СЕМЕНІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ідентифікаційний код 02886143
Справа №548/1432/25
Провадження №2-о/547/25/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 серпня 2025 року с-ще Семенівка, Полтавська область

Семенівський районний суд Полтавської області у складі:

головуючого судді В.Ф.Харченка,

за участі секретаря судового засідання К.С.Перекопної,

представника заявника ОСОБА_1 адвоката Т.О.Матківського (відеоконференцзв`язок),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 1 Семенівського районного суду Полтавської області, за правилами окремого провадження, цивільну справу за заявоюпредставника заявника ОСОБА_1 адвоката Матківського Тараса Олеговича, заінтересовані особи: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_1 ), про встановлення факту, що має юридичне значення (факту самостійного утримання та виховання малолітньої дитини).

ВСТАНОВИВ:

Заявник ОСОБА_1 просить суд встановити юридичний факт, що ОСОБА_1 самостійно утримує та виховує малолітню дитину ОСОБА_3 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Вимоги заяви обґрунтовує відсутністю спілкування своєї малолітньої дочки ОСОБА_4 з її матір`ю (заінтересованою особою) ОСОБА_2 , наявністю виконавчого провадження про стягнення з матері дитини аліментів на утримання дитини і заборгованості за аліментами, неможливістю у зв`язку з цим призову заявника-військовозобов`язаного на військову службу під час мобілізації на підставі п. 4 ч. 1 ст. 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку". Стверджує, що звертався до 1 відділу Лубенського РТЦК з питання надання відстрочки, але отримав усне роз`яснення про необхідність надання рішення суду. Іншими словами заява переважно ґрунтується на неналежному виконанні батьківських (сімейних) обов`язків матір`ю дитини.

Заявник і заінтересовані особи (представники заінтересованих осіб) у судове засідання не з`явилися, суд не отримував пояснення заінтересованих осіб щодо вимог зави у справі.

Суд поставив на обговорення питання щодо можливості продовження провадження у справі за правилами окремого провадження з огляду на виснування постанови Великої Палати Верховного Суду у постанові від 11.09.2024 у справі № 201/5972/22 згідно якої встановлення відповідного факту повинно розглядатися за правилами позовного, а не окремого провадження; запропонував представникові заявника надати додаткове обґрунтування за якого суд може не врахувати висновок Великої Палати Верховного Суду на користь висновку Верховного Суду у колегії суддів судової палати Касаційного цивільного суду.

Представник заявника вважав, що надав достатнє обґрунтування доводів заяви у справі. Щодо можливості продовження провадження за правилами окремого, а не позовного провадження, покладався на розсуд суду. Представник не знає чи є вказана ним заінтересована особа ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ) окремою юридичною особою чи є відокремленим підрозділом Лубенського РТЦК.

Відповідно до ч. 6 ст. 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права. Згідно із ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Заявник посилається на висновки Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду у постанові від 02.04.2025 у справі № 127/3622/24, зокрема, встановлення юридичного факту як підставу для отримання відстрочки від мобілізації та/ або звільнення з військової служби здійснюється безпосередньо судом. За відсутності спору між батьками дитини щодо її виховання та утримання й визначення законодавством встановлення такого факту в судовому порядку суд, оцінюючи доводи і докази, які підтверджують факт самостійного виховання особою дитини, досліджує обставини (події) у конкретних життєвих ситуаціях; в умовах дії режиму воєнного стану факт самостійного виховання батьком (або іншою особою) дитини може існувати і без наявного спору про право через обставини, з огляду на які обсяг прав матері (батька) обмежується або припиняється.

Натомість постанова Великої Палати Верховного Суду від 11.09.2024 у справі № 201/5972/22, у якій йшлося у встановленні у порядку окремого провадження факту самостійного виховання дитини, зазначила, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; встановлення факту не пов`язується із наступним вирішенням спору про право. Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: - факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них має залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення; - встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах; - заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо); - чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів. Вирішуючи питання про прийняття заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, суддя, окрім перевірки відповідності поданої заяви вимогам закону щодо форми та змісту, зобов`язаний з`ясувати питання про підсудність та юрисдикційність.

І найголовніше: у справі, яка є предметом перегляду, заявник просить встановити факт самостійного виховання дитини. Заявлені вимоги, пов`язані з доведенням існування підстав для визнання (підтвердження) за ним певного соціально-правового статусу - батька, який самостійно виховує дитину; для підтвердження самостійного виховання дитини батьком необхідне існування (настання) обставин, у силу яких обсяг прав матері обмежується або припиняється; доведення факту одноосібного виховання дитини батьком пов`язане з настанням (існуванням) обставин, за яких мати не виконує своїх батьківських обов`язків щодо дитини, стосується зміни обсягу сімейних прав або невиконання одним із батьків батьківських обов`язків (у тому числі умисного) та безумовно впливає на права й інтереси самої дитини, а також зумовлює відповідні правові наслідки, визначені законом; такий факт одноосібного виховання дитини одним із батьків не може встановлюватись у безспірному порядку або за домовленістю батьків дитини, в тому числі на підставі укладеного між ними договору або на підставі судового рішення, ухваленого за правилами окремого провадження, оскільки в такому питанні завжди існуватиме загроза порушення принципу дотримання найкращих інтересів дитини; інститут окремого провадження не може використовуватися для створення преюдиційних фактів з метою подальшого вирішення будь-якого спору про право; за установлених обставин факт самостійного виховання дитини матір`ю (батьком) не може бути встановлений за правилами окремого провадження, у зв`язку із чим така заява має бути залишена без розгляду.

Згідно ч. 6 ст. 294 ЦПК України якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

Ураховуючи зазначені обставини, у т.ч. приписи ст. 294 ЦПК України та висновки Великої Палати Верховного Суду від 11.09.2024 у справі № 201/5972/22, відступу від яких не здійснено єдино можливим суб`єктом Великою Палатою Верховного Суду, місцевий суд зазначає, що під час розгляду справи у порядку окремого провадження з`ясовано існування спору про право між заявником і однією із заінтересованих осіб щодо наявності у заявника права не бути призваним на військову службу під час мобілізації у зв`язку зі стверджуваним заявником неналежним виконанням батьківських обов`язків заінтересованою особою (матір`ю дитини) щодо малолітньої дочки ОСОБА_4 .

Такі обставини зумовлюють залишення заяви без розгляду, що не позбавляє заявника звернутися до суду із позовною заявою про встановлення аналогічного факту із залученням до участі у справі усіх заінтересованих осіб: органу РТЦК та СП, а не його відокремленого підрозділу, матері дитини, самої дитини, служби у справах дітей тощо.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 1-5, 12, 13, 223, 258-261, 293, 294, 315, 351-355 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву представниказаявника ОСОБА_1 адвоката Матківського Тараса Олеговича, заінтересовані особи: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_1 ), про встановлення факту, що має юридичне значення (факту самостійного утримання та виховання малолітньої дитини) залишити без розгляду, роз`яснивши заявникові ОСОБА_1 право подати позов на загальних підставах.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку учасниками справи до Полтавського апеляційного суду протягом 15 днів з дня складення повної ухвали.

Учасник справи, якому повна ухвала не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 15 днів з дня вручення їй повної ухвали.

Повна ухвала складена 01.09.2025.

Суддя В.Ф.Харченко