Справа № 635/7132/25
Провадження № 2-н/635/2009/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 вересня 2025 року Суддя Харківського районного суду Харківської області Якішина О.М., розглянувши заяву Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Паляниця» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за комунальні послуги,

ВСТАНОВИВ:

02.09.2025 р. до суду надійшла заява Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Паляниця» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за комунальні послуги.

Вирішуючи питання про видачу судового наказу, встановлено, що справа не підсудна Харківському районному суду Харківської області.

Як вбачається з заяви про видачу судового наказу, боржник є власником квартири АДРЕСА_1 . За зазначеною адресою виникла заборгованість за договором про надання комунальних послуг.

Відповідно до ст. 162 ЦПК України, заява про видачу судового наказу подається до суду першої інстанції за загальними правилами підсудності, встановленими цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст. 30 ЦПК України позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини.

У постанові від 10 квітня 2019 року у справі № 638/1988/17 Касаційний цивільний суд у складі Верховного Суду зазначив, що житлово-комунальні послуги надаються за місцем знаходження нерухомого майна, а тому позови про стягнення заборгованості з їх оплати повинні пред`являтися за місцем знаходження цього майна за правилами виключної підсудності.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 07 липня 2020 року у справі № 910/10647/18 вказала на те, що виключна підсудність застосовується до тих позовів, вимоги за якими стосуються нерухомого майна як безпосередньо, так і опосередковано, а спір може стосуватися як правового режиму нерухомого майна, так і інших прав та обов`язків, що пов`язані з нерухомим майном.

У постанові від 16 лютого 2021 року у справі № 911/2390/18 Велика Палата Верховного Суду зробила висновок про те, що словосполучення "з приводу нерухомого майна" необхідно розуміти таким чином, що правила виключної підсудності поширюються на будь-які спори, які стосуються прав та обов`язків, що пов`язані з нерухомим майном. У таких спорах нерухоме майно не обов`язково виступає як безпосередньо об`єкт спірного матеріального правовідношення. Тому до спорів, предметом яких є стягнення заборгованості, яка виникла внаслідок невиконання зобов`язань за договором, який укладений щодо користування нерухомим майном, поширюються норми про виключну підсудність.

Наведене свідчить, що вимоги про стягнення заборгованості з оплати житлово-комунальних послуг повинні розглядатись за правилами виключної підсудності за місцезнаходженням цього майна.

Предметом вимог у заяві є зобов`язання, які випливають з надання комунальних послуг за адресою: АДРЕСА_2 .

Такі послуги надаються за місцем знаходження нерухомого майна, тому у даному випадку на зазначені правовідносини поширюється положення ЦПК щодо виключної підсудності.

Згідно ч. 8 ст. 165 ЦПК України, якщо за результатами розгляду отриманих судом відомостей про місцезнаходження боржника - юридичної особи або фізичної особи - підприємця буде встановлено, що заява про видачу судового наказу не підсудна цьому суду, суд не пізніше десяти днів з дня надходження заяви постановляє ухвалу про передачу заяви про видачу судового наказу разом з доданими до неї документами за підсудністю.

Відповідно до ч. 1 ст. 32 ЦПК України спори між судами про підсудність не допускаються. Враховуючи те, що місцезнаходженням нерухомого майна є територія Шевченківського району м. Харкова, суд доходить висновку про наявність підстав для передання вказаної справи за територіальною підсудністю до Шевченківського районного суду м. Харкова.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст.27,28,31,32 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Заяву Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Паляниця» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за комунальні послуги передати за підсудністю до Шевченківського районного суду м. Харкова.

Ухвала суду першої інстанції набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя О.М. Якішина