Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

(заочне)

Справа №377/448/25

Провадження №2/377/337/25

04 вересня 2025 року Славутицький міський суд Київської області у складі головуючої судді Бабич Н.С., за участю секретаря судового засідання Присяжного В.В., за відсутності учасників справи, розглянув у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Славутичі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу позовом ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник адвокат Селезньов Максим Васильович, до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

У С Т А Н О В И В:

У травні 2025 року від ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник-адвокат Селезньов Максим Васильович, надійшла позовна заява, в якій вона, з урахуванням уточненої позовної заяви, посилаючись на статті 104, 105, 110, 112, 115 СК України, просить розірвати шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , зареєстрований 10 березня 2023 року Славутицьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Вишгородському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), актовий запис № 28.

Позов обґрунтовано тим, що позивачка та відповідач уклали шлюб 10 березня 2023 року, неповнолітніх дітей від шлюбу не мають. Останнім часом вони припинили фактичні шлюбні відносини та не ведуть спільне господарство. Подальше спільне життя подружжя, збереження шлюбу неможливе та суперечить інтересам позивачки. Розірвати шлюб через органи реєстрації актів цивільного стану неможливо, оскільки між сторонами відсутнє порозуміння. Потреба у наданні строку на примирення відсутня.

Ухвалою судді від 13 червня 2025 року після виконання вимог, передбачених частиною шостою статті 187 ЦПК України, позовну заяву було залишено без руху та надано позивачці строк для усунення зазначених в ній недоліків.

Ухвалою судді від 17 червня 2025 року після усунення недоліків позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, визначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін та призначено судове засідання на 15 липня 2025 року.

Ухвалою суду від 15 липня 2025 року судове засідання було відкладено на 29 липня 2025 року на підставі частини четвертої статті 223 ЦПК України.

Ухвалою суду від 29 липня 2025 року судове засідання було відкладено на 04 вересня 2025 року на підставі пункту 1 частини другої статті 223 ЦПК України.

У період з 05.08.2025 по 01.09.2025 головуюча суддя Бабич Н.С. перебувала в щорічній оплачуваній відпустці.

Позивачка та її представник у призначене судове засідання не прибули, про дату, час і місце якого повідомлені належним чином в порядку, передбаченому статтями 128-130 ЦПК України. Представник позивачки адвокат Селезньов М.В. подав до суду заяву, в якій зазначив, що шлюбні відносини між сторонами фактично припинені, у позивачки відсутні спільні інтереси та плани з відповідачем, шлюб між ними існує формально; просив провести розгляд справи без участі позивачки, представника позивачки та за наявності обставин, передбачених ЦПК України, ухвалити заочне рішення.

Відповідач у призначене судове засідання не прибув. Оскільки його зареєстроване місце проживання (перебування) та місце роботи невідоме, викликався до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке було розміщено 04.08.2025, тому відповідно до частини одинадцятої статті 128 ЦПК України з опублікуванням оголошення про виклик вважається належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання. Відзив на позов відповідач не подав, клопотання про відкладення розгляду справи та заяву про розгляд справи за його відсутності до суду не направив, причини неявки суду не повідомив.

За наявності умов, передбачених статтями 280 - 282 ЦПК України, відповідно до ухвали суду від 04 вересня 2025 року, суд ухвалив заочне рішення у справі.

Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось через неявку в судове засідання всіх учасників справи, що узгоджується з приписами частини другої статті 247 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позову з таких підстав.

З матеріалів справи суд встановив, що згідно зі свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 , виданим 10 березня 2023 року Славутицьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) ОСОБА_2 та ОСОБА_3 зареєстрували шлюб 10 березня 2023 року, про що Славутицьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) складено відповідний актовий запис за № 28. Прізвища після державної реєстрації шлюбу: чоловіка ОСОБА_4 , дружини ОСОБА_4 .

У позовній заяві зазначено, що спільних неповнолітніх дітей сторони не мають.

Позивачка ОСОБА_1 вказала у позовній заяві своїм зареєстрованим місцем проживання адресу: АДРЕСА_1 .

Відповідно до витягу з Єдиного державного демографічного реєстру щодо реєстрації місця проживання №3218-1 від 28.08.2018, відповіді №1477886 від 13.06.2025 з Єдиного державного демографічного реєстру, інформації № 15-08/796 від 22.05.2025 Управління адміністративних послуг виконавчого комітету Славутицької міської ради Вишгородського району Київської області, яка надійшла до суду 13 червня 2025 року, відповідач ОСОБА_2 був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 з 29.09.2015 по 05.04.2023 ( знятий з реєстрації за заявою власника житла).

Як вбачається зі змісту позовної заяви, причиною звернення позивачки з позовом про розірвання шлюбу є те, що останнім часом між сторонами припинені фактичні шлюбні відносини, вони не ведуть спільне господарство, їх подальше спільне життя та збереження шлюбу неможливе, суперечить інтересам позивачки. Між сторонами відсутнє порозуміння, тому розірвати шлюб через органи реєстрації актів цивільного стану неможливо.

Відповідно до статті 51 Конституції України, частини першої статті 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Зі статті 5 Протоколу № 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 р., ратифікована Україною 17 липня 1997 р.) вбачається, що кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання.

За змістом частини другої статті 18, статті 51, частини третьої статті 56, частини першої статті 110 СК України дружина та чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань, при цьому способом захисту сімейних прав та інтересів, у тому числі є право на припинення шлюбних відносин шляхом пред`явлення до суду позову про розірвання шлюбу одним із подружжя.

Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення (частина друга статті 112 СК України).

Судом встановлено, що за час сімейного життя у сторін склалася обстановка, що виключає можливість спільного проживання. Примирення між подружжям та збереження сім`ї неможливе.

За вказаних обставин суд дійшов до висновку, що сім`я розпалася остаточно, а шлюб існує формально, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивачки.

З урахуванням викладеного, суд вважає за необхідне позов про розірвання шлюбу задовольнити, оскільки позовні вимоги є обґрунтованими і такими, що не суперечать закону та не порушують права інших осіб.

Як вбачається зі змісту позовної заяви, спільних неповнолітніх дітей сторони не мають. Відомості щодо наявності спору між подружжям відносно майна, набутого за час шлюбу, в позовній заяві відсутні.

Відповідно до статті 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Позивачка свою позицію щодо відновлення їй дошлюбного прізвища не висловила, тому суд вважає за необхідне залишити їй прізвище після розірвання шлюбу ОСОБА_4 .

Під час ухвалення рішення суд вирішує як розподілити між сторонами судові витрати (пункт 6 частини першої статті 264 ЦПК України).

Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог (частина перша статті 141 ЦПК України).

Позивачка за подання позовної заяви в електронній формі сплатила судовий збір у сумі 968 гривень 96 копійок, що підтверджується платіжною інструкцією №639 від 19.05.2025 ( а.с.2). Вказана сума судового збору зарахована до спеціального фонду Державного бюджету України ( а.с.1).

Оскільки суд дійшов висновку про задоволенню позову, то за правилами частини першої статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню судові витрати з оплати судового збору в сумі 968 гривень 96 копійок.

На підставі викладеного, керуючись статтями 258, 263-265, 280-282 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , зареєстрований 10 березня 2023 року Славутицьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), актовий запис № 28.

Після розірвання шлюбу залишити прізвище дружини ОСОБА_4 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати з оплати судового збору в сумі 968 гривень 96 копійок.

Заочне рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку. Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його складення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільним процесуальним кодексом України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Учасники справи:

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_3 .

Відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса останнього відомого зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_2 .

Повне заочне рішення суду складено 04 вересня 2025 року.

Суддя Н. С. Бабич