Справа № 490/8697/21
Центральний районний суд м. Миколаєва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 вересня 2025 року Центральний районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого судді Черенкової Н.П.,

при секретарі Романовій К.Т.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду подання головного державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Ткаченка Миколи Павловича про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника ОСОБА_1 , -

ВСТАНОВИВ:

Головний державний виконавець Центрального відділу ДВС у м. Миколаєві ПМУМЮ (м.Одеса) Ткаченко М.П. звернулася до суду з даним поданням, в якому просив надати дозвіл державному виконавцю на примусове проникнення до житла боржника ОСОБА_1 за адресою: проживання та реєстрації: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування подання вказав наступне.

На виконанні у Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) головного державного виконавця Ткаченко Миколи Павловича знаходиться зведене виконавче провадження 74287418: виконавче провадження 73344016 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 254374,50 грн. як компенсації вартості пайових внесків за договором № 43/048-2020 від 24.12.2020. Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 сплачений судовий збір у розмірі 5675,00 грн.; виконавче провадження 73345301 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 компенсації вартості 1/2 частини автомобілю Lexus HX 200T 2015 року випуску в розмірі 493676,10 грн. Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 2846,58 грн. судового збору за подання апеляційної скарги.

За вказаним виконавчим документом боржником є ОСОБА_2 , дата народження ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , який згідно матеріалів виконавчого провадження є громадянином Україна.

Державний виконавець вказує, що рішення на сьогоднішній день боржником не виконано, декларацію не надано, будь яких дій спрямованих на його виконання не здійснено, що суперечить вимогам частини п`ятої статті 19 Закону України "Про виконавче провадження"

Головний державний виконавуць Ткаченко М.П. вказує, що ним неодноразово на адресу боржника направлялись виклики державного виконавця та вимоги державного виконавця про явку до відділу з метою надання письмових пояснень. Боржником ці вимоги було проігноровано, пояснення не надано. Таким чином, з метою вжиття заходів для повного фактичного виконання зведеного виконавчого провадження № 74287418 існує необхідність в примусовому проникненні до житла боржника за адресою проживання та реєстрації: АДРЕСА_1 .

З огляду на вказане, головний державний виконавець Центрального відділу ДВС у м. Миколаєві ПМУМЮ (м.Одеса) Ткаченко М.П. звернувся з відповідним поданням до суду.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.09.2025 року дану справу передано на розгляд судді Черенковій Н.П.

Ухвалою судді від 03.09.2025 року дане подання прийнято до розгляду.

Дослідивши матеріали подання та додані до нього матеріали, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що на виконанні у Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) головного державного виконавця Ткаченко Миколи Павловича знаходиться зведене виконавче провадження 74287418, яке складається з:

- виконавчого провадження 73344016 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 254374,50 грн. як компенсації вартості пайових внесків за договором № 43/048-2020 від 24.12.2020 та стягнення судового збору у розмірі 5675,00 грн.;

- виконавчого провадження 73345301 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 компенсації вартості 1/2 частини автомобілю Lexus HX 200T 2015 року випуску в розмірі 493676,10 грн та 2846,58 грн. судового збору за подання апеляційної скарги..

В обґрунтування необхідності надання судом дозволу на примусове проникнення до житла - боржника за адресою: АДРЕСА_1 , виконавцем зазначено про безрезультатність вжитих ним заходів щодо стягнення заборгованості. Однак, в матеріалах справи відсутні будь-які докази того, що боржник перешкоджав вільному доступу приватного виконавця до житла, відсутні докази і того, що за вказаною адресою знаходиться майно та кошти, належні боржнику.

Додані до подання акти державного виконавця від 09.02.2024 року, 13.09.2024 року, 01.11.2024 року, 28.08.2025 року не можуть вважатися доказом того, що боржник перешкоджає доступу до житла, оскільки, в акті вказано лише те, що доступ до квартири державному виконавцю наданий не був через відсутність боржника за адресою АДРЕСА_1 , що ніяким чином не свідчить про перешкоджання боржником у вільному доступу приватного виконавця до свого житла .

Відповідно до пунктів 4 та 13 ч. 3 ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право: за наявності вмотивованого рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння фізичної особи безперешкодно входити на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень боржника - фізичної особи, особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, проводити в них огляд, у разі потреби примусово відкривати їх в установленому порядку із залученням працівників поліції, опечатувати такі приміщення, арештовувати, опечатувати та вилучати належне боржникові майно, яке там перебуває та на яке згідно із законом можливо звернути стягнення. Примусове проникнення на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень у зв`язку з примусовим виконанням рішення суду про виселення боржника та вселення стягувача і рішення про усунення перешкод у користуванні приміщенням (житлом) здійснюється виключно на підставі такого рішення суду.

Також надано право звертатися до суду з поданням про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, що належать боржникові від інших осіб.

Згідно із ст. 2 Закону України "Про виконавче провадження" однією із основних засад здійснення виконавчого провадження є законність.

Відповідно до ч. 2 ст. 18 частини 2 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець зобов`язаний: здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Згідно із ст. 28 Закону України "Про виконавче провадження" постанова про відкриття виконавчого провадження надсилається боржнику рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Відповідно до пунктів 4, 13, ч.3 ст.18 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право: звертатися до суду з поданням про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, що належать боржникові від інших осіб; за наявності вмотивованого рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння фізичної особи безперешкодно входити на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень боржника - фізичної особи, особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, проводити в них огляд, у разі потреби примусово відкривати їх в установленому порядку із залученням працівників поліції, опечатувати такі приміщення, арештовувати, опечатувати та вилучати належне боржникові майно, яке там перебуває та на яке згідно із законом можливо звернути стягнення.

Аналіз положень ЗУ «Про виконавче провадження» та процесуальних норм дає підстави для висновку про законодавче збалансування прав як особи, що ініціює питання звернення з поданням до суду про примусове проникнення до житла, так і особи, щодо якої такі заходи застосовано. При цьому питання про примусове проникнення до житла вирішується не інакше як шляхом прийняття вмотивованої ухвали суду з додержанням принципу верховенства права.

Отже, за змістом наведених норм національного та міжнародного законодавства, проникнення у житло чи до іншого володіння боржника, як обмеження конституційного права особи на недоторканність житла, має виступати виключним засобом забезпечення примусового виконання судового рішення та бути виправданим.

Рішення суду про проникнення в житло боржника має бути вмотивоване. Це свідчить про те, що суду мають бути надані переконливі докази, які б свідчили про те, що державний виконавець (приватний виконавець) вичерпав всі можливості виконати рішення без примусового проникнення до житла чи іншого володіння боржника, проте це не дало результатів.

Юридично важливою обставиною при розгляді подання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника є не лише факт невиконання рішення та неможливість виконавця потрапити до приміщення боржника для проведення опису й арешту його майна, а саме перешкоджання виконавцю у вчиненні таких дій.

Згідно із частиною 1 статті 439 ЦПК України питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної особи або особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, щодо якої є виконавчий документ про її відібрання, при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням житла чи іншого володіння особи або судом, який ухвалив рішення за поданням державного виконавця, приватного виконавця.

Вказана норма встановлює особливі правила підсудності, а саме, що подання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника розглядається не судом, який видав виконавчий документ, а судом за місцем знаходження житла чи іншого володіння особи. Саме такого висновку дійшла колегія суддів Великої Палати Верховного Суду в постанові від 20 вересня 2018 року у справі № 545/3611/17-ц (провадження № 14-287цс18).

Між тим, досліджуючи питання примусового проникнення виконавця у помешкання боржника, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду в рамках справи № 826/10431/17 (провадження № К/9901/735/17) зазначив, що звертаючись до суду із поданням, виконавцю слід довести наступне: боржник достовірно знає про наявність виконавчого провадження та повідомлявся про намір виконавця вчинити виконавчі дії з опису та арешту майна, але чинив цьому перешкоди; боржник ухиляється від проведення виконавчих дій; майно належить боржнику або він має право користування ним; боржник не надавав доступу до майна у відведений для цього час вчинення виконавчих дій.

Натомість матеріали подання не містять дані про отримання ОСОБА_2 копії постанови про відкриття виконавчого провадження, про об`єднання виконавчих проваджень, а також відсутні відомості про те, що боржнику були направлені попередження про проведення виконавчих дій.

До долучених до клопотання матеріалів виконавчого провадження відсутні докази на підтвердження отримання боржником вимог приватного виконавця про необхідність з`явитися на місце вчинення виконавчих дій.

Матеріали подання не містять доказів на підтвердження того, що боржник ОСОБА_2 свідомо та умисно перешкоджає державному виконавцю проведенню виконавчих дій, не даючи доступу до житлового приміщення.

Також матеріали подання не містять підтвердження щодо фактичного проживання боржника за вказаною адресою на момент звернення з поданням до суду, що в разі надання доступу на примусове входження може призвести до порушення прав власників та користувачів приміщення, дозвіл на проникнення до якого просить державний виконавець.

Згідно з ч. 1ст. 30 Конституції України кожному гарантується недоторканість житла.

У ч. 2 цієї статті Основного Закону України зазначено, що не допускається проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку інакше як за вмотивованим рішенням суду.

Проникнення до житла є крайньою мірою при примусовому виконанні рішення суду та суд може задовольнити подання про примусове проникнення до житла лише у випадку з`ясування всіх обставин, які мають значення для його вирішення.

За таких обставин, враховуючи, що подання головного державного виконавця Ткаченка М.П. про примусове проникнення до житла боржника, а саме до квартири за адресою: АДРЕСА_1 з метою виконання виконавчих листів в рамках зведеного виконавчого провадження №74287418 буде порушувати гарантовані Конституцією права щодо недоторканності житла власників приміщення, а державним виконавцем не надано доказів щодо повідомлення боржника про відкриття виконавчого провадження відносно нього, приватним виконавцем не вжито достатньо заходів для безперешкодного входження до житла боржника та належного виклику боржника до державного виконавця і доказів того, що ОСОБА_2 чинить перешкоди входженню в його житло та робить неможливим виконання виконавчих листів, суду не надано, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні подання головного державного виконавця.

Керуючись ст. ст. 260, 261, 354, 439 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні подання головного державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Ткаченка Миколи Павловича про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника ОСОБА_1 відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення, в разі проголошення вступної та резолютивної частини ухвали або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту ухвали.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Учасник справи, якому повне рішення суду або ухвала суду не були вручені у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Повний текст ухвали виготовлено 03 вересня 2025 року.

Суддя Н.П. Черенкова