УХВАЛА

Справа № 564/3623/25

04 вересня 2025 року

Костопільський районний суд Рівненської області

в складі судді Снітчук Р.М.

розглянувши в м. Костопіль заяву судді Снітчук Р.М. про самовідвід,

В С Т А Н О В И В:

У провадженні судді Костопільського районного суду Рівненської області Снітчук Р.М. перебуває позовна заява Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення 3 % річних від простроченої суми заборгованості за кредитним договором № 0806/33 від 17.06.2008 в сумі 12108,78 доларів США.

03.09.2025 суддею Снітчук Р.М. заявлено самовідвід з підстав, визначених п. 5 ч. 1 ст. 36 ЦПК України.

В обгрунтування заявленого відводу суддею зазначено, що вона не може брати участь у вказаній справі і підлягає відводу, оскільки є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості та об`єктивності судді.

Зокрема, суддею зазначено, що вона перебуває в дружніх стосунках із відповідачем у справі Собчишиною Г.Д., яка є матір`ю її куми та керівника апарату Костопільського районного суду Рівненської області Іванової Н.В. Зазначені обставини можуть викликати у сторін та стороннього спостерігача об`єктивні сумніви у безсторонності судді та виключають її участь у справі.

Відповідно до ч. 9 ст. 40 ЦПК України питання про самовідвід вирішується в нарадчій кімнаті ухвалою суду, що розглядає справу.

Вивчивши подану заяву, перевіривши мотиви заявленого відводу, суд вважає заявлений відвід вмотивованим і таким, що підлягає до задоволення.

Виходячи з положень ч. 1 ст. 39 ЦПК України, з підстав, зазначених у статтях 36, 37 і 38 цього Кодексу, суддя зобов`язаний заявити самовідвід.

Частиною 3 ст. 39 ЦПК України визначено, що самовідвід може бути заявлений не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 40 ЦПК України питання про самовідвід судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі.

Стаття 36 ЦПК України містить вичерпний перелік підстав для відводу (самовідводу) судді.

Пунктом 5 ч. 1 ст. 36 ЦПК України визначено, що суддя не може розглядати справу і підлягає відводу, якщо є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Згідно ч. 2 ст. 40 ЦПК України суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість.

Згідно ч. 7 ст. 56 Закону України «Про судоустрій і статус суддів" суддя зобов`язаний справедливо, безсторонньо та своєчасно розглядати і вирішувати судові справи відповідно до закону з дотриманням засад і правил судочинства; дотримуватися правил суддівської етики, у тому числі виявляти та підтримувати високі стандарти поведінки у будь-якій діяльності з метою укріплення суспільної довіри до суду, забезпечення впевненості суспільства в чесності та непідкупності суддів.

Пунктом 5 постанови Пленуму Верховного Суду України №8 від 13 червня 2007 року «Про незалежність судової влади» визначено, що відповідно до закону суддя не може брати участь у розгляді справи і підлягає відводу (самовідводу), якщо він заінтересований у результаті розгляду справи або є інші обставини, які викликають сумнів в об`єктивності та неупередженості судді.

За приписами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий розгляд його справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У відповідності до практики Європейського суду з прав людини, при оцінці безсторонності суду слід розмежовувати суб`єктивний та об`єктивний аспект. Так у справі Гаусшильдт проти Данії, Мироненко і Мартиненко проти України зазначається, що наявність безсторонності, для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції, має визначатися за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. Щодо суб`єктивної складової даного поняття, то у справі Гаусшильдт проти Данії вказано, що потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Причому суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного. Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі.

У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім (рішення у справі Мироненко і Мартиненко проти України ).

Суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного.

Об`єктивний критерій передбачає встановлення того, чи забезпечував сам суд та, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності (рішення у справі "Фей проти Австрії», "Веттштайн проти Швейцарії»)

За суб`єктивним критерієм "особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного" (рішення у справі "Білуха проти України").

У п. 105 рішення ЄСПЛ у справі «Олександр Волков проти України» (заява № 21722/11) Суд зазначив, що між суб`єктивною та об`єктивною безсторонністю не існує беззаперечного розмежування, оскільки поведінка судді не тільки може викликати об`єктивні побоювання щодо його безсторонності з точки зору стороннього спостерігача (об`єктивний критерій), а й може бути пов`язана з питанням його або її особистих переконань (суб`єктивний критерій).

У справі П`єрсак проти Бельгії ЄСПЛ, встановивши порушення положень частини 1 статті 6, зазначив, що будь-який суддя, стосовно неупередженості якого є законні сумніви, повинен вийти зі складу суду.

Інститут самовідводу судді від участі у розгляді конкретної справи це одна із найважливіших гарантій здійснення правосуддя неупередженим та справедливим судом. Він покликаний ліквідувати найменшу підозру у заінтересованості судді в результатах розглянутої справи, навіть якщо такої заінтересованості немає, бо тут головним є публічний інтерес.

Розглядаючи справу, в якій фігурує якась близька судді людина, йому дуже складно переконати суспільство у своїй неупередженості. Саме тому існують норми закону, які запобігають виникненню будь-яких підозр. Судді заборонено брати участь у розгляді справи за наявності будь-яких обставин, які викликають чи можуть викликати сумніви у його об`єктивності.

Враховуючи те, що суддя Снітчук Р.М. перебуває у дружніх стосунках із відповідачем ОСОБА_1 та зазначена обставина може викликати у сторін і стороннього спостерігача сумніви у неупередженості, об`єктивності судді при розгляді вказаної справи, з метою забезпечити право сторін на справедливий суд, встановлений законом, гарантувати забезпечення довіри до суду, вважаю, що заявлений самовідвід є обгрунтованим та вмотивованим і таким, що підлягає до задоволення.

На підставі викладеного та керуючись ст. 33, 36, 37, 39, 40 ЦПК України,

П О С Т А Н О В И В:

Заяву про самовідвід судді Снітчук Руслани Михайлівни задовольнити.

Справу № 564/3623/25 за позовною заявою Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором передати до канцелярії суду для визначення судді, який не входить до складу суду, що розглядає справу, у порядку, встановленому ч. 3 ст. 40 ЦПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: Снітчук Р.М.