Справа № 2-1519/2010
Провадження № 4-с/645/21/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 вересня 2025 р. м. Харків

Немишлянський районний суд міста Харкова у складі:

головуючого судді Сілантьєвої Е.Є.,

за участю секретаря судових засідань Нестеренко Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність начальника Немишлянського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Воробйової Ольги щодо не зняття арешту на грошові кошти, заінтересовані особи: стягувач Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова установа «Європейська факторингова компанія розвитку», начальник Немишлянського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Воробйова Ольга, -

ВСТАНОВИВ:

До Немишлянського районного суду м. Харкова надійшла скарга ОСОБА_1 на бездіяльність начальника Немишлянського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Воробйової Ольги щодо не зняття арешту на грошові кошти, заінтересовані особи: стягувач Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова установа «Європейська факторингова компанія розвитку», начальник Немишлянського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Воробйова Ольга, в якій він просить: визнати неправомірною бездіяльність начальника Немишлянського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Воробйової Ольги щодо не зняття арешту на грошові кошти, що надходять від пенсійного фонду України та допомоги ВПО як пенсійні виплати та соціальні виплати ВПО ОСОБА_1 та скасувати постанову старшого державного виконавця Немишлянського відділу ДВС у місті Харкові Східного МУ МЮ Новицької О.О. від 15.05.2024 року у ВП №52070770, в частині накладення арешту на грошовікошти на рахунку НОМЕР_1 ОСОБА_1 , пенсіонера МВС, РНОКПП НОМЕР_2 , що відкритий у АТ КБ «ПриватБанк».

В обґрунтування своєї скарги ОСОБА_1 посилався на те, що відповідно до виконавчого провадження ВП №52070770 він є боржником про стягнення з нього на користь ТОВ «ФУ «Європейська факторингова компанія розвитку» заборгованості в розмірі 254541,91 грн. Виконавче провадження було відкрито згідно постанови Державного виконавця Фрунзенського ВДВС міста Харкова ГТУЮ у Харківській області від 29.08.2016 року на підставі виконавчого листа №2-1519/10, виданого 15/07.2010 року Фрунзенським районним судом м. Харкова про стягнення з нього на користь ПАТ «УкрСиббанк» зазначеної суми. Коли він в червні 2024 року не зміг в черговий раз отримати свою пенсію та допомогу ВПО, яку на той час отримував, він звернувся за роз`ясненнями до банківської установи, де йому повідомили, що на підставі постанови державного виконавця на його грошові кошти накладено арешт. Після його звернення до Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області, йому стало відомо, що арешт накладений Немишлянським відділом ДВС у м. Харкові. Про відкриття виконавчого провадження йому взагалі не було відомо та лише 04 червня 2025 року на особистому прийому отримав копію постанови про відкриття виконавчого провадження з ідентифікатором доступу та зміг ознайомитися з всіма процесуальними рішеннями по виконавчому провадженню. Після ознайомлення з матеріалами, з`ясувавши, що виконавець не знав про те, що його постановою накладено арешт на картковий рахунок, на який він отримує пенсію та допомогу ВПО, він звернувся з заявою до державного виконавця, в якій повідомив, що під час накладання арешту на його кошти був накладений арешт на картковий рахунок його пенсії та просив арешт зняти. До заяви він долучив копію виписки по картковому рахунку та медичну документацію. Листом від 18.06.2025 року №60369 за підписом начальника відділу Ольги Воробйової йому було відмовлено без зазначення правових підстав.

Під час виконання своїх обов`язків виконавець за відсутності відомостей про майно, повідомлених кредитором повинен самостійно здійснити заходи для виявлення такого майна, у тому числі грошових коштів, що знаходяться на банківських рахунках, і перед накладенням арешту на майно(кошти) боржника повинен отримати відомості про наявність у боржника відповідного майна та коштів, зокрема щодо коштів на банківських рахунках відомості про володільця рахунку, номеру, виду рахунку, суми коштів, що зберігаються на ньому саме наявність таких даних дозволяє виконавцю здійснити арешт коштів, що знаходяться на банківських рахунках у відповідності до статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» та розділу VIII Інструкції. В матеріалах провадження відсутні дані, що такі дії здійснювались. У зв`язку з тим, що заявник інших доходів, окрім пенсії та соціальних виплат ВПО не має, хворіє, періодично проходить курс стаціонарного лікування, накладення арешту на його картковий рахунок, на який він отримував пенсію, є для нього надмірним тягарем. Враховуючи викладене, вважає, що його вимоги про зняття арешту з карткового рахунку є обґрунтованими, а накладений на вказаний рахунок в банку арешт, який унеможливлює отримання будь-яких коштів пенсії, підлягає скасуванню.

01 липня 2025 року ухвалою суду скаргу було прийнято до провадження судді, призначено до судового розгляду.

08.07.2025 року на електронну пошту суду надійшли заперечення генерального директора ТОВ «ФУ «Європейська факторингова компанія розвитку» Ю. Бесплемянного, в яких останній просить суд відмовити у задоволенні скарги ОСОБА_1 від 30.06.2025 на дії начальника Немишлянського відділу державної виконавчої служби у повному обсязі. В обґрунтування вказував, що 15.07.2010 року рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова по справі №2-1519/10 стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованість за кредитним договором №0 від 06.08.2008 року в розмірі 254 541,91 грн та судовий збір. На підставі зазначеного рішення суду видано виконавчі листи. 05.07.2016 року ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова по справі №2-1519/2010 замінено сторону виконавчого провадження з ПАТ «УкрСиббанк» на користь ПДТ «Дельта Банк» () та поновлено строк пред`явлення виконавчих документів. На примусовому виконанні у Немишлянському відділі державної виконавчої служби у місті Харкові вхідного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) знаходилось виконавче провадження 52070770 про стягнення з ОСОБА_1 суми заборгованості за кредитним договором № 0 рід 06.08.2008 року у розмірі 254 541,91 грн та судовий збір. Постановою державного виконавця ВП № 52070770 від 17.09.2020 замінено стягувана з ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК» на користь ТОВ «ФІНАНСОВА УСТАНОВА «ЄФКР». Постановою державного виконавця ВП № 52070770 від 15.05.2024 накладено арешт на кошти Боржника. Станом на 07.07.2025 рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова ухвалене 15.07.2010 року у справі № 2-1519/10 Боржником не виконано, наявну заборгованість перед Товариством не сплачено. Пропозицій кредитору/стягувачу щодо погодження графіків здійснення оплат/передачу майна (в т.ч. заставного автомобіля) від Боржника не надходило, навпаки Боржник всіляко ухиляється від виконання судового рішення та приховує належне йому майно. Щодо виконання рішення суду та накладення арешту на рахунки у виконавчому провадженні вказував, що 15.05.2024 приватним виконавцем в рамках ВП № 52070770 винесено постанову про арешт коштів Боржника яку направлено на виконання. В зазначеній постанові виконавцем вказано перелік виплат на кошти за якими не може бути звернено стягнення. Все зазначене, що стосується виконавчого провадження № 52070770, має своє відображення в Автоматизованій системі виконавчого провадження, де містяться копії всіх винесених приватним виконавцем постанов, запитів направлених до компетентних органів, супровідні листи до постанов тощо. Відповідно до роз`яснення Національного банку України: заробітна плата, стипендія, пенсія, соціальна допомога та інші соціальні виплати - це так звані кошти цільового призначення. Але банк може не мати технічної можливості відкрити окремий рахунок для зарахування виключно таких коштів. Тому рахунок, який відкривається, в тому числі й для зарахування заробітної плати, пенсії, стипендії чи соціальних виплат, зазвичай за умовами банківського обслуговування є звичайним поточним рахунком. Тобто це рахунок фізичної особи для власних потреб, на нього можуть зараховуватися будь-які кошти, a не тільки кошти цільового призначення. Якщо рахунок, на який здійснюється зарахування зарплати, пенсії, стипендії чи соціальних виплат, є поточним, то арешт може бути накладено на усі доступні кошти відповідно до постанови про арешт коштів боржника. Якщо ж банк відкрив окремий рахунок виключно для зарахування цільових коштів, тоді банк повертає без виконання отриману постанову про арешт коштів боржника із зазначенням причин повернення. Однак це не означає, що з грошей цільового призначення не можуть стягуватися відрахування на погашення боргу за кредитом, штрафами чи аліментами. Боржником надано виписку з банківського рахунку НОМЕР_1 , однак в зазначеній виписці крім зарахувань пенсійних виплат та допомоги ВПО міститься інформація про зарахування переказів на рахунок CH Payment UKR KYIV FONDY А2С та виплата переказу TRANSFERWISE vid Bolt operetions ou (Rides) z EE. Зазначене вище підтверджує зарахування на поточний рахунок інших не цільових коштів. Також, зверталив увагу суду, що кошти примусово стягнуті з Боржника у виконавчому провадженні №52070770 були отримані стягувачем ще 01.06.2022 року, що свідчить про те, що стягнень з пенсії не відбувається. Крім того, відповідно до внесених змій до законодавства, передбачено, що у період дії воєнного стану в Україні фізична особа - боржник, на кошти якої накладено арешт, може звернутись до органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, який наклав арешт на кошти цієї особи, із заявою про визначення поточного рахунку у банку дня здійснення видаткових операцій на суму в розмірі, що протягом одного календарного місія ця не перевищує двох розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом про Державний бюджет України на 1 січня поточного календарного року, без урахування такого арешту. У разі накладення арешту на кошти, розміщені на декількох поточних рахунках фізичної особи - боржника в одному банку або на поточних рахунках у різних банках, для здійснення видаткових операцій має бути визначений лише один поточний рахунок фізичної особи - боржника в одному банку. Після визначення поточного рахунку у банку для здійснення видаткових операцій фізичні особи - боржники зможуть користуватися щомісяця сумою до двох розмірів мінімальних заробітних плат (станом на 01.01.2024 - 14 200 грн), а залишок коштів, що буде накопичуватися на рахунку в банку, можливо звертати на користь стягувачів. Враховуючи викладене відсутні підстави для зняття арешту з майна/коштів Боржника, Боржник не виконує судове рішення протягом 15 років, приховує заставне майно та у будь-який спосіб намагається уникнути виконання зобов`язань. Належним способом у даній справі є подача Боржником відповідної заяви до державної виконавчої служби про визначення рахунку для здійснення видаткових операцій у порядку та розмірах визначених чинним законодавством, а не зняття арешту, в зв`язку з чим відсутні підстави для задоволення скарги на дії начальника Немишлянського відділу державної виконавчої служби та зняття арешту з рахунку Боржника.

07.08.2025 року від старшого державного виконавця Немишлянського ВДВС у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Новицької О.О. надійшов відзив на скаргу, в якому остання просила суд відмову в задоволенні скарги Боржника ОСОБА_1 про визнання бездіяльності щодо зняття арешту з коштів боржника посилаючись на те, що на виконанні у Відділі перебувало виконавче провадження №52070770 з примусового виконання виконавчого листа №2-1519/10, виданого 15.07.2010 Фрунзенським районним судом м. Харкова про стягнення солідарно з ОСОБА_1 на користь ПАТ "УкрСиббанк" (ТОВ «ФІНАНСОВА УСТАНОВА «ЄВРОПЕЙСЬКА ФАКТОРИНГОВА КОМПАНІЯ РОЗВИТКУ») грошові кошти у розмірі 254541,91 грн. (01.09.2016 винесена постанова про відкриття виконавчого провадження АВСП №52070770).

17.01.2017, 05.04.2017, 17.04.2018, 16.01.2020, 17.09.2020, 29.04.2022, 07.11.2023, 06.12.2023, 02.02.2024, 22.02.2024, 28.03.2054, 02.05.2024, 15.05.2024 було направлено електронні запити до наступних установ: запит до ДФС/ДПСУ про реєстраційні номери облікових карток платників податків та/або джерела отримання доходів боржників - фізичних осіб, про джерела та/або суми доходів, нарахованих податковими агентами на користь боржників - фізичних осіб, та розміри утриманого податку з доходів боржників-фізичних осіб, та/або загальну суму річного доходу, задекларованого боржником - фізичною особою в податковій декларації про майновий стан і доходи, та суму утриманого податку (для фізичних осіб, які є самозайнятими особами), та/або загальну суму доходу та суму податку за звітний період, задекларованих боржником - фізичною особою - підприємцем в податковій декларації платника єдиного податку - фізичної особи - підприємця, про наявні рахунки у боржників - юридичних осіб та/або фізичних осіб - підприємців, запит до ДПСУ щодо перетину боржником державного кордону України.

Згідно відповідей ДПС України: про наявні рахунки у боржників - юридичних осіб та/або фізичних осіб - підприємців, а також рахунки, відкриті боржником - юридичною особою через свої відокремлені підрозділи, отримання інформації, яка містить банківську таємницю та про джерела та/або суми доходів, нарахованих податковими агентами на користь боржників - фізичних осіб, та розміри утриманого податку з доходів боржників-фізичних осіб, та/або загальну суму річного доходу, задекларованого боржником - фізичною особою в податковій декларації про майновий стан і доходи, та суму утриманого податку (для фізичних осіб, які є самозайнятими особами), та/або загальну суму доходу та суму податку за звітний період, задекларованих боржником - фізичною особою підприємцем в податковій декларації платника єдиного податку фізичної особи підприємця відсутні, УПФУ України про фізичних осіб боржників, які отримують пенсії, розмір їх пенсій та найменування органу Пенсійного фонду України, на обліку в якому перебуває боржник, та інформацію про фізичних осіб-боржників, які працюють за трудовими та цивільно правовими договорами, про їх останнє місце роботи особу знайдено в РЗО, відсутні дані про отримання доходу.

Під час примусового виконання вищезазначених виконавчих проваджень, державним виконавцем керуючись положеннями ст. 56 Закону України "Про виконавче провадження", 08.11.2023 державним виконавцем Бєссоновим М.С. на рахунки боржника, що містяться в АТ КБ «ПриватБанк», винесено постанову про арешт коштів, якою накладено арешт на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника. Зазначену постанову направлено на виконання до банківських установ. Частиною 2 ст. 48 Закону визначено, що стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах.

Також, частиною третьою статті 52 Закону визначено, що не підлягають арешту в порядку, встановленому цим Законом, кошти, що перебувають на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом. Банк, інша фінансова установа, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у разі надходження постанови виконавця про арешт коштів, що знаходяться на таких рахунках, зобов`язані повідомити виконавця про цільове призначення рахунку та повернути постанову виконавця без виконання в частині арешту коштів, що знаходяться на таких рахунках. Тобто, на момент прийняття виконавцем рішення про накладання арешту, у Відділі була відсутня будь-яка інформація та документи, які підтверджують, що даний банківський рахунок має спеціальний режим використання, є спеціальним або іншим рахунком, звернення стягнення на який заборонено законом.

25.12.2024 вх. № 33 та 13.06.2025 вх. № 6407 на адресу Відділу надійшла заява від боржника ОСОБА_1 про розблокування його грошових коштів, які містяться на рахунку в АТ «Ощадбанк». 05.02.2025 вих. № 8523 та 18.06.2025 вих. № 60639 було надано відповідь про те, що законних підстав для зняття арешту з грошових коштів котрі містяться на рахунку в АТ «Ощадбанк» - відсутні. Крім того, від боржника ОСОБА_1 на адресу Відділу не надходили жодні заяви про зняття арешту з його грошових коштів які містяться в АТ КБ «ПриватБанк», а тільки про зняття арешту грошових коштів які містяться в АТ «Ощадбанк». Також, відповідно до ст. 73 Закону України «Про виконавче провадження» в частині стягнення не здійснюється також із сум- не зазначено та не вказано пункт про те, що на рахунок, на який надходять грошові кошти внутрішньо-переміщених осіб арешт не накладається.

Рух справи висвітлено у відповідних ухвалах суду.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, надав заяву з проханням проводити розгляд справи у його відсутність, вимоги скарги підтримав, просив її задовольнити.

Інші сторони в судове засідання не з`явились, в матеріалах справи містяться заяви з проханням проводити розгляд справи у їх відсутність.

У зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, дослідивши письмові докази, приходить до наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Як встановлено судовим розглядом і вбачається з матеріалів справи, заочним рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 15.07.2010 року позов Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» - задоволено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь АТ «УкрСиббанк» заборгованість за Договором про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу № 0 від 06.08.2008р. в сумі 31 795 дол. США 88 центів, що по курсу НБУ станом на 21.01.2010 року становить 254 541,91 (двісті п`ятдесят чотири тисячі п`ятсот сорок одна) грн. 91 коп. на рахунок № НОМЕР_3 , код в ЄДР 09807750, МФО 351005. Стягнуто з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь АТ«УкрСиббанк» на рахунок № НОМЕР_3 , код в ЄДР 09807750, МФО 351005 сплачений судовий збір при подачі позову до суду у сумі 1700,00 грн. та сплачені витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в розмірі 120,00грн., а всього 1 820,00 грн., в рівних частках по 910,00 грн. з кожного.

Постановою державного виконавця Фрунзенського ВДВС міста Харків ГТУЮ у Харківській області Семенюк М.В. від 29.08.2016 року за виконавчим листом № 2-1519/10 виданого 15.07.2010 року відкрито ВП № 52070770 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «УкрСиббанк» грошові кошти в розмірі 254541,91 грн.

Постановою від 15.05.2024 старший державний виконавець Немишлянського ВДВС у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Новицька О.О. у ВП № 52070770 наклала арешт на грошові кошти ОСОБА_1 .

Постановою від 15.05.2024 старший державний виконавець Немишлянського ВДВС у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Новицька О.О. у ВП № 52070770 на підставі п. 7 ч. 1 ст. 37 ЗУ «Про «Виконавче провадження» повернула виконавчий лист № 2-1519/10 виданий 15.07.2010 стягувачу.

25.12.2024 вх. № 33 на адресу Відділу надійшла заява від боржника ОСОБА_1 про зняття арешту з його рахунку, на який зараховується його пенсія в АТ «Ощадбанк», яка є єдиним джерелом доходу.

05.02.2025 вих. № 8523 було надано відповідь про те, що на момент прийняття виконавцем рішення про накладення арешту, у Відділі була відсутня будь-яка інформація та документи, що даний банківський рахунок має спеціальний режим використання, є спеціальним або іншим рахунком, звернення стягнення на який заборонено законом. Роз`яснювалось, що вичерпний перелік підстав для зняття арешту регламентується ст. 59 ЗУ «Про виконавче провадження». Відповідно до ч. 5 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду, а тому на теперішній час підстави для зняття арешту з коштів боржника відсутні.

13.06.2025 вх. № 6407 на адресу Відділу надійшла заява від боржника ОСОБА_1 про скасування арешту грошових коштів, що надходять йому як пенсійні виплати.

18.06.2025 вих. № 60639 було надано відповідь про те, що на момент прийняття виконавцем рішення про накладення арешту, у Відділі була відсутня будь-яка інформація та документи, що даний банківський рахунок має спеціальний режим використання, є спеціальним або іншим рахунком, звернення стягнення на який заборонено законом. Роз`яснювалось, що вичерпний перелік підстав для зняття арешту регламентується ст. 59 ЗУ «Про виконавче провадження». Відповідно до ч. 5 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду, а тому на теперішній час підстави для зняття арешту з коштів боржника відсутні.

Відповідно до пункту 9 частини третьої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд (стаття 129-1 Конституції України).

Згідно з частиною першою статті 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом (частина перша статті 74 Закону України «Про виконавче провадження»).

На підставі статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до частини першої, пункту 1 частини другої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Згідно з частиною першою статті 48 Закону України «Про виконавче провадження» звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації. Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову.

У статті 56 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі.

Відповідно до частини третьої статті 52 Закону України «Про виконавче провадження» не підлягають арешту в порядку, встановленому цим Законом, кошти, що перебувають на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом. Банк, інша фінансова установа, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у разі надходження постанови виконавця про арешт коштів, що знаходяться на таких рахунках, зобов`язані повідомити виконавця про цільове призначення рахунку та повернути постанову виконавця без виконання в частині арешту коштів, що знаходяться на таких рахунках.

Згідно зі статтею 68 Закону України «Про виконавче провадження» стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника звертається у разі відсутності в боржника коштів на рахунках у банках чи інших фінансових установах, відсутності чи недостатності майна боржника для покриття в повному обсязі належних до стягнення сум, а також у разі виконання рішень про стягнення періодичних платежів. За іншими виконавчими документами виконавець має право звернути стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника без застосування заходів примусового звернення стягнення на майно боржника - за письмовою заявою стягувача або за виконавчими документами, сума стягнення за якими не перевищує п`яти мінімальних розмірів заробітної плати. Про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника виконавець виносить постанову, яка надсилається для виконання підприємству, установі, організації, фізичній особі, фізичній особі-підприємцю, які виплачують боржнику відповідно заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи.

Зазначене правило визначає ті кошти, що складають, зокрема, пенсію як особливий об`єкт, на який може бути звернуто стягнення на виконання виконавчого документа, та обмежує таке стягнення відсутністю інших коштів та/або об`єктів для стягнення, видами боргових зобов`язань (періодичні платежі) та сумою стягнення.

Згідно з частиною першою статті 69 Закону України «Про виконавче провадження» підприємства, установи, організації, фізичні особи, фізичні особи-підприємці здійснюють відрахування із заробітної плати, пенсії, стипендії та інших доходів боржника і перераховують кошти на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця.

Відповідно до частини першої статті 70 Закону України «Про виконавче провадження» розмір відрахувань із заробітної плати, пенсії, стипендії та інших доходів боржника вираховується із суми, що залишається після утримання податків, зборів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

З пенсії може бути відраховано не більш як 50 відсотків її розміру на утримання членів сім`ї (аліменти), на відшкодування збитків від розкрадання майна підприємств, установ і організацій, на відшкодування пенсіонером шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також у зв`язку із смертю потерпілого, на повернення переплачених сум заробітної плати в передбачених законом випадках. За іншими видами стягнень може бути відраховано не більш як 20 відсотків пенсії. Загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами (частини друга, третя статті 70 Закону України «Про виконавче провадження»).

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19 травня 2020 року у справі № 905/361/19 зазначила: «…виконуючи рішення суду, виконавець може накладати арешт на будь-які кошти на рахунках боржника в банківських установах, крім тих, накладення арешту на які заборонено законом. При цьому саме банк, який виконує відповідну постанову виконавця про арешт коштів боржника, відповідно до частини третьої статті 52 Закону України «Про виконавче провадження» повинен визначити статус коштів і рахунка, на якому вони знаходяться, та в разі їх знаходження на рахунку, на кошти на якому заборонено накладення арешту, банк зобов`язаний повідомити виконавця про цільове призначення коштів на рахунку та повернути його постанову без виконання, що є підставою для зняття виконавцем арешту із цих коштів згідно із частиною четвертою статті 59 Закону України «Про виконавче провадження». Також виконавець може самостійно зняти арешт з усіх або частини коштів на рахунку боржника у банківській установі в разі отримання документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом (частина четверта статті 59 Закону України «Про виконавче провадження»)…».

У постанові від 20 квітня 2022 року у справі № 756/8815/20 Велика Палата Верховного Суду вказала на те, що виконуючи рішення суду, виконавець може накладати арешт на будь-які кошти на рахунках боржника в банківських установах, крім тих, накладення арешту на які заборонено законом. При цьому саме банк, який виконує відповідну постанову виконавця про арешт коштів боржника, відповідно до частини третьої статті 52 Закону України «Про виконавче провадження» повинен визначити статус коштів і рахунка, на якому вони знаходяться, та в разі знаходження на рахунку коштів, накладення арешту на які заборонено, банк зобов`язаний повідомити виконавця про цільове призначення коштів на рахунку та повернути його постанову без виконання, що є підставою для зняття виконавцем арешту із цих коштів згідно із частиною четвертою статті 59 Закону України «Про виконавче провадження». Також виконавець може самостійно зняти арешт з усіх або частини коштів на рахунку боржника у банківській установі в разі отримання документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом (частина четверта статті 59 Закону України «Про виконавче провадження»). У випадку, коли на стадії накладення арешту на грошові кошти боржника-фізичної особи, що знаходяться на рахунку боржника та є заробітною платою боржника, виконавцю не вдалось виявити правову природу (статус) цих грошових коштів, як коштів на які накладення арешту заборонено законом, то арешт на такі грошові кошти підлягає зняттю на підставі відповідного повідомлення банку або заяви боржника з наданням ним відповідних документів на підтвердження цього та/або за результатами перевірки зазначених звітів.

З постанови старшого державного виконавця від 15 травня 2024 року про арешт коштів боржника у ВП № 52070770 вбачається, що виконавцем накладено арешт на грошові кошти/електронні гроші, що містяться на відкритих рахунках/електронних гаманцях, а також на кошти/електронні гроші на рахунках/електронних гаманцях, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів, крім коштів/електронних грошей, що містяться на рахунках/електронних гаманцях, що мають спеціальний режим використання, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належать боржнику ОСОБА_1 .

Розроблена законодавцем правова концепція запобіганню порушення прав боржника стосовно володіння, користування та розпоряджання грошовими коштами, на які розповсюджується встановлене законодавством обмеження щодо накладення арешту в межах виконавчого провадження, визначає, що на момент вжиття такого заходу з метою ефективного виконання судового рішення державний виконавець не володіє інформацією про стан рахунку боржника, на який накладається арешт.

Суд зауважує, що саме банк повинен визначити статус коштів і рахунка, на якому вони знаходяться, та в разі їх обліковування на рахунку, на кошти на які заборонено накладення арешту, банк зобов`язаний повідомити виконавця про цільове призначення коштів на рахунку та повернути його постанову без виконання, що є підставою для зняття виконавцем арешту із цих коштів згідно із частиною четвертою статті 59 Закону України «Про виконавче провадження».

Водночас у разі, якщо банк не повідомив державного виконавця, що рахунок, на якому знаходяться кошти боржника, є рахунком зі спеціальним режимом використання, то дії державного виконавця щодо накладення арешту на кошти на цьому банківському рахунку та їх подальше списання не можна вважати протиправними.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 14 серпня 2024 року у справі № 338/1125/23.

Крім того, з метою недопущення безповоротного втручання у право боржника на володіння, користування та розпоряджання грошовими коштами, які знаходяться на банківських рахунках зі спеціальним режимом, які в силу вимог закону підпадають під обмеження щодо можливості накладення арешту на них, законодавець не обмежив боржника у праві надати державному виконавцю докази на підтвердження спеціального режиму банківського рахунку, на який накладено арешт.

Надана ОСОБА_1 виписка по картковому рахунку не свідчить про те, що вказаний рахунок віднесено до рахунків зі спеціальним чи обмеженим режимом використання, а також не зазначено, що вказаний рахунок є виключно для виплати пенсії, оскільки, як вбачається з виписки на вказаний рахунок може бути зарахована будь-яка виплата (переказ).

Окрім того, відповідно до пункту 10-2 Перехідних положень Закону України «Про виконавче провадження» із змінами внесеними Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо окремих особливостей організації примусового виконання судових рішень і рішень інших органів під час дії воєнного стану» від 11.04.2023 № 3048-IX, тимчасово, на період до припинення або скасування воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX: 1) фізичні особи - боржники, на кошти яких накладено арешт органами державної виконавчої служби, приватними виконавцями, можуть здійснювати видаткові операції з поточного рахунку на суму в розмірі, що протягом одного календарного місяця не перевищує двох розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом про Державний бюджет України на 1 січня поточного календарного року, а також сплачувати податки, збори без урахування такого арешту, за умови що такий поточний рахунок визначений для здійснення видаткових операцій у порядку, встановленому цим підпунктом. Звернення стягнення у межах зазначеної суми на такому рахунку не здійснюється. Для визначення такого поточного рахунку у банку фізична особа - боржник звертається до органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, який наклав арешт на кошти фізичної особи - боржника, із заявою про визначення поточного рахунку у банку для здійснення видаткових операцій. Заява може бути подана в паперовій формі (нарочно або засобами поштового зв`язку) або в електронній формі з дотриманням вимог, встановлених Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг». У заяві зазначаються номер поточного рахунку, який фізична особа - боржник просить визначити для здійснення видаткових операцій, та найменування банку, в якому відкрито такий рахунок. Фізична особа - боржник несе відповідальність за достовірність зазначеної у заяві інформації.

ОСОБА_1 таким правом не скористався.

Оцінюючи доводи і аргументи учасників справи, а також надані учасниками справи докази, суд враховує практику Європейського суду з прав людини, викладену зокрема в рішенні від 18.07.2006 року у справі «Проніна проти України», відповідно до якої хоча п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (див. "РуїзТорія проти Іспанії" (RuizToriya v. Spaine), рішення від 09.12.94 р., Серія A, N 303-A, параграф 29).

Аналізуючи вищевикладені доводи, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення вимог та правомірність дій державного виконавця щодо відмови у знятті арешту з коштів боржника ОСОБА_1 .

Згідно абзаців першого та другого пункту 18 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 р. № 6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах», за результатами розгляду скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд постановляє ухвалу, яка має відповідати вимогам статей 210, 213, 387 ЦПК.

Виходячи зі змісту статті 451 ЦПК України, за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

За таких обставин, оскільки під час вчинення дій у виконавчому провадженні № 52070770, яке оскаржується, начальник Немишлянського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Воробйова Ольга Ігорівна діяла у відповідності до вимог Закону України «Про виконавче провадження» та в межах своїх повноважень, тому суд вважає, що з боку державного виконавця права чи свободи заявника вказаними діями порушені не були, у зв`язку з чим відмовляє у задоволенні скарги.

Керуючись ст.ст. 3, 4, 12, 13, 76-81, 259-261, 268, 352-355, 447-451 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження», суд

п о с т а н о в и в :

У задоволенні скарги ОСОБА_1 на бездіяльність начальника Немишлянського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Воробйової Ольги щодо не зняття арешту на грошові кошти, заінтересовані особи: стягувач Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова установа «Європейська факторингова компанія розвитку», начальник Немишлянського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Воробйова Ольга - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо справи за веб-адресою: http://fr.hr.court.gov.ua. на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет.

Повний текст ухвали складено 09.09.2025 року.

Суддя Е.Є. Сілантьєва