ВАСИЛЬКІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 362/6619/25
Провадження 2-з/362/22/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"29" серпня 2025 р. Васильківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді Лебідь-Гавенко Г.М.,

за участю секретаря Тельнової О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Василькові Київської області заяву представника ОСОБА_1 адвоката Фанштейн Каріни Михайлівни про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу, визнання прав іпотекодержателя

в с т а н о в и в:

До Васильківського міськрайонного суду Київської області надійшла позовна заява від представника ОСОБА_1 адвоката Фантейн К.М. до ОСОБА_2 про стягнення боргу, визнання прав іпотекодержателя, в якому вона просить суд стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором позики від 30 серпня 2016 року, реєстровий номер 1927 за курсом продажу долару США АТ КБ «ПриватБанк» на день виконання судового рішення у цій справі, а саме: основну суму боргу в розмірі, що в еквіваленті становить 20000,00 доларів США та 3 проценти річних в розмірі, що в еквіваленті становить 838,36 доларів США; Визнати ОСОБА_1 іпотекодержателем відповідно до Іпотечного договору від 30 серпня 2016 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Клименком Д.Б., реєстровий номер 1928 (з урахуванням змін, внесених Договором № 1 від 07 квітня 2017 року про внесення змін до іпотечного договору, посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Клименком Д.Б., реєстровий номер 183), укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на забезпечення виконання зобов`язань за Договором позики від 30 серпня 2016 року, посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Клименком Д.Б., реєстровий номер 1927 (з урахуванням змін, внесених Договором № 1 від 07 квітня 2017 року про внесення змін до договору позики, посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Клименком Д.Б., реєстровий номер 182), щодо нерухомого майна: домоволодіння загальною площею 213,3 кв.м., житловою площею 98,2 кв.м., розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 214; земельної ділянки площею 0,1499 га з цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель і споруд, кадастровий номер: :05:010:0042, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 214, яке на праві власності належить ОСОБА_2 відповідно до Свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого Крушинською сільською радою 14 жовтня 2009 року, та Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ № 663555, виданого Васильківським райвідділом земельних ресурсів Київської області 14 січня 2009 року.

Разом із позовною заявою до суду надійшла заява представника ОСОБА_1 адвоката Фанштейн К.М. про забезпечення позову, в якій вона просить винести ухвалу про забезпечення позовних вимог шляхом накладення арешту на нерухоме майно, яке належить на праві власності ОСОБА_2 , зокрема на: домоволодіння реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 214 загальною площею 213,3 кв. м ., житловою площею 98,2 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ; земельну ділянку реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 214, кадастровий номер :05:010:0042, площею 0,1499 га з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель споруд, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Накласти арешт на рухоме майно, яке належить на праві власності ОСОБА_2 в межах заявленої до стягнення суми, еквівалентної 20838,36 доларів США, зокрема на: Частку в статутному фонді ТОВ «Бізнес акаунтінг груп», ідентифікаційний код юр.особи 41582597, в розмірі 100% номінального вартістю 1500,00 грн ; Частку в статутному фонді ПП «Будівельна компанія «Георгій», ідентифікаційний код юридичної особи 34579198, в розмірі 100% номінальною вартістю 100,00 грн ; грошові кошти, що належать або підлягають передачі чи сплаті ОСОБА_2 у всіх банках та/або інших фінансових установах; Заборонити державним реєстраторам , нотаріусам та органам, що здійснюють державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, вчиняти будь-які дії щодо об`єктів нерухомого майна, а саме щодо: домоволодіння реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 214, загальною площею 213,3 кв. м., житловою площею 98,2 кв. м., що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 ; та земельні ділянки реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 214, кадастровий номер: :05:010:0042, площею 0,1499 га з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель і споруд, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 .

Заява про забезпечення позову обґрунтована тим, що 30 серпня 2016 року між ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого діяв представник за довіреністю ОСОБА_3 , та ОСОБА_2 укладено Договір позики, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Клименком Д.Б., реєстровий номер 1927 (далі Договір позики). Згідно з пунктами 1, 2 Договору позики, ОСОБА_2 (Позичальник) прийняла у позику від Позивача (Позикодавець) гроші в сумі 573 440,00 грн., що на день укладення цього Договору становить еквівалент 22 400,00 доларів США за курсом продажу доларів США в ПАТ КБ «Приват Банк» (1 дол. США = 25.6 грн.), які ОСОБА_2 зобов`язується повернути Позивачу не пізніше 30 грудня 2016 року в такому порядку: - 30 вересня 2016 року грошову суму, що становить еквівалент 600,00 дол. США; - 30 жовтня 2016 року грошову суму, що становить еквівалент 600,00 дол. США; - 30 листопада 2016 року грошову суму, що становить еквівалент 600,00 дол. США; - 30 грудня 2016 року грошову суму, що становить еквівалент 20 600,00 дол. США. Сторони погодили, що позика є безпроцентною, а її повернення повинне проходити в готівковій формі у місті Києві за курсом продажу доларів США ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» на день проведення розрахунку за цим Договором (пункт 2 Договору позики). Цього ж дня (30 серпня 2016 року) з метою забезпечення виконання Договору позики сторони уклали Іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Клименком Д.Б., реєстровий номер 1928 (далі Іпотечний договір). В іпотеку ОСОБА_2 передала наступне нерухоме майно: - домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 214; - земельна ділянка площею 0,1499 га з цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель і споруд, кадастровий номер: :05:010:0042, розташована за адресою: АДРЕСА_1 (далі іпотечне майно). Оскільки всупереч умовам Договору позики та положенням законодавства України ОСОБА_2 добровільно не виконала взяті на себе зобов`язання в узгоджений строк, то Позивач вимушений звернутися до суду за захистом свого цивільного права та вимагати стягнення з ОСОБА_2 боргу в сумі, еквівалентній 20 000 (двадцяти тисячам) доларів США 00 центам, та трьох процентів річних в сумі, еквівалентній 838,36 доларів США. Крім того, Позивач просить визнати за ним право іпотекодержателя стосовно іпотечного майна (домоволодіння загальною площею 213,3 кв.м., житловою площею 98,2 кв.м., розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 214, та земельної ділянки площею 0,1499 га з цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель і споруд, кадастровий номер: :05:010:0042, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 214).

Частиною 1 ст. 153 ЦПК України передбачено, що заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд вивчивши заяву про забезпечення позову, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного висновку.

Відповідно до положень ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Види забезпечення позову визначені положеннями ст. 150 ЦПК України та до них належать: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії; встановленням обов`язку вчинити певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору; зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1 - 9 цієї частини.

При цьому, відповідно до вимог ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Як передбачено положеннями ч. 7 ст. 153 ЦПК України, в ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання, а також вирішує питання зустрічного забезпечення.

Вирішуючи питання про забезпечення позову та приймаючи відповідне рішення, суд зобов`язаний враховувати обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги, та зазначені ним докази, що підтверджують кожну обставину.

Відповідно до частин третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (стаття 76 ЦПК України).

Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна особа повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

З матеріалів справи вбачається, що позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 з позовом про стягнення боргу, визнання прав іпотекодержателя.

Тобто спір виник з приводу стягнення боргу та визнання прав іпотекодержателя.

Судом було встановлено, що Рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 26.07.2022 у справі №362/3828/20 позов ОСОБА_2 задоволено. Визнано недійсним правочин про задоволення вимог іпотекодержателя ОСОБА_1 , внесеного у вигляді запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 23 листопада 2018 року № 29124774, на підставі рішення від 27 листопада 2018 року №44466899 та від 27 листопада 2018 року № 44268789, яким позбавлено ОСОБА_2 права власності на нерухоме майно - домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 та земельну ділянку, площею 0,1499 га, кадастровий номер: :05:010:0042, що розташована за цією самою адресою. Визнано протиправним та скасовано рішення державного реєстратора Колодій О. В. від 27 листопада 2018 року № 44466899 про державну реєстрацію права приватної власності на нерухоме майно, а саме вищевказану земельну ділянку, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 214. Визнано протиправним та скасовано рішення державного реєстратора Колодій О. В. від 27 листопада 2018 року № 44268789 про державну реєстрацію права приватної власності на нерухоме майно, а саме вищевказане домоволодіння, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна:214. Визнано протиправними дії державного реєстратора Колодій О. В., які полягають у внесенні запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 23 листопада 2018 року № 29124774, який був внесений на підставі рішення від 27 листопада 2018 року № 44466899. Визнано протиправними дії державного реєстратора Колодій О. В., які полягають у внесенні запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 23 листопада 2018 року № 29125957, який був внесений на підставі рішення від 27 листопада 2018 року № 44268789. Відновлено у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис № 16134021 про право приватної власності ОСОБА_2 на вищевказане домоволодіння та земельну ділянку.

Постановою Київського апеляційного суду від 24 листопада 2023 року рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 26 липня 2022 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

Постановою Верховного Суду від 26.06.2024 року Постанову Київського апеляційного суду від 24 листопада 2023 року скасовано, рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 26 липня 2022 року залишено у силі.

Постановою Київського апеляційного суду від 11.02.2021 року у справі №362/3828/20 вжито заходів забезпечення позову шляхом заборони державним реєстраторам, нотаріусам та органам, що здійснюють державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо об`єктів нерухомого майна, а саме: земельної ділянки - реєстраційний № 214, кадастровий № :05:010:0042, площею 0,1499 га, цільове призначення: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), за адресою: АДРЕСА_1 ; та домоволодіння - реєстраційний № 214, загальною площею 213,3 кв.м., житловою площею 98,2 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 21.10.2024 року у справі №362/5008/24 позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , треті особи на стороні відповідачів без самостійних вимог на предмет спору: Приватний нотаріус Вишгородського нотаріального округу Київської області Теплюк Г.М., Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Ігнатов О.В. про визнання правочину недійсним та витребування майна із незаконного володіння, задоволено.

Визнано недійсним Іпотечний договір, серія та номер 830 від 15.11.2022, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ігнатовим О.В. про передачу ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 в іпотеку домоволодіння реєстраційний номер 214, загальною площею 213,3 кв.м., житловою площею 98,2 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та земельної ділянки реєстраційний номер 214, кадастровий номер :05:010:0042, площею 0,1499 гектарів, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , цільове призначення: для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд;

Витребувано із незаконного володіння ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 земельну ділянку реєстраційний номер 214, кадастровий номер :05:010:0042, площею 0,1499 гектарів, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , цільове призначення: для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд.

Витребувано із незаконного володіння ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 домоволодіння реєстраційний номер 214, загальною площею 213,3 кв.м., житловою площею 98,2 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого суб`єкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 15 серпня 2018 року у справі № 922/4587/13 та від 17 жовтня 2018 року у справі №183/5864/17-ц.

У постанові ВП Верховного Суду від 18.05.2021 року у справі №914/1570/20 вказано, що «під забезпеченням позову розуміють сукупність процесуальних дій, що гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. Таким чином, особам, які беруть участь у справі, надано можливість уникнути реальних ризиків щодо утруднення чи неможливості виконання рішення суду, яким буде забезпечено судовий захист законних прав, свобод та інтересів таких осіб. При цьому важливим є момент об`єктивного існування таких ризиків, а також того факту, що застосування заходів забезпечення позову є дійсно необхідним, що без їх застосування права, свободи та законні інтереси особи (заявника клопотання) будуть порушені, на підтвердження чого є належні й допустимі докази. Також важливо, щоб особа, яка заявляє клопотання про забезпечення позову, мала на меті не зловживання своїми процесуальними правами, порушення законних прав відповідного учасника процесу, до якого зазначені заходи мають бути застосовані, а створення умов, за яких не існуватиме перешкод для виконання судового рішення. Отже, при використанні механізму забезпечення позову учасники спору повинні належним чином обґрунтовувати підстави застосування відповідного заходу забезпечення позову у конкретній справі; зазначати обставини, які свідчать про те, що неприйняття зазначеного заходу може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду; підтверджувати такі обставини належними й допустимими доказами».

Представником ОСОБА_1 адвокатом Фанштейн К.М. до заяви про забезпечення позову не надано жодних доказів, які б свідчили про намір відповідача або підготовчі дії відповідача щодо відчуження нерухомого майна, третім особам, враховуючи, що на вказане нерухоме майно і так накладено арешт постановою Київського апеляційного суду від 11.02.2021 року у цивільні справі 362/3828/20, яким вжито заходів забезпечення позову шляхом заборони державним реєстраторам, нотаріусам та органам, що здійснюють державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо об`єктів нерухомого майна, а саме: земельної ділянки - реєстраційний № 214, кадастровий № :05:010:0042, площею 0,1499 га, цільове призначення: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), за адресою: АДРЕСА_1 ; та домоволодіння - реєстраційний № 214, загальною площею 213,3 кв.м., житловою площею 98,2 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Таким чином доводи заявника про те, що існує реальна загроза утруднення виконання чи неможливість виконання рішення суду в подальшому є лише припущеннями, оскільки і так наявний арешт на вказане майно, яке не скасовано.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Аналогічна правова позиція міститься, зокрема, у постановах Верховного Суду від 21.11.2018 (справа № 826/8556/17), від 25.04.2019 (справа № 826/10936/18).

Співмірність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків від заборони відповідачу/ іншим особам здійснювати певні дії (постанова Верховного Суду від 22.07.2021 у справі №910/4669/21).

Заходи щодо забезпечення позову можуть бути вжиті судом лише в межах предмета позову (аналогічний правовий висновок міститься в постанові Верховного Суду від 18.02.2022 у справі №910/12404/21).

Однак накладення арешту як на кошти, так і на майно особи, причому окремо на те, і на інше - у повній сумі спору (20 838, 36 доларів США) матиме наслідком подвійне забезпечення позовних вимог (і за рахунок коштів, і за рахунок майна), а також порушить його права, що також суперечить наведеним вимогам закону стосовно співмірності заходів забезпечення позову із заявленими позовними вимогами.

Враховуючи викладене те, що заява про вжиття заходів забезпечення позову ґрунтується на припущеннях представника позивача і при цьому ним не надано суду жодного належного, допустимого та достовірного доказу в розумінні ст.ст. 76-78 ЦПК України в підтвердження фактів імовірності утруднення виконання або неможливості виконання рішення суду в майбутньому в разі невжиття таких заходів, не наведено посилань на те, що існують обставини, які свідчать про реальну можливість або підготовчі дії відчуження відповідачем спірного майна, враховуючи постанову Київського апеляційного суду від 11.02.2021 року, яким вжито заходів забезпечення позову на вказане нерухоме майно, суд дійшов висновку про відхилення заяви про забезпечення позову, оскільки накладення арешту на грошові кошти та майно особи, у межах суми позову, може призвести до подвійного забезпечення позовних вимог (і за рахунок коштів, і за рахунок майна), що також суперечить наведеним вимогам закону стосовно співмірності заходів забезпечення позову і заявленими позовними вимогами, що відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 03.03.2023 року у справі №905/448/22.

Крім того, заявником в заяві не зазначено щодо застосування зустрічного забезпечення, відповідно до вимог ст. 154 ЦПК України.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 12, 76-78, 149-159, 247, 260, 353, 354 ЦПК України суд,

п о с т а н о в и в:

У задоволенні заяви представника ОСОБА_1 адвоката Фанштейн Каріни Михайлівни про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу, визнання прав іпотекодержателя - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржено безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення (підписання).

Текст ухвали складено 29.08.2025 року.

Суддя Г.М.Лебідь-Гавенко