Справа № 591/6065/24
Провадження № 2/591/1061/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 серпня 2025 року Зарічний районний суд м. Суми в складі:

головуючого в особі судді - КЛИМЕНКО А.Я.

при секретарі - Устименко М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Суми цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «СЕНС БАНК» до ОСОБА_1

про стягнення заборгованості за кредитним договором

встановив:

Позивач Акціонерне товариство «СЕНС БАНК» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 та просить стягнути з відповідача заборгованість в сумі 190649,59 грн.. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 11.06.2021 року ОСОБА_1 уклала з Акціонерним товариством «Альфа-Банк», яке згодом змінило назву на АТ «Сенс Банк», угоду про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії №631685964 (кредитний договір). Відповідно до умов кредитного договору банк зобов`язувався надати позичальнику кредит, а позичальник в порядку та на умовах, визначених договором, повертати кредит, сплачувати відсотки за користування кредитом, сплачувати комісію та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, передбачених договором. Банк належним чином виконав свій обов`язок за кредитним договором щодо надання позичальнику кредиту, проте ОСОБА_1 належним чином не виконала взяті на себе зобов`язання, внаслідок чого утворилась заборгованість на суму 190649, 59 грн.. З огляду на наведені обставини, Позивач просить стягнути з ОСОБА_1 вказаний розмір заборгованості, а також сплачений судовий збір.

На підтвердження заявлених вимог позивачем надано копію акцепту банком пропозиції на укладання угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії, зі змісту якої вбачається, що ОСОБА_1 пропонувала АТ «Альфа-Банк» укласти угоду та АТ «Альфа-Банк» прийняв її пропозицію.

В пункті 1 вказаного акцепту визначено умови кредиту, якими є тип кредиту «кредитування рахунку та встановлення відновлювальної кредитної лінії», мета Кредиту - для особистих потреб.

Згідно пункту 3 акцепту сума встановленої Кредитної лінії складає 116000,00 гривень, процентна ставка фіксована розміром 35.99%

Пунктом 4 встановлено, що обов`язковий мінімальний платіж складає 5% від суми Загальної заборгованості за Кредитною лінією (далі ОМП), але не менше 50 грн. (п`ятдесят гривень). Дата сплати ОМП визначається відповідно до умов Додатку № 4 до Договору.

Банк щомісячно в останній день Розрахункового періоду здійснюватиме договірне списання грошових коштів з рахунку № НОМЕР_1 , в розмірах, що необхідні для щомісячної оплати страхового платежу (у разі його наявності) згідно з умовами Договору.

Пунктом 5.2. передбачено, що у разі настання відкладальних обставин, що визначені Договором, діють умови відповідної доступної та обраної Програми, що передбачені у Додатку № 4 до Договору. У Додатку № 4 до Договору визначаються такі умови відповідної Програми: - сума Кредиту, - процентна ставка, - строк користування Кредитом, - комісійні винагороди (у випадку їх наявності), - порядок сплати кредиту за відповідною Програмою.

Ухвалою суду від 18.06.2024 року відкрито спрощене позовне провадження по справі, судове засідання призначено на 29.08.2024 року.

22.07.2024 від представника ОСОБА_1 , адвоката Пулинця Б.А. надійшов відзив, у якому останній просить поновити відповідачці ОСОБА_1 пропущений строк на подання відзиву на позовну заяву АТ «СЕНС БАНК» про стягнення заборгованості за кредитним договором, та долучити відзив до матеріалів судової справи, а також відмовити в задоволенні позову АТ «СЕНС БАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором в повному обсязі у зв`язку з їх необґрунтованістю.

Так, адвокатом Пулинець Б.А. зазначено, що оферта ОСОБА_1 на укладання угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії № 631685964 від 11.06.2021року в матеріалах справи відсутня. На паспорті споживчого кредиту міститься зазначення ідентифікатора 0637, що є начебто електронним підписом ОСОБА_1 .. Долучена довідка про ідентифікацію містить наступну інформацію: «Акцепт договору позичальником здійснено (підписання аналогом ЕЦП у формі одноразового Ідентифікатора): Одноразовий ідентифікатор 0637, Дата відправки Ідентифікатора позичальнику - 11.06.2021року, Номер телефону/електронна пошта, на яку було відправлено ідентифікатор 55. Водночас, електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»). Вказаний ідентифікатор не має жодного відношення до ОСОБА_1 , згоду на його формування вона не надавала, та на номер телефону його не отримувала, адже сам позивач в позовної заяві зазначив телефон відповідачки -, кому належить номер вказаний у довідці НОМЕР_2 їй не відомо. При цьому навіть підписання ОСОБА_1 паспорту споживчого кредиту, якщо б таке відбулося, не свідчило би про її намір та волевиявлення укласти договір з банком, адже паспорт споживчого кредиту є лише способом підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавця. Ознайомлення з паспортом споживчого кредиту, його підписання споживачем не означає укладення договору про споживчий кредит та дотримання його форми, оскільки в паспорті кредиту не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту. (Об`єднана палата Касаційного цивільного суду в постанові від 23.05.2022 у справі №393/126/20). Враховуючи викладе адвокат Пулинець Б.А. вважає, що наведені обставини в своїй сукупності не можуть свідчити про волевиявлення ОСОБА_1 на укладення кредитного договору, оскільки матеріалами справи не підтверджується, що відповідачка направляла позивачу підписану пропозицію укласти договір, так і взагалі існування такої пропозиції.

А відтак, між сторонами не було укладено угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії №631685964 шляхом формування оферти та її акцептування в електронній формі, що мала би силу договору, укладеного в письмовій формі та підписаного сторонами, що узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 14.06.2022 по справі № 757/40395/20-ц.

Також адвокат Пулинець Б.А. зазначив, що відсутні підстави вважати, що позивач належним чином виконав свої зобов`язання за цим договором. Позивачем на підтвердження заявлених вимог представлено розрахунок заборгованості та виписку по рахунку, за якою вбачається списання сум відсотків, комісій та інших платежів банком. В той же час матеріалами справи не підтверджено права банку на договірне списання зазначених сум. Стягувач несе відповідальність за обґрунтованість примусового списання (стягнення) (ст.90 Закону України « Про платіжні послуги»). Представлений розрахунок заборгованості не містить інформації щодо порядку здійснених обрахунків, а також не надано доказів на підтвердження видачі кредиту. Виписка по банківському рахунку відповідача підтверджує самостійне списання позивачем відсотків, комісій за користування кредитом, тоді як відсутні письмові докази на підтвердження повноважень банку на вказані дії; письмове доручення відповідача на списання відсотків, комісій, штрафів відсутнє.

Представник позивача в поданому позові просить суд слухати справу без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Представник відповідачки ОСОБА_1 адвокат Пулинець Б.А. в письмовій заяві поданій до суду просить суд слухати справу у його відсутність та відсутність відповідачки, проти позову заперечує, просить суд в позові відмовити.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, так як розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи.

Суд, вивчивши матеріали даної цивільної справи, вважає, що позов задоволенню не підлягає виходячи з наступного:

Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України, договір вважається укладеним, якщо між сторонами досягнуто згоди з усіх істотних умов.

Частина 2 ст. 639 ЦК України визначає, що письмовий договір вважається укладеним з моменту його підписання сторонами.

П. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» вимагає, щоб електронний підпис (ідентифікатор) був наданий особисто і засвідчував її волю. Наданий позивачем одноразовий ідентифікатор (0637) не дозволяє суду встановити особу відповідачки як особу, що погодилась на укладення договору.

У постанові Верховного Суду від 23.05.2022 у справі № 393/126/20 зазначено, що підписання паспорта споживчого кредиту не є підтвердженням укладення договору.

А в постанові від 14.06.2022 у справі № 757/40395/20-ц наголошено: формальне формування ідентифікатора без підтвердження волевиявлення особи не свідчить про укладення договору.

Позивач не надав беззаперечних доказів: фактичного волевиявлення відповідачки на укладення договору; отримання відповідачкою кредитних коштів; наявності повноважень на договірне списання коштів; згоди відповідачки на застосування умов відповідної Програми (Додатку №4 до Договору).

У відповідності до ст. 90 Закону України «Про платіжні послуги», стягувач несе відповідальність за обґрунтованість та правомірність примусового списання грошових коштів. У матеріалах справи відсутні письмові докази доручення відповідачки на списання сум, що формують заборгованість.

Позивач зазначає, що загальна сума заборгованості станом на 17.07.2023 року становить 190?649,59 грн., з яких: 92?616,77 грн. - прострочене тіло кредиту, 15?458,88 грн. - відсотки за користування кредитом, 79?284,93 грн. - тіло кредиту, 3?289,01 грн. - відсотки за прострочене тіло кредиту.

Однак позивач не надав належного обґрунтування кожної складової заборгованості, не пояснив порядок її формування, не надав договору або іншого документа, що передбачає можливість списання таких сум.

Згідно з ч. 1-2 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести обставини, на які вона посилається.

Оскільки банком не надано жодного підтвердження виданого кредиту, дозволу на списання відсотків, комісій чи штрафів - суд приходить до висновку про недоведеність заборгованості.

Відповідно до ст. 257 Цивільного кодексу України, загальний строк позовної давності становить три роки.

Остання дата виконання зобов`язання - 11.06.2021 року.

Позов подано до суду - 12.06.2024 року, тобто після спливу строку позовної давності.

Відповідач заявила про застосування строку позовної давності.

Відповідно до постанови Великої Палати ВС від 03.07.2019 у справі № 310/11024/15-ц, за наявності заперечення строк має бути застосований.

Належні докази переривання або поновлення строку - відсутні.

Таким чином, відсутні достатні та допустимі докази, які б підтверджували факт укладення між сторонами кредитного договору в письмовій або електронній формі, що унеможливлює покладення на відповідачку обов`язку з повернення грошових коштів.

Таким чином суд вважає за необхідне в позові відмовити.

Оскільки, у задоволенні позову відмовлено, судові витрати по сплаті судового збору відшкодуванню не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 202, 638-640 ЦК України, Законом України «Про електронну комерцію», ст. ст. 3, 11 -13, 81, 89, 133, 141, 223, 247, 259, 263-265 ЦПК України, суд -

вирішив:

Відмовити в задоволенні позову Акціонерного товариства «СЕНС БАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Рішення суду може бути оскаржено до Сумського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня проголошення. В разі проголошення вступної та резолютивної частини або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, в той же строк з дня складання повного судового рішення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст судового рішення виготовлено 08 вересня 2025 року.

СУДДЯ А.Я.КЛИМЕНКО