УХВАЛА

03 вересня 2025 року

м. Київ

справа № 367/10214/23

провадження № 61-11059ск25

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Петрова Є. В. (суддя-доповідач), Грушицького А. І., Литвиненко І. В.,

розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Київського апеляційного суду від 26 червня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання інформації недостовірною, її спростування, захист ділової репутації,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 про визнання інформації недостовірною, її спростування, захист ділової репутації.

Ірпінський міський суд Київської області рішенням від 10 лютого 2025 року позов задовольнив.

Визнав недостовірною та такою, що порушує ділову репутацію ОСОБА_1 інформацію, поширену ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 у публікації на її персональній сторінці у соціальній мережі Facebook про те, що ОСОБА_1 є головною кришею бучанської корупції і великого крадівництва на відбудові, а також про те, що зображений на доданих до публікації фотографіях будинок та домоволодіння належать ОСОБА_1 .

Зобов?язав ОСОБА_2 не пізніше десяти календарних днів з дня набрання рішенням суду законної сили спростувати недостовірну інформацію щодо ОСОБА_1 шляхом публікації на сторінці ОСОБА_2 в соціальній мережі Facebook публікації наступного змісту: «Я, ОСОБА_2 , спростовую недостовірну інформацію, поширену мною ІНФОРМАЦІЯ_1 в дописі на моїй сторінці у соціальній мережі Фейсбук щодо того, що ОСОБА_1 є головною кришею бучанської корупції і великого крадівництва на відбудові, а також про те, що зображений на доданих до публікації фотографіях будинок та домоволодіння належать ОСОБА_1 , визнаю неправомірність поширення такої інформації та приношу публічні вибачення».

Вирішив питання про розподіл судових витрат.

Ірпінський міський суд Київської області додатковим рішенням від 14 лютого 2025 року заяву представника ОСОБА_1 - адвоката Журби К. В. про ухвалення додаткового рішення задовольнив частково.

Ухвалив додаткове рішення у справі, яким стягнув з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені витрати на правничу допомогу в розмірі 30 000,00 грн. В іншій частині заяви відмовив.

Київський апеляційний суд постановою від 26 червня 2025 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнив.

Рішення Ірпінського міського суду Київської області від 10 лютого 2025 року скасував та ухвалив нове рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1 . Вирішив питання про розподіл судових витрат.

26 серпня 2025 року представник ОСОБА_1 - адвокат Журба К. В. подала до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Київського апеляційного суду від 26 червня 2025 року в указаній вище справі.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки касаційна скарга подана на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

За змістом положень статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).

Згідно з прецедентною практикою Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви.

Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, враховуючи те, що провадження здійснюється судом після розгляду справи судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 27 жовтня 2020 року у справі № 127/18513/18 (провадження № 14-145цс20) вказала, що касаційний перегляд вважається екстраординарним з огляду на специфіку повноважень суду касаційної інстанції з точки зору обмеження виключно питаннями права та більшим ступенем формальності процедур.

У ЦПК України визначено баланс між такими гарантіями права на справедливий судовий розгляд, як право на розгляд справи судом, встановленим законом (пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод), та принципом остаточності судових рішень res judicata, фактично закріплено перехід до моделі обмеженої касації, що реалізується за допомогою введення процесуальних фільтрів з метою підвищення ефективності касаційного провадження.

Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Згідно з пунктом 2 частини шостої статті 19 ЦПК України малозначними справами є справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує вісімдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

З огляду на положення статті 19 у системному зв`язку з нормами статей 274, 389 та 394 ЦПК України суд вправі віднести справу до категорії малозначних на будь-якій стадії її розгляду.

Предметом позову у цій справі є вимоги про визнання інформації недостовірною, її спростування, захист ділової репутації.

Справа є незначної складності, виходячи із приписів частини четвертої статті 274 ЦПК України та не входить до переліку тих справ, що підлягають обов`язковому розгляду в порядку загального позовного провадження.

Доводів щодо наявності підстав для відкриття касаційного провадження у справі відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, заявником не наведено.

Верховним Судом досліджено та взято до уваги предмет позову, складність справи, а також значення справи для сторін і суспільства й не встановлено передбачених законом підстав для перегляду оскаржених судових рішень в касаційному порядку.

Наведене повністю узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини (далі - Суд) згідно з якою умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції), «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії).

Суд вказує, що важко погодитись з тим, що Верховний Суд, у ситуації, коли відповідне національне законодавство дозволяло йому відфільтровувати справи, що надходять на розгляд до нього, зобов`язаний враховувати помилки, яких припустилися суди нижчої інстанції при визначенні того, чи надавати доступ до нього. Ухвалення іншого рішення могло б суттєво завадити роботі Верховного Суду і унеможливило б виконання Верховним Судом своєї особливої ролі. У практиці Суду вже підтверджувалося, що повноваження Верховного Суду визначати свою юрисдикцію не можуть обмежуватися у такий спосіб (пункт 122 рішення у справі «Zubac v. Croatia» (Зубац проти Хорватії) від 05 квітня 2018 року).

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Оскільки оскаржуване судове рішення ухвалено у малозначній справі, у відкритті касаційного провадження у справі необхідно відмовити.

Аналогічний висновок міститься в ухвалах Верховного Суду від 19 серпня 2024 року у справі № 295/3967/21, від 01 листопада 2024 року у справі № 935/2490/23.

Керуючись статтями 19, 389, 394 ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Київського апеляційного суду від 26 червня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання інформації недостовірною, її спростування, захист ділової репутації.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала суду касаційної інстанції оскарженню не підлягає.

Судді: Є. В. Петров

А. І. Грушицький

І. В. Литвиненко