Справа № 750/7689/25
Провадження № 2/750/2256/25
У Х В А Л А

02 вересня 2025 року м. Чернігів

Деснянський районний суд м. Чернігова в складі:

судді Маринченко О.А.,

секретар судового засідання Шилова Ж.О.,

за участю позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

відповідача ОСОБА_3 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення коштів,

в с т а н о в и в:

05 червня 2025 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 , в якому просить стягнути в порядку регресу сплачені на оплату житлово-комунальних послуг за період з 01 січня 2023 року до 31 грудня 2024 року грошові кошти в сумі 14567 грн. 91 коп.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 12 червня 2025 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в справі; справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження; визначено сторонам строк для подачі заяв по суті справи.

02 вересня 2025 року представник позивача через канцелярію суду подав заяву, в якій просив закрити провадження в справі у зв`язку з відсутністю предмета спору та вирішити питання про розподіл судових витрат, повернення судового збору з державного бюджету.

У судовому засіданні позивач та її представник не підтримали подану заяву про закриття провадження в справі у зв`язку з відсутністю предмета спору та просили суд закрити провадження в справі у зв`язку з відмовою позивача від позову. Також, просили стягнути з відповідача судові витрати та повернути позивачу судовий збір.

Відповідач у судовому засіданні заперечував щодо закриття провадження в справі у зв`язку з відмовою позивача від позову і не заперечував проти закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору. Крім того, відповідач заперечував проти стягнення з нього витрат на правничу допомогу.

Розглядаючи заяву позивача, суд виходить з такого.

Звернення до суду з позовом є суб`єктивним правом позивача, гарантованим статтями 55, 124 Конституції України.

Відповідно до положень пункту 5 частини третьої статті 2 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) однією із основних засад (принципів) цивільного судочинства є диспозитивність.

Дії та воля сторони цивільного процесу фактично визначає спрямованість процесуальної діяльності суду та її результати.

Згідно з частинами першою, третьою статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

За змістом частини другої статті 49 ЦПК України позивач вправі відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу.

Частинами першою, третьою статті 206 ЦПК України визначено, що позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі відмови позивача від позову суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо позивач відмовився від позову і відмова прийнята судом.

Враховуючи, що підстав для неприйняття судом відмови позивача від позову немає, а тому наявні підстави для закриття провадження в справі.

Також, згідно з частиною другою статті 255 ЦПК України про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з державного бюджету.

Відповідно до статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

При подачі позову до суду позивачем було сплачено судовий збір у сумі 1211 грн. 20 коп., що підтверджується копією квитанції від 05 червня 2025 року та понесено витрати на правничу допомогу в сумі 4000 грн.

Закон України «Про судовий збір» визначає правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору.

Згідно із частиною першою статті 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а в разі якщо домовленості про укладення мирової угоди, відмову позивача від позову або визнання позову відповідачем досягнуто сторонами за результатами проведення медіації - 60 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Такі ж норми закріплені в частині третій статті 7 Закону України «Про судовий збір».

Крім того, за положеннями частини третьої статті 142 ЦПК України у разі відмови позивача від позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються з позивача. Однак якщо позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову, суд за заявою позивача присуджує стягнення понесених ним у справі витрат з відповідача.

Позивачу правничу допомогу надавав адвокат Сірий І.Л. на підставі договору № 12032025-П про надання правничої допомоги від 12 березня 2025 року (а.с. 108).

За пунктом 4.1 вказаного договору та відповідно до звіту про виконання доручення гонорар адвоката за надання правничої допомоги, зокрема, підготовки позовної заяви складає 4000 грн. (а.с. 14, 111).

Згідно із частиною другою статті 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до частини четвертої статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Частиною шостою статті 137 ЦПК України передбачено, що обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

За вказаних обставин, враховуючи положення законодавства та норми статті 142 ЦПК України, беручи до уваги те, що позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову, а тому позивачу необхідно повернути з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а іншу частину витрат позивача по сплаті судового збору у розмірі 50 відсотків необхідно покласти на відповідача.

Також, проаналізувавши опис наданих адвокатом позивачу послуг, час витрачений на їх надання, перевіривши відповідність заявленої до стягнення суми наданому обсягу адвокатських послуг, враховуючи заперечення відповідача щодо таких витрат, виходячи з критерію розумності та співмірності, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача витрати на правничу допомогу в даній справі, однак в сумі 1500 грн.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 13, 142, 255, 258-261, 353, 354, 355 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

Провадження в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення коштів у сумі 14567 грн. 91 коп. - закрити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 605 грн. 60 коп. у відшкодування витрат по сплаті судового збору та 1500 грн. витрат на правничу допомогу.

Повернути ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 ) з Державного бюджету України 605 грн. 60 коп. судового збору, сплаченого згідно квитанції від 05 червня 2025 року.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Чернігівського апеляційного суду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя