Справа №522/6251/25-Е
Провадження №2-п/522/115/25
УХВАЛА

02 вересня 2025 року м. Одеса

Приморський районний суд міста Одеси у складі головуючої судді Косіциної В.В. розглянувши на підставі наявних матеріалів заяву представника ОСОБА_1 адвоката Велічка Костянтина Григоровича про скасування заочного рішення Приморського районного суду м. Одеси від 30.06.2025 року у справі №522/6251/25-Е,-

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Приморського районного суду м. Одеси знаходилась цивільна справа №522/6251/25-Е за позовом Об`єднання співвласників «СІМЕКС» багатоквартирних будинків №№3, 3А, 3Б по провулку Дунаєва до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги.

Заочним рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 30.06.2025 року у справі №522/6251/25-Е позовну заяву А Об`єднання співвласників «СІМЕКС» багатоквартирних будинків №№3, 3А, 3Б по провулку Дунаєва до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги задоволено, стягнуто з ОСОБА_1 заборгованість за житлово-комунальні послуги у розмірі 120 372,36 гривень та суму сплаченого судового збору у розмірі 2 422,40 гривень.

13 серпня 2025 року до Приморського районного суду м. Одеси надійшла заява представника ОСОБА_1 адвоката Велічка Костянтина Григоровича про скасування заочного рішення Приморського районного суду м. Одеси від 30.06.2025 року у справі №522/6251/25-Е, у якій заявник просив скасувати заочне рішення Приморського районного суду м. Одеси від 30.06.2025 року у справі №522/6251/25-Е.

Ухвалою суду від 20 серпня 2025 року заяву представника ОСОБА_1 адвоката Велічка Костянтина Григоровича про скасування заочного рішення Приморського районного суду м. Одеси від 30.06.2025 року у справі №522/6251/25-Е залишено без руху.

29 серпня 2025 року до Приморського районного суду м. Одеси надійшла заява представника відповідача адвоката Велічка Костянтина Григоровича про усунення недоліків заяви, якою усі зазначені в ухвалі суду від 20.08.2025 року недоліки усунуто.

У ч.ч.2-4 ст.284 ЦПК України вказано, що заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Рішення суду по справі було ухвалене 30 червня 2025 року.

Зазначене рішення було доставлено до електронного кабінету відповідача 30.06.2025 року о 17 годині 43 хвилини, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа.

Відповідно до ч.6 ст.274 ЦПК України, днем вручення судового рішення є, зокрема, день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи.

Якщо судове рішення надіслано до електронного кабінету пізніше 17 години, судове рішення вважається врученим у робочий день, наступний за днем його відправлення, незалежно від надходження до суду повідомлення про його доставлення.

Тому, рішення суду від 30.06.2025 року слід вважати врученим 01.07.2025 року.

Згідно ч.1 ст.123 ЦПК України, перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Тому, процесуальний строк для звернення до суду із заявою про скасування заочного рішення по справі розпочався 02.07.2025 року, а останнім днем було 31 липня 2025 року.

Заяву про скасування заочного рішення подано 12 серпня 2025 року, тобто, з порушенням встановленого законом строку на звернення до суду із такою заявою.

У заяві про скасування заочного рішення заявник просить поновити йому строк для звернення з заявою. Заява мотивована тим, що про існування оскаржуваного рішення йому було не відомо, а про нього дізнався випадково, оскільки, тимчасово не мав доступу до електронного кабінету.

У рішенні ЄСПЛ від 03 квітня 2008 року у справі № 3236/03 «Пономарьов проти України» зазначено, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави.

Поновлення процесуального строку зі спливом встановленого строку та за підстав, які не видаються переконливими, може свідчити про порушення принципу юридичної визначеності. У кожній конкретній справі суди мають ґрунтовно перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata.

На осіб, які беруть участь у справі, покладається обов`язок демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду і не допускати зловживань та ухилення від отримання інформації про рух справи.

ЄСПЛ зауважив, що норми, які регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (рішення ЄСПЛ «Перетяка та Шереметьев проти України», заяви № 17160/06 та N 35548/06, § 34, від 21 грудня 2010 року).

У рішенні від 19 лютого 2009 року у справі «Христов проти України», заява № 24465/04, ЄСПЛ наголосив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, необхідно тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, згідно з яким у разі остаточного вирішення спору судами їхнє рішення, що набрало законної сили, не може ставитися під сумнів (рішення ЄСПЛ у справі «Brumarescu v. Romania» (Брумареску проти Румунії) від 28 листопада 1999 року, пункт 61).

Принцип юридичної визначеності вимагає поваги до принципу res judicata, тобто поваги до остаточного рішення суду, згідно з яким жодна сторона не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового до виконання рішення суду лише з однією метою - домогтися повторного розгляду та винесення нового рішення у справі; повноваження судів вищого рівня з перегляду мають здійснюватися для виправлення судових помилок і недоліків, а не задля нового розгляду справи (рішення ЄСПЛ від 03 грудня 2003 року у справі «Ryabykh v. Russia» (Рябих проти Росії), пункт 52).

Вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервалу часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (рішення ЄСПЛ у справах «Олександр Шевченко проти України» від 26 квітня 2007 року та «Трух проти України» від 14 жовтня 2003 року).

Учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається (стаття 44 ЦПК України).

У справах «Osman v. the United Kingdom» (Осман проти Сполученого королівства) та «Kreuz v. Poland» (Креуз проти Польщі) ЄСПЛ роз`яснив, що реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції доступності правосуддя, держави-учасниці цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони й обмеження, зміст яких полягає в запобіганні безладного руху у судовому процесі.

Разом з тим, Європейський суд зазначає, що не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але й реальним (Рішення Суду у справі Жоффре де ля Прадель проти Франції від 16 грудня 1992 року).

У рішенні від 13 січня 2000 року у справі «Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії» та в рішенні від 28 жовтня 1998 року у справі «Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії» Європейський Суд з прав людини вказав, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права доступу до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог. Це визнано порушенням пункту 1 статті 6 Конвенції.

Тому, з метою забезпечення доступу ОСОБА_1 до правосуддя, суд вважає за можливе задовольнити клопотання та поновити ОСОБА_1 процесуальний строк для звернення до суду із заявою про скасування заочного рішення.

Судом встановлено, що заява за формою і змістом відповідає вимогам ст. 285 ЦПК України.

Відповідно до приписів ст. 286 ЦПК України, прийнявши належно оформлену заяву про перегляд заочного рішення, суд невідкладно надсилає її копію та копії доданих до неї матеріалів іншим учасникам справи.

За таких обставин, заяву представника ОСОБА_1 адвоката Велічка Костянтина Григоровича про скасування заочного рішення Приморського районного суду м. Одеси від 30.06.2025 року у справі №522/6251/25-Е слід прийняти до розгляду, направивши її копію та додані документи позивачу.

Керуючись ст .ст. 260, 285, 286 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Поновити ОСОБА_1 процесуальний строк для звернення до суду із заявою про скасування заочного рішення Приморського районного суду м. Одеси від 30.06.2025 року у справі №522/6251/25-Е.

Прийняти до розгляду заяву представника ОСОБА_1 адвоката Велічка Костянтина Григоровича про скасування заочного рішення Приморського районного суду м. Одеси від 30.06.2025 року у справі №522/6251/25-Е.

Призначити проведення судового засідання на 09 вересня 2025 року о 11 годині 50 хвилин у залі суду № 224 у приміщенні суду за адресою: м. Одеса, вул. Балківська, 33.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Косіцина В.В.

02.09.25