Провадження №2-з/752/188/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 вересня 2025 року м. Київ

Суддя Голосіївського районного суду міста Києва Кокошко О.Б., розглянувши заяву ОСОБА_1 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2 , про забезпечення позову,-

ВСТАНОВИВ:

Адвокат Сініцина Оксана Петрівна в інтересах ОСОБА_1 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2 , за допомогою модуля Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи «Електронний суд» звернулася до суду із позовною заявою до ОСОБА_3 , Управління житлово-комунального господарства Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації, третя особа Служба у справах дітей та сім`ї Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації, Орган опіки та піклування в особі Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації про скасування розпорядження про передачу квартири у приватну власність та свідоцтва про право власності на житло. Вказані позовні вимоги заявлені позивачем щодо квартири за адресою: АДРЕСА_1 .

20.08.2025 адвокат Сініцина О.П. подала до суду за допомогою модуля Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи «Електронний суд» заяву про забезпечення позову шляхом:

- накладення арешту на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 70.4 кв.м, житловою площею 36.2 кв.м, до винесення рішення у вказаній справі;

- заборонити будь-яким юридичним та фізичним особам здійснювати будь-які дії щодо відчуження вказаного об`єкту нерухомого майна.

Позивач зазначає, що вона звернулася до суду із вказаною позовною заявою. Предметом спору є скасування розпорядження про передачу вказаної квартири у приватну власність та свідоцтва про право власності на неї. Вказана квартира була передана у власність відповідача ОСОБА_3 , за яким в подальшому зареєстроване право приватної власності. Вона разом із ОСОБА_3 зареєструвала шлюб, від якого у них народилася донька ОСОБА_4 . Їх родина перебувала на черзі для розширення житлової площі. У грудні 2019 року їх родина отримала ордер на вселення у вказану квартиру, в якій в подальшому вони проживали та були зареєстровані. У липні 2020 року на переконання відповідача вона разом із дитиною були зняті з реєстраційного обліку за вказаною квартирою. Відповідач її переконав, що дії щодо зняття з реєстрації необхідно вчинити з метою прискорення права власності на вказану квартиру. Враховуючи стан здоров`я їх дитини, вона разом з дитиною тимчасово проживали у вказаній квартирі або у смт. Гостомель у приватному будинку. Відповідач запевняв її неодноразово, що оформлення права власності на вказану квартиру відбувається, оскільки документи знаходяться на розгляді. Через вторгнення РФ на територію України у 2022 році вона разом із донькою виїхали за межі України. В травні 2023 року вона випадково дізналася, що відповідач подав до суду позов про розірвання шлюбу між ними. Вказані обставини були для неї несподіванкою. В серпні 2023 року вона разом із донькою повернулася в Україну з метою проживання у вказаній квартирі. Відповідач відмовив їй щодо проживання у вказаній квартирі, оскільки нерухоме майно було приватизоване тільки на відповідача. Вказаними діями відповідач порушив її права та права їх доньки. Вона немає іншого житла для проживання разом із донькою, внаслідок чого була змушена орендувати квартиру у м. Обухів. На її думку, відповідач вказаними діями ввів її в оману щодо оформлення права власності на вказану квартиру. На підставі рішення суду від 04.09.2023 по справі №759/9332/23 шлюб між ними був розірваний. На її думку, відповідач може вчинити дії, спрямовані на відчуження вказаної квартири, оскільки у відкритих джерелах знаходиться оголошення про продаж квартири. З метою захисту її прав та прав її дитини вона звернулася до суду із позовом про скасування розпорядження про передачу квартири у приватну власність та свідоцтва про право власності на житло, а також одночасно із заявою про забезпечення позову. На підставі ухвали суду від 13.11.2023 у справі №759/21799/23 був накладений арешт на вказану квартиру та встановлена заборона щодо відчуження її. Рішенням суду від 12.05.2025 по справі №759/22729/23 було відмовлено у задоволенні позовних вимог за вказаним позовом, оскільки позов був пред`явлений до неналежного відповідача. На підставі ухвали суду від 30.07.2025 були скасовані заходи забезпечення позову, вжиті на підставі ухвали суду від 13.11.2023 у справі №759/21799/23. На думку позивача, відповідач може в будь-який час вчинити дії щодо відчуження вказаної квартири, право на приватизацію якої має вона та її донька. Своєчасне невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити захист чи зробити взагалі неможливим виконання рішення суду, чим порушить права і законні інтереси позивача. Просила застосувати заходи забезпечення позову та задовольнити заяву.

На підставі положень ч. 1 ст. 153 ЦПК України суд вважає за необхідне розглянути вказану заяву про забезпечення позову без повідомлення учасників справи.

Перевіривши заяву та додані до неї документи, суд вважає, що вона підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Згідно з ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

Відповідно до п. 1, 2 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії.

Відповідно до ч. 6, 8 ст. 153 ЦПК України залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково.

В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання та вирішує питання зустрічного забезпечення. Суд може також зазначити порядок виконання ухвали про забезпечення позову.

З матеріалів справи судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 , в своїх інтересах та в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2 , звернулася до суду із позовною заявою до ОСОБА_3 , Управління житлово-комунального господарства Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації, третя особа Служба у справах дітей та сім`ї Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації, Орган опіки та піклування в особі Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації про скасування розпорядження про передачу квартири у приватну власність та свідоцтва про право власності на житло. Вказані позовні вимоги заявлені позивачем щодо квартири за адресою: АДРЕСА_1 .

На теперішній час позивач має обґрунтовані підстави вважати, що відповідач може вчинити дії, спрямовані на істотне ускладнення чи унеможливлення виконання майбутнього рішення суду.

Згідно з копією свідоцтва про право власності від 14.08.2020 ОСОБА_3 на підставі розпорядження від 14.08.2020 №40110 належить на праві приватної власності квартира за адресою: АДРЕСА_1 .

Вказані відомості також підтверджуються відомостями з реєстрів від 24.07.2025 №436737897.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2020 у справі №381/4019/18, зазначено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. […] Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. […] Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову.

За таких обставин, дослідивши матеріали справи та доводи позивача, викладені у заяві про забезпечення позову, з`ясувавши обсяг позовних вимог, відповідність видам забезпечення позову, які просить застосувати позивач, позовним вимогам, пересвідчившись в тому, що між сторонами дійсно виник спір та невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав позивача, за захистом яких вона звернулася до суду, суд вважає за необхідне для забезпечення позовних вимог позивача задовольнити частково заяву та накласти арешт на вказану квартиру.

Водночас суд вважає, що захід забезпечення позову шляхом заборони будь-яким юридичним та фізичним особам здійснювати будь-які дії щодо відчуження вказаного об`єкту нерухомого майна, не підлягають окремому задоволенню, виходячи з наступного.

Зі змісту заяви вбачається, що позивач просить застосувати декілька видів забезпечення її позову - арешт вказаної квартири та встановлення відповідних заборон щодо вказаної квартири, що, на думку суду, не є необхідним і співмірним, оскільки арешт майна, сам по собі включає заборону відчуження вказаного майна, а тому, відсутні підстави для застосування заходу забезпечення позову як заборона відчуження вказаного майна.

Таким чином, суд дійшов висновку, що заява про забезпечення позову підлягає частковому задоволенню, оскільки накладення арешту на вказану квартиру повною мірою забезпечить та відповідатиме меті забезпечення позову та принципам розумності та співрозмірності, та є достатньою мірою гарантування досягнення дієвості такого заходу забезпечення у вказаному спорі.

Водночас, станом на час розгляду судом заяви про забезпечення позову у суду відсутні підстави вважати, що існують обставини, з якими законодавець встановив обов`язок суду на застосування зустрічного забезпечення, згідно з частиною третьою статті 154 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 149-153, 258-261, 353-355 ЦПК України суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2 , про забезпечення позову - задовольнити частково.

Накласти арешт на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 70.4 кв.м, житловою площею 36.2 кв.м, що належить на праві власності ОСОБА_3 , до набрання законної сили судовим рішенням у справі №752/18315/25.

Відмовити у задоволенні решти вимог заяви.

Копію ухвали про забезпечення позову надіслати учасникам справи для відома, а уповноваженій особі для вжиття відповідних заходів.

Ухвала набирає законної сили негайно з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання.

Ухвала про забезпечення позову є виконавчим документом та строк пред`явлення її до виконання на підставі ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» становить 3 роки.

Стягувач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_1 .

Боржник: ОСОБА_3 , місце проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Ухвала складена 01.09.2025.

Суддя О. Б. Кокошко