ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 вересня 2025 року

м. Київ

справа № 585/2746/24

провадження № 61-6516св25

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Коломієць Г. В. (суддя-доповідач), Гулька Б. І., Луспеника Д. Д.,

учасники справи:

позивач - керівник Роменської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Роменської міської ради Сумської області, Управління соціального захисту населення Роменської міської ради,

відповідач - ОСОБА_1 ,

третя особа- Роменський центр комплексної реабілітації для дітей та осіб з інвалідністю імені Наталії Осауленко,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу заступника керівника Сумської обласної прокуратури на ухвалу Роменського міськрайонного суду Сумської області від 19 червня 2024 року у складі судді Євлах О. О. та постанову Сумського апеляційного суду від 29 квітня 2025 року,ухвалену у складі колегії суддів: Криворотенка В. І., Собини О. І. , Рунова В. Ю.,

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У червні 2024 року керівник Роменської окружної прокуратури Кулижкін А. В. звернувся до суду з позовом в інтересах держави в особі Роменської міської ради Сумської області, Управління соціального захисту населення Роменської міської ради до ОСОБА_1 , в якому просив стягнути з ОСОБА_1 на користь Управління соціального захисту населення Роменської міської ради шкоду, завдану незаконним звільненням працівника, у розмірі 125 593,09 грн.

Позовна заява мотивована тим, що рішенням Роменського міськрайонного суду Сумської області 03 травня 2023 року у справі № 585/1781/22 задоволено позов ОСОБА_2 до Роменського центру комплексної реабілітації для дітей та осіб з інвалідністю імені Наталії Осауленко; визнано незаконним та скасовано наказ директора Установи від 06 червня 2022 року № 08-К «Про оголошення догани ОСОБА_2 »; визнано незаконним та скасовано наказ директора Установи від 07 липня 2022 № 10-К «Про звільнення з посади головного бухгалтера Роменського центру комплексної реабілітації для дітей (осіб) з інвалідністю імені Наталії Осауленко»; поновлено ОСОБА_2 на посаді головного бухгалтера Установи з 07 липня 2022 року; стягнуто з Установи на користь ОСОБА_2 середній заробіток, обрахований за період з 08 липня 2022 року до 03 травня 2023 року включно, в сумі 125 593,09 грн з утриманням з цієї суми згідно з чинним законодавством України податків та зборів.

Внаслідок дій відповідача, які полягають у незаконному звільненні працівника,місцевому бюджету завдано шкоди у розмірі 125 593,09 грн.

Прокурор зазначав, що станом на момент подання ним позову до суду, Роменською міською радою Сумської області та Управлінням соціального захисту населення Роменської міської ради не здійснювалось заходів щодо захисту інтересів територіальної громади, шляхом пред`явлення позову про стягнення шкоди, завданої незаконним звільненням працівника, а тому наявні правові підстави для звернення з позовом до суду з метою захисту прав та інтересів територіальної громади.

Короткий зміст судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій

Ухвалою Роменського міськрайонного суду Сумської області від 19 червня 2024 року, залишеною без змін постановою Сумського апеляційного суду від 29 квітня 2025 року, позовну заяву керівника Роменської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Роменської міської ради Сумської області, Управління соціального захисту населення Роменської міської ради до ОСОБА_1 , третя особа - Роменський центр комплексної реабілітації для дітей та осіб з інвалідністю імені Наталії Осауленко, про стягнення шкоди, завданої незаконним звільненням працівника повернуто позивачу.

Повертаючи позовну заяву прокуроруна підставі пункту 4 частини четвертої статті 185 ЦПК України, суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, виходив із того, що Роменська міська рада Сумської області звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 , треті особи: Роменський центр комплексної реабілітації для дітей та осіб з інвалідністю імені Наталії Осауленко, Управління фінансів Роменської міської ради, про відшкодування шкоди, завданої незаконним звільненням працівника та ухвалою Роменського міськрайонного суду Сумської області від 17 червня 2024 року відкрито провадження у справі № 585/2739/24, а тому відсутні правові підстави для представництва прокурором інтересів держави в суді в особі Роменської міської ради Сумської області та Управління соціального захисту населення Роменської міської ради.

Короткий зміст вимог касаційної скарги та її доводів

У травні 2025 року заступник керівника Сумської обласної прокуратури подав до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судами норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Касаційна скарга мотивована тим, щосуди попередніх інстанцій неправильно застосували до спірних правовідносин положення пункту 4 частини четвертої статті 185 ЦПК України та незаконно повернули позовну заяву керівника Роменської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Роменської міської ради Сумської області, Управління соціального захисту населення Роменської міської ради до ОСОБА_1 , третя особа - Роменський центр комплексної реабілітації для дітей та осіб з інвалідністю імені Наталії Осауленко, про стягнення шкоди, завданої незаконним звільненням працівника.

Вказує, що посилаючись на те, що в провадженні Роменського міськрайонного суду Сумської області перебуває справа № 585/2739/24 за позовом Роменської міської ради Сумської області до ОСОБА_1 , треті особи: Роменський центр комплексної реабілітації для дітей та осіб з інвалідністю імені Наталії Осауленко, Управління фінансів Роменської міської ради, про відшкодування шкоди, завданої незаконним звільненням працівника, суди попередніх інстанцій не врахували, що рішенням Роменського міськрайонного суду Сумської області від 30 вересня 2024 року у справі № 585/2739/24 у задоволенні позовних вимог Роменської міської ради Сумської області відмовлено, зокрема, у зв`язку з тим, що Роменська міська рада у позові просила стягнути завдану шкоду на користь третьої особи у справі - Управління фінансів Роменської міської ради. Водночас вказане судове рішення не було оскаржено Роменської міською радою в апеляційному порядку та набрало законної сили.

Доводи інших учасників справи

У червні 2025 року ОСОБА_1 подала відзив на касаційну скаргу, в якому просить відмовити у задоволенні касаційної скарги та залишити судові рішення без змін як такі, що ухвалені з додержанням норм процесуального права.

Рух касаційної скарги у суді касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 27 травня 2025 року відкрито касаційне провадження, витребувано матеріали справи із суду першої інстанції.

У червні 2025 року до Верховного Суду надійшли матеріали справи.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Частиною другою статті 389 ЦПК України передбачено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду вважає, що касаційна скарга заступника керівника Сумської обласної прокуратури не підлягає задоволенню.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Статтею 400 ЦПК України встановлено межі розгляду справи судом касаційної інстанції. Так, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що судові рішення ухвалені з додержанням норм процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюються зміст, форма, умови реалізації процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та їх гарантій.

Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Відповідно до частин першої, другої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (частина перша статті 5 ЦПК України).

У справах можуть також брати участь органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб (частина четверта статті 42 ЦПК України).

Відповідно до частини третьої статті 56 ЦПК України у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами.

Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених статтею 185 цього Кодексу (частина четверта статті 56 ЦПК України).

Пунктом 4 частини четвертої статті 185 ЦПК України передбачено, що крім цього, заява повертається у випадках, коли відсутні підстави для звернення прокурора до суду в інтересах держави або для звернення до суду особи, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи.

Відповідно до частини третьої статті 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

Результат аналізу частини третьої статті 23 Закону України «Про прокуратуру» дає підстави стверджувати, що прокурор може представляти інтереси держави в суді лише у двох «виключних» випадках: 1) якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює компетентний орган; 2) у разі відсутності такого органу.

Прокурор, звертаючись до суду з позовом, має обґрунтувати та довести підстави для представництва, однією з яких є бездіяльність компетентного органу.

Бездіяльність компетентного органу (нездійснення захисту інтересів держави) означає, що компетентний орган знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, мав повноваження для захисту, але не звертався до суду з відповідним позовом у розумний строк.

Звертаючись до компетентного органу до подання позову в порядку, передбаченому статтею 23 Закону України «Про прокуратуру», прокурор фактично надає йому можливість відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави, зокрема, шляхом призначення перевірки фактів порушення законодавства, виявлених прокурором, вчинення дій для виправлення ситуації, а саме подання позову або аргументованого повідомлення прокурора про відсутність такого порушення.

Невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу.

Таким чином, прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого статтею 23 Закону України «Про прокуратуру», і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження судом підстав для представництва. Якщо прокурору відомі причини такого не звернення, він обов`язково повинен зазначити їх в обґрунтування підстав для представництва, яке міститься в позові. Але якщо з відповіді зазначеного органу на звернення прокурора такі причини з`ясувати неможливо чи такої відповіді взагалі не отримано, то це не є підставою вважати звернення прокурора необґрунтованим.

Такі правові висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 травня 2020 року у справі № 912/2385/18.

У справі, яка переглядається, керівник Роменської окружної прокуратури Кулижкін А. В. звернувся до суду з позовом в інтересах держави в особі Роменської міської ради Сумської області, Управління соціального захисту населення Роменської міської ради до ОСОБА_1 , третя особа - Роменський центр комплексної реабілітації для дітей та осіб з інвалідністю імені Наталії Осауленко, про стягнення шкоди, завданої незаконним звільненням працівника.

Спір стосується шкоди, заподіяної місцевому бюджету внаслідок дій відповідача, які полягають в незаконному звільненні працівника, внаслідок чого місцевому бюджету завдано шкоди у розмірі 125 593,09 грн.

Прокурор обґрунтовував своє представництво бездіяльністю компетентних органів, що виражається у невжитті заходів щодо захисту прав та інтересів територіальної громади протягом розумного строку. Зокрема, прокурор зазначав, що станом на момент подання ним позову до суду, Роменською міською радою Сумської області та Управлінням соціального захисту населення Роменської міської ради не здійснювалось заходів щодо захисту інтересів територіальної громади, шляхом пред`явлення позову про стягнення шкоди, завданої незаконним звільненням працівника.

Суди встановили, що ухвалою Роменського міськрайонного суду Сумської області від 17 червня 2024 року відкрито провадження у справі № 585/2739/24 за позовом Роменської міської ради Сумської області до ОСОБА_1 , треті особи: Роменський центр комплексної реабілітації для дітей та осіб з інвалідністю імені Наталії Осауленко, Управління фінансів Роменської міської ради, про відшкодування шкоди завданої незаконним звільненням працівника, у сумі 125 593,09 грн

Установивши, що Роменська міська рада Сумської області звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 , треті особи: Роменський центр комплексної реабілітації для дітей та осіб з інвалідністю імені Наталії Осауленко, Управління фінансів Роменської міської ради, про відшкодування шкоди, завданої незаконним звільненням працівника та ухвалою Роменського міськрайонного суду Сумської області від 17 червня 2024 року відкрито провадженняу справі № 585/2739/24, суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, дійшов правильного висновку про відсутність правових підстав для представництва прокурором інтересів держави в суді в особі Роменської міської ради Сумської області та Управління соціального захисту населення Роменської міської ради та наявність підстав для повернення позову прокурора на підставі пункту 4 частини четвертої статті 185 ЦПК України.

Доводи касаційної скарги прокурора про те, що рішенням Роменського міськрайонного суду Сумської області від 30 вересня 2024 року у справі № 585/2739/24 Роменській міській раді Сумської області вже відмовлено у позові про стягнення шкоди, завданої незаконним звільненням працівника, не свідчать про незаконність судових рішень у справі № 585/2746/24, яка переглядається в касаційному порядку, оскільки як суд апеляційної інстанції, так і суд касаційної інстанції перевіряє законність судового рішення суду першої інстанції на момент його ухвалення.

Установлено, що на момент постановлення ухвали про повернення позовної заяви прокурору, у суді вже було відкрито провадження за аналогічною позовною заявою самої Роменської міської ради, а тому у прокурора були відсутні підстави для представництва прокурором інтересів держави в особі цієї ж міської ради.

Інші доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про недотримання судами норм процесуального права.

Наявність обставин, за яких відповідно до частини першої статті 411 ЦПК України судове рішення підлягає обов`язковому скасуванню, касаційним судом не встановлено.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін.

Оскільки касаційна скарга залишається без задоволення, то відповідно до частини тринадцятої статті 141 ЦПК України в такому разі розподіл судових витрат не проводиться.

Керуючись статтями 400, 401, 409, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу заступника керівника Сумської обласної прокуратури залишити без задоволення.

Ухвалу Роменського міськрайонного суду Сумської області від 19 червня 2024 року та постанову Сумського апеляційного суду від 29 квітня 2025 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді Г. В. Коломієць

Б. І. Гулько

Д. Д. Луспеник