Справа № 147/1032/25
Провадження № 2/147/417/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 вересня 2025 року с-ще Тростянець

Тростянецький районний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Мудрак А.М.,

з участю секретаря Чудак Г.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами,

в с т а н о в и в:

ТОВ «Фінансова компанія «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обгрунтування позовної заяви покликаються на те, що 04 листопада 2021 року між Акціонерним товариством «БАНК ФОРВАРД» (надалі банк) та ОСОБА_1 (надалі відповідач) було укладено кредитний договір №300009159, відповідно до умов якого було надано кредит у сумі 27813,50 у період з 04.11.2021 по 04.11.2026. Також 07.06.2021 було укладено кредитний договір №200348455 від 07.06.2021, відповідно до умов якого було надано кредит у сумі 15211,70 у період з 27.06.2021 по 27.06.2025. У свою чергу відповідач зобов`язався повернути кредит та сплачувати плату за користування кредитом відповідно до умов цих договорів. Банк свої зобов`язання за кредитними договорами виконав у повному обсязі, а саме перерахував грошові кошти в обсязі та у строк визначеними умовами кредитних договорів шляхом перерахування в безготівковій формі на рахунок позичальника, що підтверджується виписками за кредитними договорами.

25.07.2024 АТ «БАНК ФОРВАРД» та ТОВ «Фінансова Компанія «КРЕДИТ-КАПІТАЛ», керуючись главою 47 ЦК України, уклали договір №GL1N426202/1 про відступлення прав вимоги. Згідно з яким та відповідно до ст. 512 ЦК України ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які є боржниками АТ «БАНК ФОРВАРД», включно і до ОСОБА_1 за кредитним договором №300009159 та кредитним договором №200348455.

Станом на дату відступлення права вимоги заборгованість відповідача перед позивачем за кредитним договором №300009159 становить 42432,85 грн, а саме: заборгованість за тілом кредиту 27813,5 грн; заборгованість за відсотками 14619,35 грн; заборгованість за комісією 0 грн.

Заборгованість відповідача перед позивачем за кредитним договором №200348455 становить 18317,86 грн, а саме: заборгованість за тілом кредиту 13674,41 грн; заборгованість за відсотками 4643,45 грн.; заборгованість за комісією 0 грн.

Таким чином, загальна сума заборгованості відповідача становить 60750,71 грн.

Заборгованість за кредитними договорами у встановлений строк не була погашена у зв`язку з чим ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» вимушене звернутись із даним позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості у судовому порядку з метою захисту та поновлення порушених прав, а саме повернення кредитних коштів, відсотків та комісії у зв`язку із неналежним виконанням позичальником зобов`язання за кредитним договором. Тому просили стягнути з відповідача 60750,71 грн заборгованості за кредитними договорами, 2422,40 грн сплаченого судового збору та 14000 грн витрат за надання правничої допомоги.

Ухвалою судді від 20 червня 2025 року прийнято до свого провадження позов, призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, 02.09.2025 через систему «Електронний суд» подав заяву, в якій просить розглядати справу у відсутність представника, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти ухвалення заочного рішення.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилась, хоча належним чином повідомлена про дату та час розгляду справи.

Представник відповідача адвокат Шуляк В.М. в судове засідання не з`явилась, 03.09.2025 подала до суду заяву про розгляд справи без участі відповідача та її представника. Позов в частині стягнення заборгованості за кредитними договорами визнають повністю. Просять застосувати ст. 142 ЦПК України та стягнути з відповідача 50 % судового збору. Також просить зменшити розмір понесених витрат за надання правничої допомоги, оскільки дана сума не є співмірною.

З урахуванням вимог ч.2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до наступного висновку.

Згідно з ст. ст. 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів.

Відповідно до вимог статей 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, що 04 листопада 2021 року ОСОБА_1 звернулась до АТ «БАНК ФОРВАРД» з метою отримання кредиту, підписавши анкету-заяву №300009159 про акцепт публічної пропозиції АТ «БАНК ФОРВАРД» на укладення договору про банківське обслуговування фізичних осіб в АТ «БАНК ФОРВАРД», паспорт споживчого кредиту, графік платежів (а.с.6-12).

В анкеті-заяві, зокрема, зазначено, що сума кредиту 27813,50 грн, строк кредиту 1827 днів, з 04.11.2021 по 04.11.2026. Ставка по кредиту (на строкову частину основного боргу) 50,00% річних. Ставка по кредиту (на прострочену частину основного боргу) 0,00001% річних (а.с.6 на звороті). Кредитний договір підписаний власноручним підписом позичальника.

Факт перерахування коштів позичальнику ОСОБА_1 за кредитним договором №300009159 від 04.11.2021 підтверджено випискою по особовому рахунку (а.с.12-16).

З розрахунку заборгованості за кредитним договором №300009159 від 04.11.2021 станом на 09.05.2025 борг ОСОБА_1 становить 42432,85 грн, з яких 27813,50 грн заборгованість за тілом кредиту, 14619,35 грн заборгованість за відсотками (а.с.17).

Крім того, 07 червня 2021 року ОСОБА_1 звернулась до АТ «БАНК ФОРВАРД» з метою отримання кредиту, підписавши анкету-заяву №200348455 про акцепт публічної пропозиції АТ «БАНК ФОРВАРД» на укладення договору про банківське обслуговування фізичних осіб в АТ «БАНК ФОРВАРД», паспорт споживчого кредиту, графік платежів (а.с.17 на звороті-22). Кредитний договір підписаний власноручним підписом позичальника.

В анкеті-заяві зокрема зазначено, що сума кредиту 15211,70 грн, строк кредиту 1461 днів, з 27.06.2021 по 27.06.2025. Ставка по кредиту (на строкову частину основного боргу) 35,00% річних. Ставка по кредиту (на прострочену частину Основного боргу) 0,00001% річних. (а.с.18).

Факт перерахування коштів позичальнику ОСОБА_1 за кредитним договором №200348455 від 07.06.2021 підтверджено випискою по особовому рахунку (а.с.22 на звороті - 27).

З розрахунку заборгованості за кредитним договором №200348455 від 07.06.2021 станом на 09.05.2025 борг ОСОБА_1 становить 18317,86 грн, з яких 13674,41 грн заборгованість за тілом кредиту, 4643,45 грн заборгованість за відсотками (а.с.28 на звороті).

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки.

Статтями 525-527 ЦК України передбачається, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено законом або договором.

Сторони узгодили розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк та умови кредитування, що свідчить про наявність волі ОСОБА_1 для укладення такого договору, на таких умовах шляхом підписання договору.

25 липня 2024 року між Акціонерним товариством «БАНК ФОРВАРД» та ТОВ «Фінансова компанія «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» укладено договір №GL1N426202/1 про відступлення прав вимоги (а.с.30-34).

З витягу з реєстру договорів, права вимоги за якими відступаються, та боржників за такими договорами станом на 25.07.2024 вбачається, що під №36683 наявний боржник ОСОБА_1 , кредитний договір №300009159 в розмірі 42432,85грн, та під №36684 наявний боржник ОСОБА_1 , кредитний договір №200348455 в розмірі 18317,86 грн (а.с.33).

09 червня 2025 року позивачем направлялось на адресу відповідача досудову вимогу за Вих.№23736885 про сплату заборгованості за кредитним договором №300009159 від 04.11.2021 в розмірі 42432,85 грн та досудову вимогу за Вих.№23736886 про сплату заборгованості за кредитним договором №200348455 від 07.06.2021 в розмірі 18317,86 грн. (а.с.34 на звороті 35).

Відповідно до положень ч.1, ч.2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (статті 626, 628 ЦК України).

Згідно із ч.1 ст. 638 ЦК України істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Кредитний договір укладається у письмовій формі (ч.1 ст. 1055 ЦК України).

Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст. 526 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно з ч.1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Статтею 514 ЦК України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Відповідно до ст. 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним (що відповідає належному виконанню відповідно до ст. 516 ЦК України). Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом.

Наслідками неповідомлення боржника є відповідальність нового кредитора за ризик настання несприятливих для нього наслідків і визнання виконання боржником зобов`язання первинному кредитору належним.

Неповідомлення боржника про заміну кредитора не тягне за собою відмову у позові новому кредитору, а може впливати на визначення розміру боргу перед новим кредитором у випадку проведення виконання попередньому або ж свідчити про прострочення кредитора. Тобто факт неповідомлення боржника про уступку права вимоги новому кредитору за умови невиконання боржником грошового зобов`язання не є підставою для звільнення боржника від виконання зобов`язань.

Такого висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у своїй постанові від 06 лютого 2019 року у справі №361/2105/16-ц.

Отже, ТОВ «Фінансова компанія «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» має право вимоги до ОСОБА_1 .

Оскільки відповідачем не виконано умов за кредитними договорами №300009159 від 04.11.2021 та №200348455 від 07.06.2021, тобто не погашено заборгованість перед позивачем у загальному розмірі 60750,71 грн, враховуючи визнання позову відповідачем в повному обсязі, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Крім того, позивач просить стягнути з відповідача на його користь понесені судові витрати зі сплати судового збору та витрати за надання правничої допомоги.

Відповідно до ч.1, ч.3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу.

Згідно з ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Частиною першою статті 142 ЦПК України визначено, що у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Аналогічна норма закріплена у ч.3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір».

Відповідно до платіжної інструкції №11550 від 10.06.2025 позивач при зверненні до суду сплатив судовий збір в розмірі 2422,40 грн (а.с. 41).

З огляду на викладене, необхідно повернути на користь позивача з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, що становить 1211,20 грн, та стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» судовий збір у розмірі 1211,20 грн.

Щодо стягнення витрат за надання правничої допомоги слід зазначити наступне.

Відповідно до ч.1 ст. 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. При цьому пунктом 1 частини третьої статті 133 ЦПК України витрати на професійну правничу допомогу віднесені саме до витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правничої допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини.

Разом з тим законом визначено критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на професійну правничу допомогу.

Згідно з ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат враховується: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, у тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

За змістом статей 137, 141 ЦПК України витрати на правничу допомогу мають бути дійсними (реальними), співмірними, необхідними, а їх розмір розумним з огляду на складність справи.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини наведеної, зокрема, у пункті 95 рішення від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України», пункті 80 рішення від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України», пункті 88 рішення від 30 березня 2004 року у справі «Меріт проти України» заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим. При цьому, зважаючи на практику Європейського суду з прав людини (рішення від 23 січня 2014 року у справі «East|West Aliance Limited» проти України», заява № 19336/04), обґрунтованим слід вважати розмір витрат, що є співмірним до складності справи, виконаних адвокатом робіт (наданих послуг) та часом, витраченим на виконання таких робіт (надання послуг), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, а також з ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

З огляду на правову позицію Верховного Суду, наведену у додатковій постанові від 05 вересня 2019 року у справі № 826/841/17 (провадження № К/9901/5157/19), суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої постановлено рішення, всі її витрати на правничу допомогу, якщо, керуючись принципом справедливості як одним з основних елементів верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, зважаючи на складність справи, якість та кількість підготовлених документів, витрачений адвокатом час тощо, є неспівмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

У додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц (провадження №14-382цс19) зазначено, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Позивач на підтвердження витрат на правничу допомогу надав договір про надання правничої допомоги №0206 від 02.06.2025 (а.с.37 на звороті), акт №751 від 09.06.2025, акт №752 від 09.06.2025, детальний опис наданих послуг до акту №751, детальний опис наданих послуг до акту №752 (а.с.38-40).

Верховний Суд у постанові від 30.09.2020 у справі №201/14495/16-ц зазначив, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи зокрема на складність справи, витрачений адвокатом час. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Суд зазначає, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява №19336/04).

При вирішенні питання розподілу судових витрат суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність.

У рішенні ЄСПЛ у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також чи була їх сума обґрунтованою.

Таким чином, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Судом встановлено, що спір, який виник між сторонами у справі відноситься до категорії спорів, які виникають у зв`язку із стягненням заборгованості за порушення грошового зобов`язання; матеріали справи не містять великої кількості документів на дослідження та збирання яких адвокат витратив значний час. Даний спір для кваліфікованого юриста є незначної складності, у спорах такого характеру судова практика є сталою, великої кількості законів та підзаконних актів, які підлягають застосуванню, спірні правовідносини не передбачають.

Дослідивши надані докази на підтвердження витрат на правничу допомогу, врахувавши складність справи, обсяг виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), час, витрачений адвокатом на виконання робіт, обсяг наданих адвокатом послуг та значення справи для сторони, суд прийшов до висновку, що з урахуванням вимог розумності та справедливості, з ОСОБА_1 на користь ТОВ «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» слід стягнути 4000 грн судових витрат, понесених на оплату професійної правничої допомоги.

Керуючись ст. ст. 142, 247, 258, 263-265, 268, 273 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» (, НОМЕР_1 , банк отримувача АТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК») заборгованість за кредитним договором №300009159 від 04.11.2021 в розмірі 42432,85 грн та за кредитним договором №200348455 від 07.06.2021 в розмірі 18317,86 грн, всього 60750,71 грн (шістдесят тисяч сімсот п`ятдесят гривень 71 коп.).

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, що становить 1211,20 грн (одна тисяча двісті одинадцять гривень 20 коп.), та 4000,00 грн (чотири тисячі гривень 00 коп.) витрат за надання правничої допомоги.

Повернути Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «КРЕДИТ-КАПІТАЛ»» () 50 відсотків судового збору сплаченого за платіжною інструкцією №11550 від 10.06.2025, що становить 1211,20 грн (одна тисяча двісті одинадцять гривень 20 коп.).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо воно не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне ім`я сторін:

позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «КРЕДИТ-КАПІТАЛ», , адреса місця знаходження: вул. Смаль-Стоцького, 1, корпус 28, 4-й поверх, м. Львів;

відповідач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Повний текст рішення складено 03 вересня 2025 року.

Суддя А.М. Мудрак