Справа 556/1816/25
Номер провадження 2/556/724/2025

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01.09.2025

Володимирецький районний суд Рівненської області в складі:

головуючого судді Котик Л.О.,

при секретарі Соловей Г.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в селищі Володимирець в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Володимирецької селищної ради про визнання права власності на спадкове майно, -

ВСТАНОВИВ :

До Володимирецького районного суду Рівненської області звернулася ОСОБА_1 з позовом до Володимирецької селищної ради про визнання права власності на спадкове майно.

Свої позовні вимоги обгрунтовує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її мати ОСОБА_2 .

Після смерті останньої залишилося спадкове майно, що складається із земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, загальною площею 4.2 га, яке розташоване на території Красносільської сільської ради (нині Володимирецька селищна рада) Володимирецького (нині Вараського) району Рівненської області, що підтверджується Державним актом на право приватної власності на землю, серії Р2 №628447.

Заповіт відсутній.

На час смерті ОСОБА_2 з нею проживала позивачка та ще одна її дочка - ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

На час відкриття спадщини після ОСОБА_2 , діяли положення щодо спадкування Цивільного кодексу 1963 року.

Відповідно до статті 549 ЦК 1963 року, який діяв на час відкриття спадщини, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він, фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

А тому після смерті матері ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , фактично вступила у володіння спадковим майном, засаджувала та обробляла земельні ділянки, вирощувала врожай.

ОСОБА_1 спадкову справу оформити не може, так як державний акт на право власності на земельну ділянку виданий після смерті власника земельної ділянки - ОСОБА_2 .

Просить визнати за нею право власності на дане спадкове майно, оскільки підтвердити свої спадкові права не має можливості, окрім як в судовому порядку.

Вказаний позов надійшов до Володимирецького районного суду Рівненської області 17.06.2025.

Ухвалою Володимирецького районного суду Рівненської області від 18 червня 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в справі в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою Володимирецького районного суду Рівненської області від 18 липня 2025 року закрито підготовче провадження та призначено цивільну справу до судового розгляду по суті.

В судове засідання позивачка не з`явилася, надала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує повністю.

Належним чином повідомлекний представник Володимирецької селищної ради в судове засідання не з"явився, причину неявки суду не повідомив.

Згідно п.1 ч.3 ст.223 ЦПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Розгляд справи здійснюється за відсутності сторін, без фіксування судового засідання технічними засобами, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Суд, дослідивши та оцінивши докази у справі, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 , що стверджується повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть №3 від 21.05.2025.

Після смерті ОСОБА_2 , залишилося спадкове майно, що складається із земельної ділянки - для ведення особистого селянського господарства, загальною площею 4,2 га, які розташовані на території Красносільської сільської ради (нині Володимирецька селищна рада) Володимирецького (нині Вараського) району Рівненської області, що підтверджується Державним актом на право приватної власності на землю, серія Р2 №628447 від 11.12.2003.

До правовідносин по спадкуванню її майна застосовуються положення Цивільного кодексу 1963 року.

Так, згідно із ч.2 статті 524 ЦК 1963 року, що діяв на час відкриття спадщини, спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом.

ОСОБА_2 заповіт не залишила.

Згідно із статтею 529 Цивільного кодексу України, при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти, дружина і батьки померлого.

У відповідності до статті 548 ЦК 1963 року, для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Відповідно до статті 549 ЦК 1963 року, який діяв на час відкриття спадщини, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він, фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Згідно п.3.4 Методичних рекомендацій щодо вчинення нотаріальних дій, пов`язаних із вжиттям заходів щодо охорони спадкового майна, видачею свідоцтв про право на спадщину та свідоцтв про право власності на частку в спільному майні подружжя, схвалених рішенням Науково-експертної ради з питань нотаріату при Міністерстві юстиції України 29.01.2009 року, доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном можуть бути наявність у спадкоємців ощадної книжки, іменних цінних паперів, квитанцій про здані в ломбард речі, свідоцтва про реєстрацію (технічного паспорта, реєстраційного талону) на автотранспортний засіб чи іншу самохідну машину або механізм, державного акта на право приватної власності на землю та інших документів, виданих відповідними органами на ім`я спадкодавця на майно, користування яким можливе лише після належного оформлення прав на нього.

Відповідно позивачка вважається такою, що прийняла спадщину, оскільки у неї на руках знаходиться Державний акт на право приватної власності на землю, серії Р2 №628447 від 11.12.2003, а також на момент смерті вона проживала разом із ОСОБА_2 .

На час смерті із ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , та була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , були зареєстровані - її дочка: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , дочка: ОСОБА_3 (померла, ІНФОРМАЦІЯ_4 , актовий запис №01 від 10.01.2011), що підтверджується довідками Володимирецької селищної ради №511, №512 від 27.05.2025.

Спадкова справа після смерті ОСОБА_2 не заведена, що підтверджується витягом зі Спадкового реєстру №81398385 Володимирецької державної нотаріальної контори від 03.06.2025.

Факт родинних відносин ОСОБА_1 та ОСОБА_2 підтверджується свідоцтвом про народження позивачки, серії НОМЕР_1 , де матір`ю записана - ОСОБА_2 свідоцтвом про укладення шлюбу, серії НОМЕР_2 , де її дівоче прізвище зазначено - « ОСОБА_5 ».

Як вбачається зі ст.1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 1221 ЦК України, місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.

У відповідності до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились у зв`язку з його смертю.

Відповідно до статті 1223 Цивільного кодексу України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Згідно ст.1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Як вбачається зі змісту ст. ст. 177, 178 ЦК України, об`єктами цивільних прав є речі, у тому числі гроші та цінні папери, інше майно, майнові права, результати робіт, послуги, результати інтелектуальної, творчої діяльності, інформація, а також інші матеріальні і нематеріальні блага. Об`єкти цивільних прав можуть вільно відчужуватися або переходити від однієї особи до іншої в порядку правонаступництва чи спадкування або іншим чином, якщо вони не вилучені з цивільного обороту, або не обмежені в обороті, або не є невід`ємними від фізичної чи юридичної особи.

Згідно п.4.15 глави 10 розділу «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу І цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна.

Згідно п.3.3 Методичних рекомендацій щодо вчинення нотаріальних дій, пов`язаних із вжиттям заходів щодо охорони спадкового майна, видачею свідоцтв про право на спадщину та свідоцтв про право власності на частку в спільному майні подружжя, схвалених рішенням Науково-експертної ради з питань нотаріату при Міністерстві юстиції України 29.01.2009 року, доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном можуть бути, зокрема: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово- будівельного кооперативу, відповідної місцевої державної адміністрації чи органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з ним; запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який підтверджує, що спадкоємець був постійно прописаний (зареєстрований) у спадковому будинку (квартирі).

Державним нотаріусом Вараської районної державної нотаріальної контори позивачці надано роз`яснення, де зазначено, що відсутні підстави для видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки Державний акт на право приватної власності на землю, серії Р2 №628447 від 11.12.2003, виданий після смерті ОСОБА_2 . Рекомендовано звернутися до суду за захистом своїх порушених прав чи інтересів. (роз"яснення №456/01-16 від 03.06.2025, видане завідувачем Володимирецької державної нотаріальної контори)

Відповідно до ч.1 ст.1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Згідно ст.392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до ч.5 ст.1268 ЦК України, спадщина належить спадкоємцю з часу відкриття спадщини, тобто з дня смерті спадкодавця.

Статті 1216, 1297 Цивільного кодексу України передбачають право та обов`язок спадкоємців, чию спадщину складає нерухоме майно, оформити документи про спадщину.

Відповідно до п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до статті 78 ЗК України, право власності на землю - це право

володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками.

Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, Земельного Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них.

Згідно зі статтею 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки па підставі: придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності; приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування; прийняття спадщини; виділення в натурі (на місцевості) належної їм земельної частки (паю).

Згідно зі статтею 125 Земельного кодексу України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Однак, видача державного акту після смерті спадкодавця не спростовує факту наявності у нього права власності на ці земельні ділянки і не може бути підставою позбавлення права спадкоємця на спадкове майно. Спадкодавецьфактично мав у власності спірні земельні ділянки на підставі сертифікату на земельну частку (пай). Зокрема, як це вбачається з пунктів 16, 17 розділу Х Перехідні положення Земельного Кодексу України, громадянам - власникам земельних часток (паїв) за їх бажанням виділяються в натурі (на місцевості) земельні ділянки з видачею державних актів на право власності на землю. Сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що за життя ОСОБА_2 набула право власності на земельну ділянку, яке підтверджувалось відповідним сертифікатом, який в подальшому на підставі розпорядження голови Володимирецької районної державної адміністрації №420 від 08.12.2003 був замінений Державним актом на право приватної власності на землю, серії Р2 №628447. При цьому, ОСОБА_1 , після смерті матері прийняла спадщину, оскільки фактично вступила в управління її майном, у зв`язку з чим позовні вимоги підлягають задоволенню.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 10, 12, 13, 76-81, 89, 133, 141, 258-259, 263-265, 354 ЦПК України, ст.ст.328, 331, 1218, 1258, 1262 ЦК України суд, -

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_1 до Володимирецької селищної ради про визнання права власності на спадкове майно, задовольнити.

Визнати за ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , право власності на земельні ділянки для ведення особистого селянського господарства, площею 4,2 га, що розташовані на території Красносільської сільської ради (нині Володимирецька селищна рада) Володимирецького (нині Вараського) району Рівненської області, які належали ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується Державним актом на право приватної власності на землю, серії Р2 №628447.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Рівненського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя: Котик Л.О.

Учасники провадження:

Позивач ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , жителька АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ;

Відповідач: Володимирецька селищна рада Вараського району Рівненської області, місцезнаходження: селище Володимирець, вул. Повстанців, 21, Вараського району, Рівненської області, ;