Справа №293/981/25
Провадження № 2/293/590/2025
УХВАЛА

02 вересня 2025 рокуселище Черняхів

Суддя Черняхівського районного суду Житомирського області Збаражський О.М., ознайомившись з матеріалами позовної заяви ОСОБА_1 (адреса проживання: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 (адреса проживання: АДРЕСА_1 ) про визнання права власності на житловий будинок за набувальною давністю,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до Черняхівського районного суду Житомирської області із позовом, за змістом якого просить визнати за нею право на 1/4 ідеальних частин будинку АДРЕСА_2 за набувальною давністю.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справ між суддями від 20.08.2025 справа №293/981/25 передана на розгляд судді Збаражському О.М.

Вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суд дійшов висновку про залишення позовної заяви без руху за таких підстав.

Позовна заява повинна відповідати загальним вимогам щодо її форми та змісту, передбаченим ст.ст.175, 177 ЦПК України.

Згідно із ст.175 ЦПК України, позовна заява, зокрема, повинна містити повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), а також реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості позивачу відомі), відомі номери засобів зв`язку, офіційної електронної адреси та адреси електронної пошти.

Відповідно до ч.5 ст.177 ЦПК України, позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

За загальним правилом відповідно до частини першої ст. 27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

За нормами ст. 28 ЦПК України передбачено перелік справ позови за якими мають альтернативну підсудність. Таким чином, підсудність справ за вибором позивача можлива в разі наявності підстав зазначених у ст. 28 ЦПК України.

За ст. 30 ЦПК України визначено виключну підсудність справ.

Як встановлено ч.6 ст. 187 ЦПК України, у разі якщо відповідачем у позовній заяві вказана фізична особа, яка не є суб`єктом підприємницької діяльності, суд не пізніше двох днів з дня надходження позовної заяви до суду звертається до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) такої фізичної особи.

Суддя з метою визначення підсудності може також користуватися даними Єдиного державного демографічного реєстру (ч.8 ст. 187 ЦПК України).

Відповідно до даних отриманих з Єдиного державного демографічного реєстру 21.08.2025 стосовно зареєстрованого місця проживання відповідача за вказаними параметрами особи, даних про адресу реєстрації не знайдено.

На виконання вимог ч.6 ст. 187 ЦПК України, 29.08.2025 судом отримано відомості від Оліївської сільської ради Житомирського району Житомирської області, згідно яких інформація про адресу реєстрації відповідача також відсутня.

Відповідно до положень Закону України "Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус", місце перебування та проживання особи має бути зареєстровано (задекларовано) у встановленому законом порядку.

Згідно із ч. 9 ст. 28 ЦПК України позови до відповідача, місце реєстрації проживання або перебування якого невідоме, пред`являються за місцезнаходженням майна відповідача чи за останнім відомим зареєстрованим його місцем проживання або перебування чи постійного його заняття (роботи).

Однак, позивачем жодних доказів на підтвердження перебування відповідача за вказаною нею адресою або місцезнаходження майна за вказаною адресою до матеріалів позовної заяви не додано, та про наявність таких доказів у позові не зазначено.

Відсутність в матеріалах справи підтверджених відомостей щодо місця проживання відповідача, позбавляє суд в подальшому належним чином повідомити його про дату, час та місце розгляду справи та відповідно визначити підсудність вказаної справи саме за Черняхівським районним судом Житомирської області, в порядку ч. 1 ст. 27 та ч. 9 ст. 28 ЦПК України та відкрити провадження у справі.

Разом з тим, із змісту позову вбачається, що відповідач ОСОБА_2 постійно проживав на території Республіки Білорусь, що підтверджується заявою про прийняття спадщини після смерті брата ОСОБА_3 поданої нотаріусу Черняхівської державної нотаріальної контори, де останній зазначив свою адресу проживання: АДРЕСА_3 .

Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України "Про судоустрій та статус суддів" ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до юрисдикції якого вона віднесена процесуальним законом.

Таким чином, позивачу необхідно подати до суду докази, які підтверджують останнє відоме зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання чи перебування відповідача, його майно або місце роботи.

Згідно з ч. 1 ст. 185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175-177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Суд звертає увагу, що право на доступ до правосуддя не є абсолютним, на цьому наголошує і Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях «Голдер проти Великої Британії» від 21.02.1975 року, «Жоффр де ля Прадель проти Франції» від 16.12.1992 року. Відтак, в кожному випадку позивач при зверненні до суду із позовом повинен дотримуватися норм процесуального законодавства.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини її основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

Враховуючи викладені вище обставини, суд дійшов висновку про залишення позовної заяви без руху з наданням позивачу строку для усунення вказаних в ухвалі недоліків.

Керуючись ст. 185, 260, 261 ЦПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на житловий будинок за набувальною давністю - залишити без руху.

Надати позивачу строк для усунення недоліків, вказаних у мотивувальній частині цієї ухвали, терміном п`ять днів з дня отримання ухвали.

Копію ухвали надіслати позивачу.

Наслідки невиконання вимог ухвали суду про залишення позовної заяви без руху передбачені ч. 3 ст. 185 ЦПК України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя Олег ЗБАРАЖСЬКИЙ