Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Єдиний унікальний номер №943/2697/24

Провадження № 2/943/521/2025

26 серпня 2025 року м. Буськ

Буський районний суд Львівської області

в складі: головуючого-судді Кос І. Б.

за участю секретаря судового засідання Дутки С.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Буську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення 3 % річних та інфляційних втрат,-

в с т а н о в и в :

позивач ОСОБА_1 через представника адвоката Пелюховську Х.Б. звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 про стягнення інфляційних втрат і трьох відсотків річних на загальну суму 33 610,19 грн. В обгрунтування позовних вимог покликається на те, що рішенням Буського районного суду Львівської області від 19.04.2019 року в справі №440/2669/18 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про відшкодування завданої кримінальним правопорушенням моральної та матеріальної шкоди ухвалено стягнути із відповідача на користь позивача моральну шкоду у розмірі 30000,00 грн. та понесені судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 20025,00 грн. Постановою Львівського апеляційного суду від 07 листопада 2019 року у справі №440/2669/18 залишено без зміни вказане рішення Буського районного суду Львівської області від 19 квітня 2019 року, внаслідок чого судом видано відповідний виконавчий лист, на підставі якого 13.01.2020 року приватним виконавцем виконавчого округу Львівської області Маковецьким З.В. відкрито виконавче провадження №60968791 та №60968840 про стягнення з відповідача моральної шкоди та понесених судових витрат на професійну правничу допомогу, які того ж дня постановою об?єднано у зведене виконавче провадження №60968862, в якому позивач є стягувачем, а відповідач - боржником. Проте, попри примусове виконання судового рішення та обізнаність відповідача про існування боргу, останній рішення суду не виконує. Згідно інформації з платіжної інструкції №0224GUJ8N від 24.02.2023 року на депозитний рахунок приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Маковецького З.В. надійшло 23185,50 грн., із яких суму в розмірі 20605,91 грн. перераховано на користь стягувача, а тому заборгованість по зведеному виконавчому провадженні №60968862 станом на 21.10.2024 року становить - 32 430,00 грн. Крім того, представник позивача звертає увагу суду на те, що з дати набрання законної сили рішення Буського районного суду Львівської області від 19 квітня 2019 року позивач систематично здійснював дії щодо примусового стягнення боргу з відповідача, зокрема звертався із поданнями до приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Маковецького З.В. про накладення арешту на майно відповідача, про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України з вилученням паспортного документа чи без такого. Так, рішенням Буського районного суду Львівської області від 29 жовтня 2024 року в справі №440/2669/18 ухвалено тимчасово обмежити у праві виїзду за кордон з вилученням паспортного документа чи без такого відповідача ОСОБА_2 до погашення ним вищевказаної заборгованості у виконавчому провадженні №60968862 у повному обсязі. Відтак, оскільки відповідач добровільно не сплачує вказану заборгованість у виконавчому провадженні, позивач поніс інфляційні втрати за період із 07.11.2019 по 24.02.2023 в сумі 24156,80 грн., за період із 25.02.2023 по 04.11.2024 в сумі 3004,15 грн., а всього інфляційних втрат на загальну суму 27 160,95 грн., а також три відсотки річних за період із 07.11.2019 по 24.02.2023 в сумі 4954,53 грн., за період із 25.02.2023 по 04.11.2024 в сумі 1494,71 грн., а всього 6449,24 грн. Відтак, представник позивача просила стягнути із відповідача на користь позивача вказані грошові кошти на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України. Крім того, представник позивача просила стягнути із відповідача судові витрати по справі, зокрема: судовий збір в сумі 1211,20 грн. та витрати на професійну правничу допомогу, орієнтовний розмір якої становить 64000 грн.

Ухвалою судді від 12.12.2024 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження із призначенням підготовчого судового засідання.

Ухвалою суду від 22.05.2025 року закрито підготовче провадження та призначено вищевказану справу до судового розгляду по суті.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, а від його представника адвоката Пастернак О.О. надійшла заява про розгляд справи за відсутності позивача та його уповноваженого представника та просили позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце судового засідання, а відзиву на позовну заяву не подавав, що в силу вимог ч. 1 ст. 223 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи по суті.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали та з`ясувавши дійсні обставини справи, перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи із таких мотивів.

Згідно статті 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах.

Відповідно до приписів ст. 12, ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, а суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ст. 13 ЦПК України). Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.

Згідно частини першої та другої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Судом встановлено, що рішенням Буського районного суду Львівської області від 19.04.2019 року в справі №440/2669/18 позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про відшкодування завданої кримінальним правопорушенням моральної та матеріальної шкоди частково задоволено, ухвалено стягнути із відповідачів на користь позивача моральну шкоду у розмірі 30000,00 грн. та понесені судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 20025,00 грн.

Постановою Львівського апеляційного суду від 07 листопада 2019 року в справі №440/2669/18 рішення Буського районного суду Львівської області від 19.04.2019 року залишено без змін, а апеляційні скарги ОСОБА_2 та ОСОБА_3 залишено без задоволення.

Відтак, рішення Буського районного суду Львівської області від 19.04.2019 року в справі №440/2669/18 набрало законної сили 07 листопада 2019 року, внаслідок чого судом видано два виконавчі листи про стягнення із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 моральної шкоди в сумі 30000 грн. та понесені судові витрати на професійну правничу допомогу в сумі 20025 грн.

Згідно ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Постановами приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Маковецького З.В. від 13.01.2020 року відкрито виконавчі провадження №60968791 та №60968840, які постановою цього виконавця об`єднані у зведене виконавче провадження №6096879, за яким сукупно стягуються із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошові кошти на загальну суму 50025 грн.

Разом із тим, як убачається із платіжної інструкції №0224GUJ8N від 24.02.2023, що на депозитний рахунок приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Маковецького З.В. надійшли грошові кошти в погашення заборгованості відповідача ОСОБА_2 у сумі 23185,50 грн., із яких суму в розмірі 20605,91 грн. перераховано на користь стягувача ОСОБА_1 , а тому заборгованість по зведеному виконавчому провадженні №60968862 станом на 24.02.2023 року становить 29419,09 грн. (50025-20605,91).

Статтею 11 ЦК України визначено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно статей 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту.

Статтею 530 ЦК України встановлено, що у разі, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України).

Порушенням зобов`язання, відповідно до статті 610 ЦК України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання (ч. 1 ст. 625 ЦК України).

У відповідності до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

При цьому, чинне законодавство не пов`язує припинення грошового зобов`язання з наявністю судового рішення про стягнення боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції та трьох процентів річних від простроченої суми, або з відкриттям виконавчого провадження з примусового виконання такого рішення. Оскільки стягнення боргу за рішенням суду не є належним виконанням грошового зобов`язання, то до фактичного перерахування грошових коштів позивачу або зміни способу виконання рішення грошове зобов`язання не втрачає свого правового статусу, не змінює походження та підстав виникнення і не припиняється.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Отже, якщо судове рішення про стягнення з боржника коштів фактично не виконано, стягувач (кредитор) вправі вимагати стягнення з нього в судовому порядку сум інфляційних нарахувань та процентів річних аж до повного виконання грошового зобов`язання.

Таким чином, чинне законодавство не пов`язує припинення зобов`язання з постановленням судового рішення чи відкриттям виконавчого провадження щодо його примусового виконання, а наявність судових актів про стягнення заборгованості не припиняє грошових зобов`язань боржника та не виключає його відповідальності за порушення строків розрахунків.

На підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України позивач нарахував відповідачу інфляційні втрати за період із 07.11.2019 по 24.02.2023 в сумі 24156,80 грн., за період із 25.02.2023 по 04.11.2024 в сумі 3004,15 грн., а всього інфляційних втрат на загальну суму 27 160,95 грн., а також три відсотки річних за період із 07.11.2019 по 24.02.2023 в сумі 4954,53 грн., за період із 25.02.2023 по 04.11.2024 в сумі 1494,71 грн., а всього 6449,24 грн.

При цьому, суд вважає такі нарахування інфляційних втрат і трьох відсотків річних обгрунтованими, які здійснені в межах строку позовної давності, встановленого статтею 257 ЦК України, ураховуючи приписи пункту 19 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, в силу якого у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року №64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року №2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану.

Відтак, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог шляхом стягнення із відповідача на користь позивача 3% річних у розмірі 6449,24 грн. та інфляційних втрат у розмірі 27160,95 грн., що є засобом відповідальності боржника на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК Ураїни за невиконання грошового зобов`язання згідно рішення Буського районного суду Львівської області від 29 жовтня 2024 року в справі №440/2669/18.

Приписами частини першої статті 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позивачем при поданні цього позову до суду сплачено судовий збір у розмірі 1211,20 грн., а тому враховуючи повне задоволення цього позову, такий збір слід стягнути із відповідача на користь позивача.

Ураховуючи викладене, керуючись статтями ст.ст. 2, 4, 10, 12, 13, 76-80, 81, 82, 89, 141, 223, 247, 259, 263, 264, 265, 268, 273, 354 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

позов задовольнити повністю.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 3 % річних у розмірі 6 449, 24 грн. (шість тисяч чотириста сорок дев`ять гривень 24 копійок), інфляційні витрати у розмірі 27 160,95 грн. (двадцять сім тисяч сто шістдесят гривень 95 копійок) та судовий збір у сумі 1211,20 грн. (одна тисяча двісті одинадцять гривень 20 копійок).

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного тексту рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Учасники справи.

Позивач: ОСОБА_1 (80542, с. Ріпнів, Золочівського району Львівської області, РНОКПП НОМЕР_1 ).

Представник позивача: адвокат Пастернак Оксана Олегівна ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ).

Відповідач: ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ).

Представник відповідача: адвокат Малиняк Віктор Андрійович (80500, м. Буськ, вул. Б. Хмельницького, 7, Золочівського району Львівської області).

Повний текст рішення складено: 04.09.2025 року.

Суддя: І. Б. Кос