Номер провадження 2-з/756/137/25
УХВАЛА

04 вересня 2025 року суддя Оболонського районного суду міста Києва Белоконна І.В., розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» про забезпечення позову у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , треті особи: ОСОБА_3 , приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Чорноног Віталій Павлович, Акціонерне товариство «УкрСиббанк» про визнання недійсним договору дарування квартири, скасування рішення про державну реєстрацію права власності та визнання права іпотекодержателя,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач ТОВ «Кей-Колект» звернулося до суду з позовом, в якому просить:

- визнати недійсним договір дарування квартири АДРЕСА_1 (реєстраційний номер майна 32207294), укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чорноногом В.П. 03.12.2010 р № 2461;

- скасувати рішення від 13.12.2010 про державну реєстрацію права власності ОСОБА_1 на квартиру АДРЕСА_1 , реєстраційний номер майна 32207294.

- визнати за Товариством з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» права іпотекодержателя за Договором іпотеки № 93825 від 17 вересня 2008 року, посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Лосєвим В.В., реєстровий № 2560, що укладений між Акціонерним комерційним інноваційним банком «Укрсиббанк» та ОСОБА_2 , право вимоги за яким перейшло до ТОВ «Кей-Колект» на підставі Договору відступлення прав вимоги за договорами іпотеки, серія та номер: № 5207-5208 від 12.12.2011, посвідчений приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Саєнко Е.В., стосовно нерухомого майна - квартири АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 32207294;

- стягнути судові витрати.

В обгрунтування заявлених вимог вказує, 17.09.2008 між ОСОБА_3 та АКІБ «УкрСиббанк», назву якого в подальшому змінено на ПАТ «УкрСиббанк» укладено Договір про надання споживчого кредиту № 0, за умовами якого ОСОБА_3 отримала грошові кошти у розмірі 63500,00 доларів США зі сплатою за користування грошовими коштами 16,00 % річних, строком до 17.09.2015. З метою забезпечення зобов`язань за кредитним договором між АК ІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 було укладено Договір іпотеки № 93825 від 17.09.2008, за умовами якого ОСОБА_2 передав в іпотеку нерухоме майно - квартиру за АДРЕСА_1 . Крім того, в забезпечення виконання зобов`язань за Кредитним договором, 17.09.2008 між АКІБ «Укрсиббанк» та ОСОБА_2 був укладений договір поруки № 229343.

Відповідно до Договору факторингу № 1 та Договору відступлення права вимоги за договорами іпотеки, укладених між ПАТ «УкрСиббанк» та ТОВ «Кей-Колект» 12.12.2011, ПАТ «УкрСиббанк» відступило ТОВ «Кей-Колект» права вимоги за кредитним договором № 0 від 17.09.2008 та договорами, що його забезпечували.

01.11.2023 з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна ТОВ «Кей-Колект» стало відомо, що на підставі рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області по справі 2-947/10 про зобов`язання АКІБ «УкрСиббанк» в особі Відділення № 894 АКІБ «УкрСиббанк» закрити позичковий рахунок № НОМЕР_1 , відкритий на ім`я ОСОБА_3 у відділенні № 894 АКІБ «Укрсиббанк», 03.12.2010 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чорноног В.П. з Державного реєстру прав вилучено обтяження квартири АДРЕСА_1 іпотекою та забороною відчуження та цього ж дня посвідчено Договір дарування квартири № 2461 від 03.12.2010, укладеним між ОСОБА_2 та його сином ОСОБА_1 , на підставі якого 13.12.2010 прийнято рішення про державну реєстрацію права власності на квартиру за ОСОБА_1 .

Згідно матеріалів виконавчого провадження з примусового виконання рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області по справі 2-947/10 вбачається, що воно було скасовано ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області по справі 2-947/10. Оригінали матеріалів виконавчого провадження знищені, у зв`язку зі спливом строку зберігання.

На заяву ТОВ «Кей-Колект» до Фастівського міськрайонного суду Київської області про ознайомлення з матеріалами справи 2-947/10 отримано відповідь, що відповідне рішення у КП «Д-3» не знайдено, а заява про надання його копії залишилась без відповіді.

На сьогоднішній день зобов`язання ОСОБА_3 за кредитним договором № 0 від 17.09.2028 забезпечене іпотечним майном та порукою ОСОБА_1 залишається не виконаним, заборгованість за яким становить 69953,54 доларів США.

Одночасно з поданням позову позивач звернувся до суду зі заявою про забезпечення позову, в якій просить вжити заходи забезпечення позову шляхом заборони відчуження та вчинення реєстраційних дій стосовно нерухомого майна, а саме квартири АДРЕСА_1 , власником якого є ОСОБА_1 .

Забезпечення позову заявник мотивує тим, що відповідач ОСОБА_1 може продати, подарувати або відчужити іншим чином спірне майно, що унеможливить виконання рішення суду щодо ефективного захисту та поновлення прав і охоронюваним законом інтересів позивача - іпотекодержателя.

Відповідно до положень статті 150 ЦПК України позов забезпечується, зокрема, забороною вчиняти певні дії.

Частиною третьою статті 150 ЦПК України визначено, що заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до роз`яснень, що містяться у пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд здійснює оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням адекватності вимог заявника, забезпечення збалансованості інтересів сторін, наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, ймовірності утруднення виконання рішення суду в разі невжиття таких заходів.

Обґрунтованою підставою для забезпечення позову має бути існування очевидної загрози порушення законних прав та інтересів позивача у справі в разі невжиття заходів забезпечення позову. Відповідно, звертаючись із заявою про забезпечення позову, особа має довести належність їй таких прав та що невжиття заходів забезпечення позову призведене до утруднення чи неможливості виконання майбутнього рішення суду, при цьому існування загрози порушення прав позивача повинно мати очевидний та об`єктивний характер.

Інститут забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

Частиною першою статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду, наприклад реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Такі висновки також сформовані колегією суддів Касаційного цивільного суду Верховного Суду у постанові від 17.10.2018 у справі №183/5864/17-ц (6-846цс16).

Предметом позову «Кей-Колект» є визнання недійсним договору дарування, скасування рішення про державну реєстрацію права власності та визнання права іпотекодержателя стосовно квартири АДРЕСА_1 .

Відповідно до ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 29.06.2006 у справі «Пантелеєнко проти України» суд зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

Вивчивши заяву про забезпечення позову, враховуючи принципи здійснення цивільного судочинства, співмірність заходів забезпечення позову із вимогами позову, суддя приходить до висновку про доцільність задоволення заяви про забезпечення позову шляхом заборонивідчуження та вчинення реєстраційних дій стосовно нерухомого майна, а саме квартири АДРЕСА_1 (реєстраційний номер майна 32207294), власником якого є ОСОБА_1 .

Керуючись ст. 149-153 ЦПК України, суддя

УХВАЛИЛА:

Заяву - задовольнити.

Вжити заходи забезпечення позову шляхом заборони відчуження та вчинення реєстраційних дій стосовно нерухомого майна, а саме квартири АДРЕСА_1 (реєстраційний номер майна 32207294), власником якого є ОСОБА_1 .

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Суддя І.В. Белоконна