ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/5526/25 Справа № 243/4572/23 Суддя у 1-й інстанції - Сидоренко І. О. Суддя у 2-й інстанції - Петешенкова М. Ю.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 серпня 2025 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Петешенкової М.Ю.,

суддів Городничої В.С., Красвітної Т.П.,

при секретарі - Травкіній В.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу

за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області

на рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 05 березня 2025 року у складі судді Сидоренко І.О.

у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду із вищевказаним уточненим в ході розгляду справи позовом, посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його мати ОСОБА_1 , після смерті якого залишилось спадкове майно у вигляді недоотриманої за життя пенсії.

Зазначає, що в процесі оформлення спадщини, приватним нотаріусом Бєлявцевою А.В. на адресу відповідача було направлено лист про надання інформації щодо залишення недоотриманої пенсії, яка залишилась після смерті ОСОБА_2

08 лютого 2021 року нотаріусом було видано свідоцтво про право на спадщину за законом, яке складається з недоотриманої пенсії у розмірі 113866,11 грн., яка належала ОСОБА_2 , на підставі довідки відповідача від 15 вересня 2020 року № 0531-03-8/12628.

На запит від 12 червня 2023 року щодо надання відомостей стосовно нарахованих та виплачених пенсійних виплат за період з 01 липня 2014 року по 31 травня 2020 року ОСОБА_2 та надання роз`яснення щодо нарахування невиплаченої пенсії, що входить до складу спадщини в неповному обсязі ОСОБА_2 , органом Пенсійного фонду України йому було повідомлено, що ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , отримувала пенсію за віком відповідно до ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року №1058 та мала статус внутрішньо переміщеної особи з 2014 року. Виплату пенсії ОСОБА_2 призупинено з 01 квітня 2016 року згідно із ст.12 Закону №1706. За поновленням пенсії ОСОБА_2 не зверталась, пенсійні кошти за період з 01 квітня 2016 року по 31 травня 2021 року не нараховувались та не виплачувались.

Зазначає, що при наданні відповіді на запит приватного нотаріуса Бєлявцевої А.В. суму недоотриманої пенсії померлої ОСОБА_2 визначено за три роки від дня звернення нотаріуса по місяць смерті пенсіонера відповідно до ст.46 Закону №1058, яка склала 113866,11 грн. Також у відповіді нотаріусу зазначено, що сума недоотриманої пенсії може бути зменшена в залежності від дати звернення за виплатою недоотриманої пенсії спадкоємця з усіма необхідними документами, недоотримана пенсія ОСОБА_2 була розрахована відповідно до вимог ст.46 Закону №1058 за період з 12 жовтня 2018 року по 31 травня 2020 року та склала 77236,86 грн.

Відповідно до Порядку виплати пенсії ОСОБА_2 проведено виплату коштів на погашення заборгованості в листопаді 2022 року у розмірі 530,00 грн. та у грудні 2022 року у розмірі 2,18 грн. в межах бюджетних призначень, залишок боргу складає 76704,68 грн.

Позивач зазначає, що відповідач неправомірно зменшив суму, вказану у свідоцтві про право на спадщину за законом, яке було видано на підставі відомостей, наданих самим відповідачем на 36629,25 грн. з розрахунку 113866,11 грн. (сума за свідоцтвом про право на спадщину) 532,18 грн. (виплачена частина недоотриманої пенсії) 76704,68 грн. (залишок нарахованої та невиплаченої суми недоотриманої пенсії станом на 19 червня 2023 року). Вважає дії відповідача щодо невиплати спадщини у вигляді недоотриманої пенсії у розмірі 113333,93 грн. протиправні.

З огляду на викладене, просив суд стягнути з відповідача недоотриману пенсію у розмірі 113333,93 грн. в порядку спадкування за законом після смерті спадкодавця ОСОБА_2 , згідно свідоцтва про право на спадщину за законом, визнати за ним право власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , на недоотриману пенсію ОСОБА_2 за період з 01 квітня 2016 року по 11 жовтня 2018 року та зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити недоотриману пенсію, що належала спадкодавцю ОСОБА_2 за період з 01 квітня 2016 року по 11 жовтня 2018 року.

Рішенням Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 05 березня 2025 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з ГУ ПФУ в Донецькій області на користь ОСОБА_1 недоотриману пенсію ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 107014,89 грн., в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 , згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 08 лютого 2021 року, зареєстрованого в реєстрі за № 300.

Визнано за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , на недоотриману пенсію за період з 01 квітня 2016 року по 26 листопада 2017 року.

Зобов`язано ГУ ПФУ в Донецькій області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом недоотриману пенсію, що належала спадкодавцю ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , за період з 01 квітня 2016 року по 26 листопада 2017 року.

Вирішено питання розподілу судових витрат.

Рішення суду першої інстанції мотивовано наявністю підстав для частково задоволення позову та покладення на відповідача обов`язку сплатити суму недоотриманої за життя ОСОБА_2 пенсії за відповідний період, з урахуванням положень статті 1227 ЦК України та статті 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», які узгоджуються з положеннями частини 1 статті 91 Закону України «Про пенсійне забезпечення», у розумінні яких, суми пенсії, що належали пенсіонерові і залишилися неодержаними, у зв`язку з його смертю, входять до складу спадщини.

Не погодившись з таким рішенням суду, Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області звернулося з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просили скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не звернув уваги на те, що за життя померла ОСОБА_2 не виявляла бажання поновити виплату пенсії, із заявою до пенсійного фонду не зверталася про поновлення виплати пенсії, тому пенсійні виплати починаючи з 01 квітня 2016 року не отримані з вини отримувача пенсії. Вказує, що нарахована сума пенсії не увійшла до складу спадщини, право на яку має позивач, у зв`язку із тим, що до складу спадкового майна входить лише нарахована пенсія, таким чином не нараховані за життя суми пенсії, не можуть увійти до складу спадщини.

Відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду без змін, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є сином ОСОБА_2 , відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 .

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 від 23 липня 2020 року, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , померла ІНФОРМАЦІЯ_1 у м.Горлівка Донецької області у віці 89 років.

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 08 лютого 2021 року, виданого приватним нотаріусом Бахмутського міського нотаріального округу Донецької області Бєлявцевою А.В., спадкоємцем ОСОБА_2 , 1930 року народження, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , є її син ОСОБА_1 та спадщина складається з недоотриманої пенсії у розмірі 113866,11 грн.

Згідно витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 63468884 від 08 лютого 2021 року вбачається, що приватним нотаріусом Бахмутського міського нотаріального округу Донецької області Бєлявцевою А.В. було зареєстровано спадкову справу, номер у Спадковому реєстрі 66798879, номер у нотаріуса 271/2020, спадкодавець ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно з відповіддю ГУ ПФУ в Донецькій області від 19 червня 2023 року №7545/02-16 «Про надання інформації про розмір недоотриманої пенсії ОСОБА_2 » наданої на адвокатський запит ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , отримувала пенсію за віком відповідно до ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року №1058 та мала статус внутрішньо переміщеної особи з 2014 року. Виплату пенсії ОСОБА_2 призупинено з 01 квітня 2016 року згідно зі ст.12 ЗУ «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб». За поновленням виплати пенсії ОСОБА_2 до органів Пенсійного фонду України не зверталась. Пенсія за період з 01 квітня 2016 року по 31 травня 2021 року не нараховувалась та не виплачувалась. При надані відповіді на запит приватного нотаріуса Бєлявцевої А.В., суму недоотриманої пенсії померлої ОСОБА_2 визначено за три роки від дня звернення нотаріуса по місяць смерті пенсіонера відповідно до ст.46 Закону №1058, яка склала 113866,11 грн. Також, у відповіді нотаріусу зазначено, що сума недоотриманої пенсії може бути змінена в залежності від дати звернення за виплатою недоотриманої пенсії спадкоємця з усіма необхідними документами. 13 жовтня 2021 року представник позивача звернувся до управління та надав заяву про виплату недоотриманої пенсії у зв`язку із смертю пенсіонерки, свідоцтво про право на спадщину за законом. Недоотримана пенсія померлої була розрахована відповідно до вимог статті 46 Закону №1058 за період з 12 жовтня 2018 року по 31 травня 2020 року та склала 77236,86 грн. Станом на 01 січня 2022 ркоу недоотримана пенсія померлої ОСОБА_2 облікована Головним управлінням та виплачується відповідно до Порядку виплати пенсій (щомісячного довічного грошового утримання), не виплачених за період до місяця відновлення їх виплати, внутрішньо переміщеним особам та особам, які відмовилися відповідно до п.1 ч.1 ст.12 ЗУ «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» від довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи і зареєстрували місце проживання та постійно проживають на контрольованій Україною території, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10 листопада 2021 року № 1165. Відповідно до означеного Порядку №1165 в 2022 році проведено виплату коштів на погашення заборгованості в межах бюджетних призначень: в листопаді 2022 року 530,00 грн.; в грудні 2022 року 2,18 грн. Зазначені кошти були зараховані на картковий рахунок, вказаний у заяві про виплату недоотриманої пенсії від 13.10.2021. Залишок боргу складає 76704,68 грн. Сума коштів на погашення заборгованості з пенсійних виплат за минулий період внутрішньо переміщеним особам, буде визначена у бюджеті Пенсійного фонду України на 2023 рік після його затвердження.

Відповідно до відомостей Підсистеми призначення та виплати пенсій, наданими ГУ ПФУ в Донецькій області за період з 01 квітня 2016 року по 01 вересня 2018 року (включно) пенсія не нараховувалась. Окрім того, з наданих відомостей можливо встановити, що по пенсійній справі ОСОБА_2 31 грудня 2003 року призначено пенсію за віком. За вказаний період пенсія не нараховувалась та не виплачувалась, у графі «призначена сума» містяться позначки «0». Розмір призначеної пенсії становить 4828,05 грн. (станом на дату останнього нарахування 01 травня 2020 року).

Відповідно до відомостей наданих ГУ ПФУ в Донецькій області на виконання ухвали суду, а саме розрахунку фактично нарахованої та невиплаченої пенсії по пенсійній справі 99 вбачається, що пенсія ОСОБА_2 за період з 01 квітня 2016 року по 11 жовтня 2018 року не нараховувалась та не виплачувалась, у графі «розмір нарахованої за життя пенсії» містяться позначки «0,00». За період з 01 квітня 2016 року по 11 жовтня 2018 року у графі «розмір фактично виплаченої за життя пенсії» становить 0,00 грн.

Відповідно до відомостей Підсистеми призначення та виплати пенсій, наданих ГУ ПФУ в Донецькій області, ОСОБА_2 відповідно до Порядку 1165 у листопаді 2022 року проведено виплату коштів на погашення заборгованості у сумі 530 грн., у грудні 2022 року - 2,18 грн., у липні 2023 року - 557,32 грн., у вересні 2023 року 2093,00 грн., у жовтні 2023 року 1299,47 грн. та 3,53 грн., у листопаді 2023 року - 4,10 грн., у грудні 2023 року 0,62 грн., у жовтні 2024 року 2361,00 грн. в межах бюджетних призначень.

Частиною 1 статті 316 ЦК України передбачено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно із статтею 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України).

Статтею 1218 Цивільного кодексу України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Статтею 1219 ЦК України передбачені права та обов`язки особи, які не входять до складу спадщини, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема: особисті немайнові права; право на участь у товариствах та право членства в об`єднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами; право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом; права та обов`язки особи як кредитора або боржника, передбачені статтею 608 цього Кодексу.

Під час визначення обсягу спадщини необхідно виходити з того, що права та обов`язки, суб`єктом яких був спадкодавець на час відкриття спадщини, переходять до його спадкоємців. Спростування цієї презумпції можливе лише у випадках, коли права та обов`язки є нерозривно пов`язаними з особою спадкодавця. Отже, закон вказує, що до складу спадщини не включаються особисті немайнові права. Безпосередньою ознакою немайнових прав є невіддільність останніх від особи їхнього носія.

Пенсією є щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.

Таким чином, право на аліменти, пенсії та інші соціальні виплати, як на періодичні платежі, не входить до складу спадщини, оскільки мають на меті матеріальне забезпечення конкретної особи, а передумовою виникнення зазначених прав у спадкодавця була його участь у сімейних, соціальних та трудових відносинах. Однак наведене правило не застосовується до випадків, коли зазначені суми були нараховані, але не одержані спадкодавцем і за умови відсутності членів його сім`ї, бажаючих їх отримати. В такому належить застосовувати статті 1227 ЦК України.

Згідно зі статтею 1227 ЦК України, суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

Аналізуючи, наведені правові норми вбачається, що до складу спадщини входить сума пенсії, яка була нарахована, але не отримана спадкодавцем за життя з незалежних від нього причин.

Відповідно до статті 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Згідно із статтею 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до частини 1 статті 46 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. У цьому разі частина суми неотриманої пенсії, але не більш як за 12 місяців, виплачується одночасно, а решта суми виплачується щомісяця рівними частинами, що не перевищують місячного розміру пенсії.

У розумінні положень статті 52 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується - по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині 2 статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали.

Члени сім`ї, зазначені в частині першій цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. У разі звернення кількох членів сім`ї, які мають право на отримання суми пенсії, зазначеної у частині першій цієї статті, належна їм відповідно до цієї статті сума пенсії ділиться між ними порівну. У разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі не звернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини.

Зміст частини 3 статті 52 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" також узгоджується зі змістом статті 1227 ЦК України, якою визначено, що суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

Крім того, зміст вищевказаних норм узгоджується із положеннями Закону України "Про пенсійне забезпечення", де в частині 1 статті 91 вказано, що суми пенсії, що належали пенсіонерові і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

Положення частин 2, 3 статті 52 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", які є спеціальними стосовно правовідносин про спадкування сум пенсії, не обмежують право на отримання сум пенсії, що належала пенсіонерові і не була ним отримана у зв`язку з його смертю. Ці положення тільки визначають подію, умови, час, коло осіб і їх правове становище, предмет правовідносин, із настанням яких можлива виплата недоотриманої пенсії померлого пенсіонера. Приміром, недоотримана пенсія померлого пенсіонера виплачується як пенсія членам його сім`ї за умови, якщо саме ці суб`єкти правовідносин звернулися за її виплатою упродовж шести місяців з дня відкриття спадщини, а якщо у цей проміжок часу не звернулися, сума недоотриманої пенсії набирає іншої правової якості - переходить у спадщину, яку члени сім`ї та/або інші особи, але вже як спадкоємці, можуть отримати як спадщину.

Аналіз наведених норм матеріального права дає можливість дійти висновку про те, що суми пенсії, які перейшли у спадщину, передаються спадкоємцям у повному обсязі, без будь-яких часових обмежень. Норми частини 1 статті 46 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", які регулюють виплату пенсіонеру певних сум пенсії не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії, не розповсюджуються на правовідносини з приводу отримання спадкоємцями померлого пенсіонера тих сум пенсії, які перейшли у спадщину. Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 23 вересня 2020 року у справі № 428/6685/19 (провадження № 61-7985св20).

Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду у постанові від 14 лютого 2022 року у справі № 243/13575/19 (провадження №61-11268сво20) зазначив, що тлумачення статті 1227 ЦК України доводить, що: - цією правовою нормою встановлено сингулярне правонаступництво членів сім`ї спадкодавця на отримання належних йому та не отриманих ним за життя грошових сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, інших соціальних виплат. Указані суми включаються до складу спадщини лише у разі відсутності у спадкодавця членів сім`ї чи їх відмови від права на отримання вказаних сум. Специфіка правонаступництва прав на отримання сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат обґрунтовується необхідністю: а) створення умов для охорони майнових інтересів членів сім`ї спадкодавця в разі, коли вони не є його спадкоємцями; б) забезпечення можливості реалізації права на одержання членами сім`ї спадкодавця належних йому грошових коштів без дотримання передбаченої ЦК України процедури оформлення спадщини; - право на одержання грошових сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, інших соціальних виплат виникає у членів сім`ї спадкодавця внаслідок вказівки закону (стаття 1227 ЦК України) та додаткового юридичного факту - смерті спадкодавця. Окрім цього, звичайно, необхідно, щоб спадкодавець не реалізував належне йому право на отримання певних сум. Причини, через які ці суми не були отримані, можуть бути різноманітними, але закон не надає їм юридичного значення. Моментом з якого виникатимуть права на отримання виплат, буде момент смерті спадкодавця. Законодавець не вказує, що перехід права на отримання цих сум є спадкуванням, а члени сім`ї - спадкоємцями. Це має важливе значення, оскільки дозволяє зробити висновок, що на набуття права на одержання грошових сум відповідно до статті 1227 ЦК України не поширюються норми про спадкування за заповітом або законом, зокрема, щодо усунення від спадкування (стаття 1224 ЦК України), прийняття, строків прийняття та оформлення спадщини, врахування цих сум при визначенні розміру обов`язкової частки (стаття 1241 ЦК України), задоволення вимог кредиторів (стаття 1281 ЦК України). Відповідно, при включенні зазначених прав до складу спадщини їх спадкування має відбуватися за правилами, встановленими для спадкування за заповітом або законом; - право на перерахунок певних виплат, яке мав винятково спадкодавець, що був їх одержувачем, оскільки така можливість пов`язана з його суб`єктивним правом (зокрема право на страхові виплати). Саме тому у членів сім`ї спадкодавця або ж у спадкоємців не виникає права вимагати перерахунку відповідних сум. Теж саме стосується і випадку вимагати призначення тієї чи іншої виплати. Тому потрібно відмежовувати ситуації при застосуванні положень статті 1217 ЦК України, за яких члени сім`ї чи спадкоємці вимагають перерахунку чи призначення певних виплат, та випадки, за яких спадкодавцю неправомірно припиняють ті чи інші виплати.

За таких обставин, позивач має право на спадкове майно недоотриману пенсію спадкодавцем відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (Закон № 1058-IV), який є спеціальним у цих правовідносинах. Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 23 лютого 2022 року у справі № 428/10113/20 , провадження № 61-14299св21; від 23 вересня 2020 року у справі № 428/6685/19, провадження № 61-7985св20; від 09 червня 2022 року у справі № 200/12094/18-а, провадження № К/9901/10098/19; від 06 квітня 2022 року у справі №200/10136/20-а.

З урахуванням вищезазначеного та на підставі належним чином оцінених доказів, суд першої інстанції дійшов правильного висновку з яким погоджується колегія суддів, про наявність достатніх підстав для часткового задоволення позову, оскільки ОСОБА_1 у встановлений законом строк прийняв спадщину після смерті матері ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 звернувшись у встановлені законом строки до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, у зв`язку із чим має право на спадкове майно, а саме недоотриману пенсію спадкодавцем відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", при цьому, свідоцтво про право на спадщину за законом, видане 08 лютого 2021 року приватним нотаріусом Бахмутського міського нотаріального округу Бєлявцевою А.В. на теперішній час є дійсним та жодним чином не оскаржене, не скасоване та не піддано сумніву, таким чином на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом слід стягнути недоотриману пенсію у розмірі 107014,89 грн. (113866,11 грн. успадкована пенсія відповідно до свідоцтва про право на спадщину - 530,00 грн. - 2,18 грн. - 557,32 грн. 2093,00 грн. - 1299,47 грн. 3,53 грн. 4,10 грн. 0,62 грн. 2361,00 грн. виплачені суми успадкованої пенсії), а на частку недоотриманої пенсії за період з 01 квітня 2016 року по 26 листопада 2017 року за ОСОБА_1 слід визнати право власності в порядку спадкування за законом та зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити вказану пенсію саме за цей період.

З огляду на наявність дійсного документу, що посвідчує право позивача на суму недоотриманої пенсії, суд першої інстанції дійшов до правильного висновку, що виплаті підлягає сума недоотриманої пенсії померлого пенсіонера ОСОБА_2 , розмір якої визначено зазначеним вище свідоцтвом про право на спадщину за законом, з урахуванням виплаченої суми успадкованої пенсії у розмірі 107014,89 грн. та визнати право власності в порядку спадкування за законом та зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити вказану пенсію саме за період з 01 квітня 2016 року по 26 листопада 2017 року, отже, позов є обґрунтованими та підлягає частковому задоволенню.

Проаналізувавши зміст рішення суду першої інстанції з точки зору застосування норм права, які стали підставою для позову по суті, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції ухвалене рішення відповідно до встановлених ним обставин на підставі наданих доказів, які мають індивідуальний характер.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів позивача та їх відображення в оскаржуваному рішенні, питання обґрунтованості висновків суду першої інстанції, колегія суддів виходить із того, що у справі, яка переглядається, було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах.

Посилання в апеляційній скарзі на відсутність будь-якої протиправної бездіяльності ГУ ПФУ в Донецькій області щодо невиплати недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю ОСОБА_2 , оскільки подальша виплата буде провадитись відповідно до норм порядку Постанови 1165 за окремою програмою, передбаченою в бюджеті Пенсійного фонду України на відповідну мету, за рахунок коштів державного бюджету України на відповідний рік, є безпідставними, оскільки в даному випадку між сторонами виникли правовідносини стосовно отримання нарахованої, але неодержаної пенсії померлого пенсіонера в порядку спадкування. Сума недоотриманої пенсії змінила свій правовий статус і є вже не пенсією, недоотриманою пенсіонером, а коштами, які увійшли до складу спадщини і подальше правове регулювання переходу права на ці кошти іншим особам регулюються нормами Цивільного кодексу України про спадкові відносини.

Окрім того, слід звернути увагу на те, що свідоцтво про право на спадщину за законом від 08 лютого 2021 року не оспорено та є чинним, а тому відмова Головного управління Пенсійного фонду у України в Донецькій області у виплаті пенсії спадкодавця спадкоємцю, є безпідставною.

Аргументи апеляційної скарги про те, що позивач не набула право на спадщину у вигляді недоотриманої пенсії, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки ОСОБА_1 успадкував належні спадкодавцю суми пенсії відповідно до положень статті 1227 ЦК України, у тому розмірі, у якому спадкодавець мав право на їх виплату на момент своєї смерті.

Доводи апеляційної скарги про те, що померла ОСОБА_2 за життя не виявила бажання поновити виплату пенсії, яку з 01 квітня 2016 року було призупинено на підставі списку пенсіонерів з числа внутрішньо переміщених осіб, тому пенсійні виплати з 01 квітня 2016 року не отримані з вини пенсіонера, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки не звернення особи, яка є внутрішньо переміщеною особою, про поновлення виплати пенсії, не є підставою для її невиплати. Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 вересня 2018 року у справі № 243/3505/16-ц (провадження № 14-271цс18), постановах Верховного Суду від 12 грудня 2018 року у справі № 227/2802/16-ц (провадження № 61-6270св18), від 17 грудня 2018 року у справі № 243/5697/16-ц (провадження № 61-34175св18), від 22 липня 2019 року у справі № 418/2434/18 (провадження № 61-10590св19), від 21 вересня 2020 року у справі № 428/2426/18 (провадження 61-7829св19), від 22 вересня 2020 року у справі № 408/9430/18-ц (провадження № 61-18830св19), що свідчить про сталість судової практики у спірних правовідносинах.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду першої інстанції, яким у повному обсязі з`ясовані права та обов`язки сторін, обставини справи, доводи сторін перевірені та їм дана належна оцінка.

Таким чином, доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Будь-яких інших доказів, що спростовують правильність рішення суду в апеляційній скарзі не наведено, тому рішення суду слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Згідно із статтею 141 ЦПК України, судові витрати, у зв`язку з переглядом судового рішення, розподілу не підлягають.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області - залишити без задоволення.

Рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 05 березня 2025 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Вступна та резолютивна частини постанови проголошена 20 серпня 2025 року

Повний текст судового рішення складено 29 серпня 2025 року.

Головуючий: М.Ю. Петешенкова

Судді: В.С. Городнича

Т.П. Красвітна