ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМНЕМ УКРАЇНИ

04 вересня 2025 року

м. Харків

справа № 634/422/25

провадження № 22-ц/818/3843/25

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого судді Тичкової О.Ю.,

суддів колегії Маміної О.В., Пилипчук Н.П.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1

відповідач Холодногірсько - Баварський ВДВС у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції,

третя особа: Немишлянський відділ державної виконавчої служби у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_2 , який діє в інтересах ОСОБА_1 на ухвалу Сахновщинського районного суду Харківської області від 26 травня 2025 року у складі судді Єрьоміної О.В.,-

ВСТАНОВИВ:

У травні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про про зняття арешту.

Ухвалою Сахновщинського районного суду Харківської області від 08 травня 2025 року позовну заяву - залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків протягом п`яти днів з дня вручення ухвали, а саме зазначення на яке саме майно позивач просить скасувати арешт (адреса нерухомого майна та інші реквізити).

Ухвалою Сахновщинського районного суду Харківської області від 26 травня 2025 року позовну заяву визнано неподаною та повернуто позивачу, оскільки вимоги ухвали від 08 травня 2025 року позивачем не виконані.

ОСОБА_2 , який діє в інтересах ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою на ухвалу про повернення позову. Посилається на порушення судом норм процесуального права, просить ухвалу скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, позивачу належить лише один об`єкт нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 . Позовна вимога стосується зняття арешту із всього належного позивачу нерухомого майна, який було накладено постановою державного виконавця на все майно, яке належить ОСОБА_1 , і обґрунтовується інформацією з відповідних реєстрів про наявне у позивача на праві власності нерухоме майно і накладений арешт на усе майно, а також інформацією про закінчення виконавчого провадження, знищення відповідних матеріалів та про неможливістю зняття арешту органом державної виконавчої служби;

Обраний позивачем спосіб захисту визначено як звернення до суду з позовом про зняття арешту з майна відповідно до ст. 59 Закону України "Про виконавче провадження";

Позивач обґрунтовує свої вимоги викладеними у позові обставинами, за яких він дізнався про порушення свого права, в чому воно полягає, які є перешкодою у реалізації права власності на належне йому на праві власності нерухоме майно у вигляді житлового будинку, та на підтвердження цих обставин надав докази на підтвердження своєї особи, повноважень представника, наявного у нього на праві власності нерухомого майна, накладеного на усе його майно арешту, відповіді органу державної виконавчої служби на його звернення з цього приводу.

Отже, судом першої інстанції на стадії відкриття провадження неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи та дійшов помилкового висновку про залишення позову без руху та повернення позовної заяви.

Відзиву на апеляційну скаргу до суду не надходило.

У відповідності до вимог п.13 ст.7, п. 6ч.1 ст. 353, ч.2 ст. 369 ЦПК України розгляд апеляційної скарги здійснюється апеляційним судом у письмовому провадженні, без повідомлення учасників справи та без проведення судового засідання, оскільки апеляційні скарги на ухвали суду про повернення заяви позивачеві розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду в межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Повертаючи позовну заяву, суд першої інстанції виходив з того, що позивач, відповідно до ухвали про залишення позовної заяви без руху не усунув недоліки зазначені в вищевказаній ухвалі.

Однак, колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Згідно з п.4 ч.1 ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Відповідно до вимог ч.3 ст.185 ЦПК України, позовна заява вважається неподаною і повертається позивачеві, якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк не виконає вимоги, визначені ст.ст.175,177 ЦПК України, а саме не усуне недоліки позовної заяви, яку залишено без руху.

Вимоги щодо змісту позовної заяви та документів, що додаються до позовної заяви, викладені в статтях 175 і 177 ЦПК України.

Відповідно до ч.1 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви, постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Залишаючи без руху позовну заяву ОСОБА_1 суд не правильно встановив характер спірних правовідносин та не звернув уваги на те, що позивач був боржником у виконавчому провадженні і арешт всього належного йому нерухомого майна був застосований державним виконавцем.

Відповідно до постанови Верховного Суду від 24 травня 2021 року у справі № 712/12136/18 (провадження № 61-4726сво19, вирішуючи питання забезпечення єдності судової практики (у зв`язку з різною практикою) та залишаючи попередні судові рішення без змін, Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду зробив такі правові висновки.

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають з відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Під час виконання судових рішень сторони виконавчого провадження мають право оскаржити рішення, дії або бездіяльність органів державної виконавчої служби, їх посадових осіб, виконавців чи приватних виконавців у порядку судового контролю, оскільки виконання судового рішення є завершальною стадією судового розгляду.

Відповідно до ч. 1 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

При цьому в порядку цивільного судочинства захист майнових прав здійснюється у позовному провадженні, а також у спосіб оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби.

Спори про право цивільне, пов`язані з належністю майна, на яке накладено арешт, відповідно до ст. 19 ЦПК України розглядаються в порядку цивільного судочинства у позовному провадженні, якщо однією зі сторін відповідного спору є фізична особа, крім випадків, коли розгляд таких справ відбувається за правилами іншого судочинства.

Так, відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Якщо опис та арешт майна проводився державним виконавцем, скарга сторони виконавчого провадження розглядається в порядку, передбаченому розд. VII ЦПК України. Інші особи, які є власниками (володільцями) майна і які вважають, що майно, на яке накладено арешт, належить їм, а не боржникові, можуть звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Оскільки позивач був боржником у виконавчому провадженні і арешт на все належне йому нерухоме майно на підставі постанови про відкриття виконавчого провадження серія та номер 30271147, виданого 25.11.2011 року Ленінським ВДВС Харківського міського управління юстиції старшим державним виконавцем Тимошенко А.С., реєстраційний номер обтяження 12013183 від 26.12.2011 року, внесений Харківською філією державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України та на підставі постанови про відкриття виконавчого провадження серія та номер 31009003, виданого 27.01.2012 року Ленінським ВДВС Харківського міського управління юстиції старшим державним виконавцем Тимошенко А.С., реєстраційний номер обтяження 12409395 від 18.04.2012 року, внесений Харківською філією державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України, ОСОБА_1 не може пред`являти позов про зняття арешту з майна, оскільки законом у цьому випадку передбачений інший спосіб судового захисту, а саме оскарження боржником рішення, дій, бездіяльності державного виконавця в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України.

Враховуючи, що підстав для залишення позовної заяви без руху у суду першої інстанції не було, повернення позовної заяви у подальшому є безпідставним.

Оскільки ухвалу від 24 лютого 2025 року постановлено з порушенням норм процесуального права, апеляційну скаргу належить задовольнити та ухвалу суду - скасувати відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 374, п.4 ч.1 ст. 379, 381-384, 389, 390 ЦПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , який діє в інтересах ОСОБА_1 - задовольнити.

Ухвалу Сахновщинського районного суду Харківської області від 26 травня 2025 року скасувати.

Справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення та касаційному оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складено 04.09.2025 року.

Головуючий О.Ю.Тичкова

Судді О.В.Маміна

Н.П.Пилипчук