Провадження № 2-п/357/64/25
У Х В А Л А

04 вересня 2025 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого Ярмола О. Я. ,

при секретарі Вдовика А. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі судового засідання № 5, заяву представника відповідача адвоката Федорова Олексія Сергійовича про поновлення строку на подання заяви про перегляд заочного рішення по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики,-

В С Т А Н О В И В:

Заочним рішенням Білоцерківського міськрайонного суду від 13.02.2019 року позов ОСОБА_1 було задоволено та стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором позики в сумі 2 616 657 грн. (два мільйони шістсот шістнадцять тисяч шістсот п`ятдесят сім тисяч), а також 3 % річних від простроченої суми боргу 235 497 грн., всього: 2 852 154 грн. (два мільйони вісімсот п`ятдесят дві тисячі сто п`ятдесят чотири гривні).

25.07.2025 на адресу суду представник відповідача адвокат Федоров О.С. подав заяву в якій просить поновити пропущений строк на подання заяви про перегляд заочного рішення та скасувати заочне рішення від 13.02.2019р. по справі № 357/13897/18. Заява мотивована тим, що відповідач не був належним чином повідомлений про розгляд справи, що позбавило його права на справедливий суд, внаслідок чого він не подав відзив, докази, клопотання, заяви, пояснення, не скористався іншими процесуальними правами, що є суттєвим і має істотне значення для правильного вирішення справи. У суду були відсутні умови проведення заочного розгляду справи, оскільки обидві повістки на судові засідання 28.01.2019 та 13.02.2019 були повернуті із відміткою «за закінченням встановленого строку зберігання», а лист про публікацію оголошення про виклик відповідача в судове засідання на веб-порталі судової влади України не містить опублікованого оголошення про виклик відповідача на 13.02.2019, суд в порушення п.1ч.1 ст. 223 ЦПК України не відклав судові засідання. Відповідач не отримував заочне рішення, та у справі на а.с. 46 міститься поштове відправлення на ім`я відповідача із відміткою «повертається за закінченням встановленого терміну зберігання». В резолютивній частині заочного рішення не зрозуміло роз`яснено порядок його оскарження. Наведене, як стверджує представник відповідача, є підставою для поновлення пропущеного строку на подання заяви про перегляд заочного рішення.

Представик відповідача зазначає, що заочне рішення не відповідає вимогам п. 3 ч. 5 ст. 265 ЦПК України де зазначено, що у резолютивній частині рішення зазначається строк і порядок набрання рішенням суду законної сили та його оскарження. Представний відповідача 03.03.2021 року ознайомився з матеріалами справита та у спосіб, що був зазначений в заочному рішенні, 06.04.2021 року подав апеляційну скаргу на рішення суду. Ухвалою Київського апеляційного суду від 27.04.2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 було повернуто (а.с.105-106).

Представник відповідача вказує на відсутність оригіналу розписок у позивача про боргові зобов`язання. Представник відповідача 02.04.2021 подавав Київському апеляційному суду клопотання про призначення судової експертизи (а.с.85-89). Відповідач був зобов`язаний повернути борг саме в доларах США, а рішенням Білоцерківського міськрайонного суду від 13.02.2019 року безпідставно було стягнуто борг в гривнях. При цьому 16.01.2019 ВП ВС по справі № 373/2054/16-ц вирішила виключну правову проблему про можливість стягнення боргу в іноземній валюті. А отже, заочне рішення Білоцерківського міськрайонного суду від 13.02.2019 року у справі №357/13897/18, також, не відповідає вимогам ст.ст. 282,263,265 ЦПК України.

Позивач в судове засідання не з`явився. Представник позивача, адвокат Цурка Н.О. в судовому засіданні заперечила задоволення клопотання про поновлення процесуального строку на подачу заяви про перегляд заочного рішення від 13.02.2019 року, пославшись на позицію ВП ВС від 12.06.2024 року в справі № 756/11081/20.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду даної зави був повідомлений належним чином. Представник відповідача, адвокат Федоров О.С. в судовому засіданні підтримав заяву про поновлення пропущеного строку на подання заяви про перегляд заочного рішення та просив скасувати заочне рішення від 13.02.2019 року.

Неявка осіб, належним чином повідомлених про дату, час і місце засідання, не перешкоджає розгляду заяви (ч. 1 ст. 287 ЦПК України).

Проаналізувавши матеріали даної справи і зміст заяви про перегляд рішення по ній, суд дійшов висновку, що не підлягає до задоволення заява представника відповідача про поновлення строку на подання заяви про перегдяд заочного рішення з наступних підстав.

Пропуск процесуального строку може бути значним та очевидним (наприклад, за наявності беззаперечних доказів про отримання відповідачем копії заочного рішення), проте у випадку застосування запропонованого Великою Палатою Верховного Суду підходу відповідач отримує безумовне право на апеляційне оскарження заочного рішення навіть у разі, коли йому було достовірно відомо про таке рішення вже значний час, який може вимірюватися як роками, так і десятиріччями, що не повною мірою узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) в контексті застосування принципу правової визначеності як складової основного принципу цивільного судочинства - верховенства права.

Суд звертає увагу, що ВП ВС в своїй постанові від 12.06.2024 року по справі № 756/11081/20 дослідила питання процесуальних особливостей оскарження судового рішення, постановленого в порядку заочного провадження, реалізації учасниками процесу права на апеляційне оскарження заочного рішення та, зокрема, процесуальних наслідків подання заяви про перегляд заочного рішення з пропуском установленого законом строку.

Зокрема, у контексті сформованої Великою Палатою Верховного Суду практики щодо дій суду першої інстанції при розгляді заяв про перегляд заочного рішення, зазначено, що заочним розглядом справи є специфічна процедура розгляду цивільної справи та її вирішення за відсутності відповідача. Умовами проведення заочного розгляду справи є: 1) належне повідомлення відповідача про дату, час і місце судового засідання; 2) нез`явлення відповідача у судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) неподання відповідачем відзиву на позовну заяву та 4) відсутність заперечень позивача проти такого вирішення справи. Лише в разі одночасного існування всіх перелічених умов суд може ухвалити заочне рішення в справі (частина перша статті 280 ЦПК України).

Суд зобов`язаний перевірити дотримання відповідачем вимог статей 284, 285 ЦПК України, зокрема в частині строку подання заяви про перегляд заочного рішення, до прийняття такої заяви до розгляду. Суд не наділений правом, оминувши процесуальну дію щодо встановлення дотримання або порушення заявником строків звернення до суду, перейти до розгляду заяви по суті.

Тому правила частини третьої статті 287 ЦПК України щодо повноважень місцевого суду не можуть застосуватися в ситуації, коли відсутні підстави для розгляду заяви про перегляд заочного рішення по суті, та, відповідно, не можуть бути підставою для залишення такої заяви без задоволення.

Водночас відсутність у главі 11 «Заочний розгляд справи» розділу III «Позовне провадження» ЦПК України прямої вказівки на ті повноваження суду, які мають бути ним реалізовані у разі пропуску строку на подання заяви про перегляд заочного рішення, дає підстави для висновку про те, що відповідно до загальних положень ЦПК України про наслідки пропуску процесуальних строків (частина друга статті 126 ЦПК України) така заява має бути залишена без розгляду.

Можливість застосування статті 126 ЦПК України до процедури заочного розгляду справи не суперечить і частині другій статті 281 цього Кодексу, за змістом якої розгляд справи і ухвалення рішення проводиться за правилами загального чи спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими цією главою.

Отже, Велика Палата Верховного Суду констатувала, що інститут процесуальних строків є наскрізним та міжгалузевим інститутом процесуального права, а положення глави 6 «Процесуальні строки» розділу І «Загальні положення» ЦПК України застосовуються до всіх видів проваджень, на всіх стадіях цивільного судочинства, а також поширюються на процедури заочного розгляду цивільних справ, крім випадків, коли відповідними главами встановлені спеціальні правила.

Так само мають бути застосовані й загальні положення ЦПК України щодо подання та розгляду клопотань про поновлення процесуальних строків, якщо відповідною главою, присвяченою заочному розгляду, це питання прямо не врегульовано. Отже, якщо відповідач подає клопотання про поновлення пропущеного строку на подання заяви про перегляд заочного рішення, суд повинен застосувати загальні положення ЦПК України, а саме статтю 127 цього Кодексу, у якій вказано, що суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними.

Відповідно до постанови Великої Палати Верхового суду від 30.01.2019 року по справі № 755/10947/17 визначено, що незалежно від того чи перераховані усі постанови, у яких викладена правова позиція, від якої відступила Велика Палата Верховного Суду, суди під час вирішення тотожних спорів мають враховувати саме останню правову позицію Великої Палати Верховного Суду.

В даному випадку, слід зазначити, що провадження по справі №357/13897/18 було відкрито 28.12.2018 року. Судом були призначені судові засідання на 28.01.2019 та 13.02.2019. Відповідача було двічі повідомлено, за адресою реєстрації його місця проживання, про всі судові засідання, шляхом направлення ухвали про відкриття провадження з додатками та судових повісток рекомендованим листом (а.с.15, 32).

Дійсно, рекомендовані повідомлення (повістки) повернулися з відміткою «за закінченням терміну зберігання».

При цьому слід зазначити, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника. (позиція КГС ВС у справі № 911/3142/19 від 18.03.2021р).

Крім того, відповідача було викликано в судове засідання на 13.02.2019, шляхом розміщення, 29.01.2019 о 14:57, оголошення про виклик на веб-порталі судової влади України (а.с.19). Та не відповідає дійсності твердження представника відповідача, що таке оголошення відсутнє, оскільки опубліковане оголошення про виклик ОСОБА_2 міститься на сайті й на даний час, що підтверджено витягом із сайту в розділі «Оголошення про виклик особи в суд та повідомлення про судове рішення».

Відповідач ОСОБА_2 був обізнаний про ухвалене рішення судом та його представник адвокат Козадаєв В.С. 25.05.2020 року ознайомився з матеріалами справи (а.с.47), а через рік, 02.04.2021 року подав апеляційну скаргу на рішення суду до Київського апеляційного суду. Наразі, через ще чотири роки сторона відповідача просить поновити пропущений строк на подання заяви про перегляд заочного рішення.

Якщо припустити, що стороні відповідача було не зрозуміле роз`яснення порядку оскарження заочного рішення від 13.02.2019 року, то Київський апеляційний суд 27.04.2021 року, повертаючи апеляційну скаргу, чітко повторно роз`яснив відповідачу його право подати до суду першої інстанції заяву про перегляд заочного рішення за формою і змістом відповідно до ст. 285 ЦПК України (а.с.105-106). Наведені обставини вказують на відсутність підстав для поновлення пропущеного строку на подання заяви про перегляд заочного рішення.

З огляду на вищевикладене, твердження відповідача щодо необізнаності про ухвалене рішення не знайшли свого підтвердження.

Відповідно до ч. 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 - 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України").

У справі «Юніон Аліментаріа Сандерс проти Іспанії» від 07 липня 1989 року ЄСПЛ вказав, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Європейський суд з прав людини, у своїх рішеннях (у справах «Осман проти Сполученого королівства» та «Креуз проти Польщі») наголошує, що кожна сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у справі за його участю, добросовісно користуватися належними йому процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Варто зазначити, що право на справедливий розгляд судом, яке гарантовано пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод, має розумітися у світлі преамбули Конвенції, у відповідній частині якої зазначено, що верховенство права є спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який передбачає повагу до принципу res judicata - принципу остаточності рішень суду. Цей принцип наголошує, що жодна зі сторін не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового рішення суду просто тому, що вона має на меті добитися нового слухання справи та нового її вирішення.

Згідно ст. 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для поновлення строку на подання заяви про перегляд заочного рішення Білоцерківського міськрпайонного суду від 13.02.2019 року по справі № 357/13897/18 .

Згідно ч. 7, ч. 8 ст. 127 ЦПК України про відмову у поновленні або продовженні процесуального строку суд постановляє ухвалу, яка не пізніше наступного дня з дня її постановлення надсилається особі, яка звернулася із відповідною заявою. Ухвалу про відмову у поновленні або продовженні процесуального строку може бути оскаржено у порядку, встановленому цим Кодексом.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 126, 127, 287, 353 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

У задоволенні заяви представника відповідача адвоката Федорова Олексія Сергійовича про поновлення пропущеного строку на подання заяви про перегляд заочного рішення по справі №357/13897/18 - відмовити.

Залишити без розгляду заяву про перегляд заочного рішення по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики .

Ухвала може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення..

Учасник справи, якому ухвала не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали.

Повний текст ухвали суду виготовлено та підписано 04.09.2025 року.

Суддя О. Я. Ярмола