Справа № 509/3865/16-ц
УХВАЛА

09 вересня 2025 року. с-ще Овідіополь

Овідіопольський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Панасенка Є.М.,

за участю секретаря судового засідання Багнюк І.В.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2 ,

розглядаючи у підготовчому засіданні в приміщенні суду цивільну справу №509/3865/16-ц за позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про витребування майна з чужого незаконного володіння,

ВСТАНОВИВ:

21 жовтня 2016 ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4 про витребування майна з чужого незаконного володіння, визнання недійсним державного акту на земельну ділянку, визнання незаконною та скасування державної реєстрації права власності на земельну ділянку.

17.11.2021 рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області в задоволенні позову ОСОБА_3 відмовлено.

Постановою Одеського апеляційного суду від 17.10.2024 рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 17.11.2021 змінено в його мотивувальній частині та залишено без змін в його резолютивній частині ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про витребування майна.

Постановою Верховного суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 09.07.2025 ухвалено:

- рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 17 листопада 2021, постанову Одеського апеляційного суду від 17 жовтня 2024 в частині відмови в задоволенні позовної вимоги про витребування земельної ділянки площею 0,05 га та розподілу судових витрат скасувати, а справу в цій частині передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

- рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 17 листопада 2021 та постанову Одеського апеляційного суду від 17 жовтня 2024 в частині відмови в задоволенні позовної вимоги про визнання незаконною та скасування державної реєстрації права власності на земельну ділянку площею 0,05 га змінити, виклавши їх мотивувальні частини в редакції цієї постанови.

- постанову Одеського апеляційного суду від 17 жовтня 2024 в частині відмови в задоволенні позовної вимоги про визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку площею 0,05 га скасувати, а рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 17 листопада 2021 в цій частині залишити в силі.

Отже, з моменту ухвалення постанови суду касаційної інстанції рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 17 листопада 2021 та постанова Одеського апеляційного суду від 17 жовтня 2024 в скасованих частинах втратили законну силу.

Ухвалою Овідіопольського районного суду Одеської області від 28.07.2025 цивільну справу №509/3865/16-ц за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про витребування майна з чужого незаконного володіння прийнято до розгляду за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання у справі на 03 вересня 2025 о 11 год. 00 хв.

У підготовчому судовому засіданні представником позивача адвокатом Пудлінською Л.І. подано заяву про призначення у справі судової землевпорядної експертизи, проведення якої заявник просить доручити Одеському науково-дослідному інституту судових експертиз, поставивши перед експертом одне питання: чи має місце накладення земельної ділянки площею 0,05 га кадастровий номер :02:005:1531 (право власності на яку зареєстровано за відповідачкою ОСОБА_4 ) на земельну ділянку площею 0,15 га, розташовану в АДРЕСА_1 , належну на праві власності позивачці ОСОБА_3 , згідно договору купівлі-продажу від 25 квітня 2003, посвідченого приватним нотаріусом Овідіопольського районного нотаріального округу Одеської області Панченко О.О., зареєстрованого в реєстрі за №702.

Заява обґрунтована тим, що для спростування позиції відповідача про те, що земельна ділянка площею 0,05 га кадастровий номер :02:005:1531 не накладається на земельну ділянку площею 0,15 га розташовану в АДРЕСА_1 необхідно призначити саме судову землевпорядну експертизу.

Представник відповідача адвокат Галюров М.Ю. заперечував проти задоволення заяви про призначення судової землевпорядної експертизи з підстав того, що ухвалою Овідіопольського районного суду Одеської області від 04.03.2021 у даній справі вже було відмовлено у задоволенні клопотання відповідача про призначення експертизи з питань землеустрою, тобто вказане питання судом вже вирішувалось. Крім того, представник відповідача звернув увагу суду на те, що повертаючи справу на новий розгляд до суду першої інстанції Верховний суд вказав на необхідність дослідження судових рішень у справах №1521/3260/12, №1521/5393/12, встановлюючи таким чином межі судового розгляду, що не дає право сторонам у справі подавати та збирати нові докази.

Заслухавши думку учасників справи, проаналізувавши заяву про призначення експертизи та її мотиви, суд дійшов такого висновку.

Відповідно до ч.ч.1,3 ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Аналогічна норма закріплена і ч.1 ст. 81 ЦПК України.

Згідно з ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами:1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

На суд покладено обов`язок сприяти всебічному і повному з`ясуванню обставин справи, здійсненню особами, які беруть участь у справі, їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Вимоги до висновку експерта визначені у статті 102 ЦПК України. Зокрема, частиною 2 цієї статті передбачено, що предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань. Предметом висновку експерта не можуть бути питання права.

Відповідно до ч.1 ст. 103 ЦПК України, суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: 1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; 2) сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності.

Згідно ст. 105 ЦПК України, призначення експертизи судом є обов`язковим у разі заявлення клопотання про призначення експертизи обома сторонами. Призначення експертизи судом є обов`язковим також за клопотанням хоча б однієї із сторін, якщо у справі необхідно встановити: 1) характер і ступінь ушкодження здоров`я; 2) психічний стан особи; 3) вік особи, якщо про це немає відповідних документів і неможливо їх одержати.

Отже, судова експертиза повинна призначатися лише для встановлення даних, які входять в предмет доказування у справі та у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування.

Відповідно до роз`яснень, викладених у п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову експертизу в кримінальних і цивільних справах» №8 від 30.05.1997, вказано на неприпустимість призначення експертизи у випадках, коли з`ясування певних обставин не потребує спеціальних знань, а також порушення перед експертом правових питань, вирішення яких віднесено законом до компетенції суду.

Питання про призначення судової експертизи повинно вирішуватися лише після ґрунтовного вивчення обставин справи і доводів сторін щодо необхідності такого призначення.

Дослідивши подану заяву про призначення експертизи та її мотиви, заслухавши думку учасників судового розгляду, виходячи із підстав та предмета позову, обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги та заперечення відповідача, суд приходить до висновку, що позивачем, всупереч вимог ст.103 ЦПК України,не наведено переконливих доводів щодо необхідності призначення у даній справі судової землевпорядної експертизи, а також не подано належних доказів на підтвердження того, що за відсутності висновку експерта відповідні обставини справи не можуть бути встановлені в ході судового розгляду за допомогою інших засобів доказування.

Із урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що заява про призначення у даній справі судової землевпорядної експертизи є необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.

Крім того, ухвалою Овідіопольського районного суду Одеської області від 04.03.2021 було відмовлено у задоволенні заяви представнику відповідача ОСОБА_4 адвоката Павлишина Ю.М. про проведення експертизи з питань землеустрою з необхідністю з`ясування фактичного землекористування земельними ділянками сторін у справі, визначення характеристик земельних ділянок; визначення відповідності фактичного розташування та меж земельних ділянок сторін у справі їх розташування у відповідній технічній документації; визначення відповідності фактичного землекористування сторін у справі в частині порушення меж та накладання земельних ділянок відповідно до правовстановлюючих документів та документації із землеустрою на ці земельні ділянки.

При цьому, представник позивача заперечував проти задоволення клопотання про проведення експертизи з питань землеустрою.

З вищенаведеного вбачається, що клопотання представника відповідача та заява представника позивача від 03.09.2025 про призначення експертизи є аналогічними, оскільки перед експертом ставиться одне питання - накладання земельних ділянок відповідно до правовстановлюючих документів та документації із землеустрою на ці земельні ділянки, яке вже було розглянуто судом при первинному розгляді справи, під час якого позивач заперечував проти призначення експертизи, а тому заява 03.09.2025 представника позивача про призначення судової землевпорядної експертизи свідчить про суперечливу поведінку позивача.

Суд зауважує, що відповідно до ч.ч.1-2,4-5 ст.83 ЦПК України сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. У випадку визнання поважними причин неподання учасником справи доказів у встановлений законом строк суд може встановити додатковий строк для подання вказаних доказів.

Частиною 8 ст.83 ЦПК України визначено, що докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

Позивачем, всупереч вимогам ст.83 ЦПК України, не надано належних та допустимих доказів неможливості подати висновок експерта разом з позовом та жодним чином не обґрунтовано які активні причини заважали позивачу звернутись із вказаною заявою при первісному розгляді справи.

За таких обставин, суд приходить до висновку про необхідність відмови в заяві представника позивача про призначення судової землевпорядної експертизи.

На підставі викладеного та керуючись ч.ч.1,3 ст.12, ст.76, ч.1 ст.81, ч.ч.1-2,4 ст.83, ст.102, ч.1 ст.103, ст.105, ст.ст.259,260 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні заяви предстваника позивача адвоката Пудлінської Лариси Іванівни про призначення у справі судової землевпорядної експертизи відмовити.

Ухвала апеляційному оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складено 08.09.2025 року.

Головуючий: Є.М. Панасенко