дітей до відповідачки з 18.02.2025. Враховуючи той факт, що докази повернення дітей до матері на момент подачі позову до суду були відсутні, представник позивача просить звільнити ОСОБА_2 від сплати аліментів на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання дітей за період з 15 листопада 2021 року по 18 лютого 2025 року.

Відповідач у судовому засіданні прохала відмовити у задоволенні позовних вимог, оскільки позивач має заборгованість зі сплати аліментів, про дітей не піклується. Діти проживали та наразі проживають з нею, окрім періоду часу з 15 листопада 2021 року по 18 лютого 2025 року.

Заслухавши пояснення, доводи сторін, дослідивши письмові докази по справі, повно і всебічно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, надавши їм оцінку в сукупності, суд приходить до наступного висновку.

Згідно зі ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 з 30 серпня 2013 року перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_8 , який розірвано рішенням Центрально-міського районного суду Кривого рогу Дніпропетровської області від 09 грудня 2021 року (справа №654/1882/21). Рішення набрало законної сили 11.01.2022 року.

У даному шлюбі у сторін народилися діти: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_11 .

Заочним рішенням Центрально-Міського районного суду Кривого Рогу Дніпропетровської області від 01 серпня 2016 року з позивача на користь відповідача матері дітей, стягнуто аліменти на утримання неповнолітніх дітей - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку (доходу) до досягнення дітьми повноліття, але не менше, ніж 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, починаючи стягнення з 25.02.2016 року. (справа № 216/1136/16-ц).

Судовим наказом Центрально-Міського районного суду Кривого Рогу Дніпропетровської області від 07 червня 2018 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_8 на утримання неповнолітньої дитини: сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходів) щомісячно, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку та не менш, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 25 травня 2018 року до досягнення дитиною повноліття. (справа № 216/2618/18).

Судовим наказом Центрально-Міського районного суду Кривого Рогу Дніпропетровської області від 18 квітня 2019 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_8 аліменти на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , щомісячно, у розмірі однієї третини заробітку (доходу) боржника, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дітьми повноліття, починаючи стягнення з 26.03.2019 року. (справа № 216/1812/19).

Відповідачкою 17 березня 2023 року було зареєстровано шлюб із ОСОБА_9 , в зв`язку із чим змінено прізвище з « ОСОБА_10 » на « ОСОБА_11 », що підтверджується копією відповідного свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 .

Позивачем у позові було зазначено, що вказані судові рішення, ОСОБА_3 подані на примусове виконання до Центрально-міський відділ державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), на їх виконання були відкритті виконавчі провадження № 52473580, 56877883, 59837369 за якими здійснюється нарахування та стягнення аліментів з ОСОБА_2 по сьогоднішній день.

Як вбачається із долученого до матеріалів справи позивачем розрахунку заборгованості зі сплати аліментів по виконавчому провадженню № 59837369, станом на 19.11.2024 заборгованість зі сплати аліментів боржника ОСОБА_2 становить 330 835,59 грн. Інших розрахунків суду не надано та матеріали справи не містять.

Зі змісту позову вбачається, що у 2024 році ОСОБА_2 дізнався, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 залишила малолітніх ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , біля будівлі виконкому Криворізької міської ради. В той же день діти були доставлені до КЗ «Центр соціальної-психологічної реабілітації дітей» КМР і наразі переміщенні у Республіку Австрія.

Так, згідно копії відповіді Інгулецької районної у місті ради від 26.11.2024 року на заяву позивача від 21.11.2024, останньому було повідомлено, що з 15.11.2021 року малолітні ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , перебувають в КЗ «Центр соціально-психологічної реабілітації дітей» КМР, які були доставлені до закладу відповідно до акту органу внутрішніх справ України та закладу охорони здоров`я про підкинуту чи знайдену дитину та її доставку. З 22.03.2022 року малолітні діти разом з іншими вихованцями комунального закладу евакуйовані (переміщені) до Республіки Австрія, м. Інсбрук, де й перебувають.

В ході розгляду справи судом було встановлено, що за заявою відповідачки, виконавчим комітетом Інгулецької районної у місті ради 18.12.2024 року було винесено Рішення № 459, яким погоджено передачу їй (матері дітей) малолітніх дітей, у тому числі ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , з КЗ «Центр соціальної-психологічної реабілітації дітей» КМР, Республіка Австрія, Федеральна земля Тіроль 6020, м. Інсбрук, SOS Kinderdorf,Herman Gmainer Strasse 51, для виховання та спільного проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

На підставі вищезазначеного рішення, Адміністрацією Комунального закладу «Центр соціально-психологічної реабілітації дітей» Криворізької міської ради було передано малолітніх дітей матері ОСОБА_1 (відповідач у справі), про що 18.02.2025 року складено Акти про передачу дитини на виховання матері.

У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку (стаття 8 Закону України "Про охорону дитинства").

Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України.

Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони в шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

За приписами ст.179 Сімейного кодексу України передбачено, що аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання.

Відповідно до Закону, батьки зобов`язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано.

Обов`язок батьків утримувати своїх дітей є безумовним і не залежить від того, чи є батьки працездатними й чи є в них кошти, достатні для надання утримання, та лише враховується судом при визначенні розміру стягуваних аліментів.

Згідно ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття

Положеннями частин другої та третьої статті 181 Сімейного кодексу України визначено, що за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі.

Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Відповідно до п.17 постанови № 3 Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», право на звернення до суду із заявою про стягнення аліментів і, відповідно, право на отримання аліментів має той з батьків, з ким проживає дитина.

Згідно із ст. 273 Сімейного кодексу України, якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-кого з них змінити встановлений розмір аліментів або звільнити від їх сплати.

Відповідно до статті 197 СК України, з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів суд може відстрочити або розстрочити сплату заборгованості за аліментами. За позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення.

Зазначена норма не встановлює вичерпного переліку обставин, які можуть бути підставою для звільнення (повного або часткового) від сплати заборгованості за аліментами. Питання про те, чи мають обставини, на які посилається платник аліментів, істотне значення, у кожному конкретному випадку вирішує суд. Повне або часткове звільнення платника аліментів від сплати заборгованості за аліментами можливе лише за наявності встановлених судом обставин, що мають істотне значення.

Разом з тим, рішення про звільнення платника аліментів від сплати заборгованості за аліментами повинно також відповідати найкращим інтересам дитини.

Висновки щодо застосування ст. 197 СК України викладені, зокрема, у постановах Верховного Суду від 21.07.2021 у справі №477/1165/20, від 03.02.2021 у справі №125/2525/18, від 26.12.2019 у справі №219/6287/17, від 26.09.2019 у справі №760/32225/18, від 27.02.2019 у справі №307/1186/17.

Основний правовий висновок, який міститься в таких постановах, зводиться до того, що лише за наявності обставин, що мають істотне значення, платник аліментів може бути повністю або частково звільнений від сплати аліментів.

Суд може звільнити від сплати аліментів осіб, зазначених у статтях 267 - 271 цього Кодексу, за наявності інших обставин, що мають істотне значення.

З аналізу статей 267-271 Сімейного кодексу України вбачається, що припинення стягнення аліментів є можливим у тому випадку, коли одержувач аліментів, наприклад, мати дитини, не витрачає отримувані нею аліменти на дитину, або ж у випадку, коли дитина з певного часу перебуває на утриманні іншого з батьків, з якого вже стягуються аліменти. У такому випадку відбувається припинення стягнення аліментів на ім`я одержувача аліментів - матері дитини.

При цьому обов`язок батька - платника аліментів утримувати дитину не припиняється.

У зв`язку із зазначеним, з урахуванням предмета цього спору в частині припинення стягнення аліментів з позивача на користь відповідача на утримання дитини, однією з обставин, яка підлягає доказуванню у справі, є те, з ким саме з батьків проживає дитина на час звернення до суду з позовом і розгляду справи судом та ухвалення рішення по справі, зокрема з одержувачем аліментів чи з їх платником.

Як встановлено судом, станом на час звернення позивача до суду (24.12.2024 року) малолітні діти: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , знаходилися з 22.03.2022 року в Республіці Австрія, м. Інсбрук, як такі, що 15.11.2021 року були доставлені до КЗ «Центр соціально-психологічної реабілітації дітей» КМР відповідно до акту органу внутрішніх справ України та закладу охорони здоров`я про підкинуту чи знайдену дитину та її доставку.

В той же час, на день розгляду справи малолітні діти на підставі Рішення Інгулецької районної у місті ради від 18.12.2024 року № 459 Адміністрацією Комунального закладу «Центр соціально-психологічної реабілітації дітей» Криворізької міської ради були передані матері ОСОБА_1 , про що 18.02.2025 року складено Акти про передачу дитини на виховання матері, стосовно кожного із дітей.

Звертаючись до суду із даним позовом, позивач вважав, що факт зміни місця проживання дітей, є обставиною, яка припиняє обов`язок утримання дітей з боку позивача на користь відповідача, а нарахування аліментів за період, коли діти не проживають з матір`ю, суперечить цільовому призначенню аліментів, у зв`язку з чим просив суд звільнити його від сплати аліментів на користь відповідачки на утримання їхніх спільних малолітніх дітей.

Під цільовим призначенням при цьому потрібно розуміти витрати, спрямовані на забезпечення потреб та інтересів дитини, зокрема потреби у харчуванні, лікуванні, одязі, гігієні, забезпечення речами, необхідними для розвитку і виховання дитини, реалізації її здібностей.

Відповідно до Сімейного кодексу України аліменти, одержані на дитину, є її власністю. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами винятково за цільовим призначенням в інтересах дитини. Припинення стягнення аліментів можливе, якщо одержувач аліментів не витрачає отримані ним гроші на дитину.

Контроль за цільовим витрачанням аліментів здійснюється органом опіки та піклування у формі інспекційних відвідувань одержувача аліментів, порядок та періодичність здійснення яких визначаються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері усиновлення та захисту прав дітей.

Отже, судом встановлено, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , з 15.11.2021 року по 18.02.2025 року не проживали з жодним із батьків.

Оцінивши надані докази у їх сукупності надавши їм належну правову оцінку, а також приймаючи до уваги те, що позивачем переконливих доказів, що мають істотне значення і можуть бути підставою для припинення стягнення з нього аліментів чи звільнення позивача від сплати аліментів на час перебування дітей не з матір`ю, як отримувачем аліментів, не надано.

Доказів того, що малолітні діти перебували чи перебувають на повному утриманні позивача ОСОБА_2 в будь-який час після ухвалення судових рішень про стягнення аліментів, суду не представлено та в судовому засіданні не встановлено.

Також, доказів нецільового використання аліментів відповідачкою, позивачем суду не надано.

Крім того, суд враховує, що позивач має велику заборгованість зі сплати аліментів на утримання малолітніх дітей, які не спалчував, зокрема, з 15.11.2021 року по 18.02.2025 року - у період не проживання дітей з жодним із батьків.

Таким чином, обставини, що наводить позивач в обґрунтування та на підтвердження заявлених вимог, в розумінні вищезазначених норм матеріального закону, на думку суду, не є істотними та достатніми для припинення стягнення з нього чи звільнення його від сплати аліментів за рішенням суду. Тому, вимоги позову є необгрунтованими, які не підлягають задоволенню.

За змістом ст.141 ЦПК України судовий збір та інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на сторону відповідача. Оскільки в позові відмовлено, судові витрати суд залишає за рахунок позивача.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 76-81, 89, 258, 259, 263-265, 268, 273, 352, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову відмовити повністю.

На рішення може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо даної справи за веб-адресою сторінки на офіційному вебпорталі судової влади України в мережі Інтернет.

Повне судове рішення складено 03 вересня 2025 року.

Суддя Г.М. Чирський