У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 вересня 2025 року м. Київ

Суддя Подільського районного суду міста Києва Левицька Я.К., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення компенсації на утримання квартири в порядку регресу,

ВСТАНОВИЛА :

ОСОБА_1 в особі свого представника - адвоката Волкова Анатолія Володимировича звернувся до Подільського районного суду м. Києва із позовною заявою про стягнення з ОСОБА_2 грошової компенсації вартості витрат на утримання майна - квартири АДРЕСА_1 у розмірі 30 625 грн, а також витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000 грн та 1 211,20 грн судового збору.

Ознайомившись із матеріалами цивільної справи, суддя встановила наступне.

Як вбачається із позовної заяви, ОСОБА_1 просить суд стягнути з ОСОБА_2 грошову компенсацію вартості витрат на утримання майна за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідно до ч. 1 ст. 30 ЦПК України позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної її частини.

Відповідно до п. 42 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ № 3 від 01.03.2013 року «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» виключну підсудність встановлено для позовів, що виникають із приводу нерухомого майна (частина перша статті 114 ЦПК України). Згідно з положеннями статті 181 ЦК України до нерухомого майна належать: земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на них, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Наприклад, це позови про право власності на таке майно; про право володіння і користування ним (стаття 358 ЦК України); про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності та виділ частки із цього майна (статті 364, 367 ЦК України); про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності та виділ частки із цього майна (статті 370, 372 ЦК України); про право користування нерухомим майном (визначення порядку користування ним); про право, яке виникло із договору найму жилого приміщення, оренди тощо; про визнання правочину з нерухомістю недійсним; про звернення стягнення на нерухоме майно - предмет іпотеки чи застави; розірвання договору оренди землі; стягнення орендної плати, якщо спір виник з приводу нерухомого майна; про усунення від права на спадкування та визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Згідно з висновком Верховного суду, викладеним у постанові від 10.04.2019 року (справа № 638/1988/17, провадження № 61-30812св18) позов про стягнення заборгованості за надання послуг з утримання нерухомого майна має пред`являтися за місцем знаходження цього майна, за правилами виключної підсудності, оскільки предметом позову є зобов`язання, які випливають з надання послуг централізованого постачання холодної води та водовідведення, які надаються за місцем знаходження нерухомого майна.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16.02.2021 року у справі №911/2390/18 виснувала, що словосполучення «з приводу нерухомого майна» у частині третій статті 30 ГПК України необхідно розуміти таким чином, що правила виключної підсудності поширюються на будь-які спори, які стосуються прав та обов`язків, що пов`язані з нерухомим майном. У таких спорах нерухоме майно не обов`язково виступає як безпосередньо об`єкт спірного матеріального правовідношення.

Цивільно-процесуальне законодавство за деякими категоріями справ на підставі специфіки предмету спору встановлює виключну підсудність, за якою тільки один конкретний суд серед інших може розглядати таку категорію справ.

Виключна підсудність має пріоритет перед загальною та альтернативною підсудністю, встановлена з метою забезпечення правильного і своєчасного розгляду справи.

З урахуванням наведеного, позовна заява про компенсацію вартості витрат на утримання майна має пред`являтись за місцем знаходження такого нерухомого майна, за правилами виключної підсудності.

Оскільки ОСОБА_1 просить стягнути з ОСОБА_2 грошову компенсацію вартості витрат на утримання майна за адресою: АДРЕСА_2 , що територіально не відноситься до Подільського району міста Києва, то така цивільна справа не підсудна Подільському районному суду міста Києва.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Частиною 3 ст. 31 ЦПК України встановлено, що передача справи на розгляд іншого суду за встановленою цим Кодексом підсудністю з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої цієї статті, здійснюється на підставі ухвали суду не пізніше п`яти днів після закінчення строку на її оскарження, а в разі подання скарги - не пізніше п`яти днів після залишення її без задоволення.

У відповідності до положень ч. 1, 2 ст. 32 ЦПК України спори між судами про підсудність не допускаються і справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана.

Окремо варто відзначити те, що відповідно до ч. 1 ст. 378 ЦПК України, судове рішення, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню з направленням справи на розгляд за встановленою законом підсудністю, якщо рішення прийнято судом з порушенням правил територіальної юрисдикції (підсудності).

З огляду на викладене, вважаю за необхідне у порядку п. 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України, передати дану справу на розгляд Оболонському районному суду м. Києва, територіальна юрисдикція (підсудність) якого поширюється на адресу місцезнаходження нерухомого майна.

Керуючись ст. 30, 31, 258, 352-354 ЦПК України, суддя

УХВАЛИЛА:

Цивільну справу № 758/13009/25 за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення компенсації на утримання квартири в порядку регресу передати на розгляд за підсудністю до Оболонського районного суду м. Києва.

Копію ухвали про передачу справи за підсудністю направити позивачу.

Ухвала суду може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала суду набирає законної сили в порядку ст. 261 ЦПК України.

Суддя Я.К. Левицька