Провадження № 2/752/684/25
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

09 квітня 2025 року Голосіївський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді: Плахотнюк К.Г.,

за участі секретаря судового засідання: Нікітенко А.М., розглянувши у відкритому суПлахотнюкдовому засіданні в місті Києві в порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до приватного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія», ОСОБА_2 про стягнення пені, 3% річних, втрат від інфляції та шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,-

в с т а н о в и в:

У серпні 2023 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з вказаним позовом до ПАТ «Українська транспортна страхова компанія», ОСОБА_2 , у якому просить: стягнути з ПАТ «Українська транспортна страхова компанія» пеню в розмірі 288,60 грн, інфляційні втрати у розмірі 793,01 грн, 3 % річних у розмірі 216,00 грн; стягнути з ОСОБА_2 різницю між фактично завданою шкодою та належним розміром страхового відшкодування в розмірі 49 281,40 грн, моральну шкоду в розмірі 10 000,00 грн. Вирішити питання про розподіл судових витрат у розмірі 14 147,20 грн, з яких: 2 147,20 грн - сплачений судовий збір, 12 000,00 грн - витрати на правову допомогу.

На обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що 01.10.2022 року о 10 год. 50 хв. в Київській обл., м. Ірпінь, на перехресті вулиць Університетська та Матросова, ОСОБА_2 , керуючи автомобілем HONDA ACCORD, державний номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись по другорядній дорозі, не надала перевагу у русі належному їй автомобілю HYUNDAI ACCENT, державний номерний знак НОМЕР_2 , в результаті чого здійснила зіткнення. Внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди автомобілі отримали механічні пошкодження. Постановою Ірпінського міського суду Київської області від 03.11.2022 року в справі № 367/4457/22 ОСОБА_2 визнано винною у вчиненні цієї дорожньо-транспортної пригоди, а на момент її вчинення цивільно-правова відповідальність винної особи була застрахована у ПАТ «Українська транспортна страхова компанія» згідно з полісом № 210286832. Позивач подала до ПАТ «Українська транспортна страхова компанія» заяву про страхове відшкодування від 03.10.2022 року за результатами розгляду якої 21.02.2023 року, тобто з порушенням встановлених п. 36.2. ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» їй виплачене страхове відшкодування в розмірі 52 670,38 грн. Отже, позивач вказує, що за період з 02.01.2023 року по 21.02.2023 року має право на 3 607,56 грн пені, 216,00 грн 3 % відсотків річних, і 793,01 грн інфляційних витрат, які підлягають стягненню з ПАТ «Українська транспортна страхова компанія». Крім того, враховуючи, що відповідно до Звіту про оцінку вартості відновлювального ремонту колісного транспортного засобу № 243_22UTC від 28.12.2022 року вартість відновлювального ремонту транспортного засобу HYUNDAI ACCENT, державний номерний знак НОМЕР_2 , становить 101 951,78 грн, тому з ОСОБА_2 підлягає стягненню різниця між фактичною завданою шкодою та виплаченим розміром страхового відшкодування в розмірі 49 281,40 грн. Також неправомірними діями ОСОБА_2 , внаслідок яких пошкоджено транспортний засіб HYUNDAI ACCENT, державний номерний знак НОМЕР_2 , позивачу завдано моральної шкоди, яка за внутрішнім переконанням повинна бути відшкодована в розмірі 10 000,00 грн.

Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва Плахотнюк К.Г. від 11.08.2023 року відкрито провадження у справі, постановлено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження, з повідомлення сторін (а.с. 62-63). Відповідачу наданий строк для надання відзиву.

11.03.2024 року до суду від відповідача ОСОБА_2 надійшов відзив на позовну заяву в якому вона просить у задоволенні позову відмовити, посилаючись на те, що підтвердження розміру понесених витрат на здійснення відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля, а також, що такі витрати перевищують розмір страхового відшкодування відсутні; відшкодування збитків на підставі Звіту про оцінку вартості відновлювального ремонту колісного транспортного засобу № 243_22UTC від 28.12.2022 року є безпідставним, оскільки вартість відновлювального ремонту здійснена станом на момент дослідження - 28.12.2022 року, а не на момент здійснення дорожньо-транспортної пригоди; позивачем не доведено завдання їй душевних страждань у зв`язку з пошкодженням майна та з метою мирного врегулювання спору ОСОБА_1 не зверталася; в момент вчинення дорожньо-транспортної пригоди за кермом належного позивачу транспортного засобу була ОСОБА_3 , яка також була присутня під огляду автомобіля, тому саме вона використовує цей транспортний засіб як джерело пересування; заявлений до відшкодування розмір моральної шкоди є непропорційним у співвідношенні із сумою завданих збитків (а.с. 97-104).

Ухвалою суду від 11.03.2024 року витребувано у ОСОБА_1 докази вартості понесених нею витрат робіт і матеріалів, витрачених на відновлення транспортного засобу, пошкодженого за наслідками дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце 01.10.2022 року - автомобіля HYUNDAI ACCENT, державний номерний знак НОМЕР_2 (а.с. 118-119).

03.12.2024 року до суду від представника відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_4 надійшли додаткові пояснення, в яких зазначено, що наданий позивачем акт виконаних робіт № АВ-К-00172 від 16.12.2022 року не підтверджує понесення витрат на відновлювальний ремонт транспортного засобу, оскільки докази оплати таких витрат не надано; страхове відшкодування виплачене позивачу, а не ТОВ «Автофест+», яким начебто виконано ремонтні роботи та не на підставі акта виконаних робіт № АВ-К-00172 від 16.12.2022 року, а згідно із Звітом про оцінку вартості відновлювального ремонту колісного транспортного засобу № 243_22UTC від 28.12.2022 року, та на момент оцінки автомобіль HYUNDAI ACCENT, державний номерний знак НОМЕР_2 , був відремонтований; позивач не зверталася до ПАТ «Українська транспортна страхова компанія» із заявою про доплату страхового відшкодування в розмірі суми податку на додану вартість; перелік виконаних робіт та замінених запасних частин і матеріалів зазначених в акті виконаних робіт № АВ-К-00172 від 16.12.2022 року не співпадає з переліком необхідних робіт, запасних частин і матеріалів, зазначених в Звіті про оцінку вартості відновлювального ремонту колісного транспортного засобу № 243_22UTC від 28.12.2022 року; акт виконаних робіт № АВ-К-00172 від 16.12.2022 року не містить підпису позивача та оригінал для огляду не надавався; із Звіту про оцінку вартості відновлювального ремонту колісного транспортного засобу № 243_22UTC від 28.12.2022 року вбачається, що експерт не попереджений про кримінальну відповідальність, та огляд транспортного засобу позивача здійснено за відсутності винуватця дорожньо-транспортної пригоди; доплата визначеної актом виконаних робіт № АВ-К-00172 від 16.12.2022 року суми ПДВ в розмірі 15 314,67 грн здійснюється страховиком (а.с. 164-169).

В судовому засіданні сторони відсутні, про час і місце розгляду справи повідомлені належним чином.

В матеріалах справи наявне клопотання представника відповідача ОСОБА_2, в якому ОСОБА_4 просить розглядати справу за його та відповідача ОСОБА_2 відсутності та у задоволенні позову відмовити.

Від відповідача ПАТ «Українська транспортна страхова компанія» відзив на позовну заяву не надходив.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд доходить наступного висновку.

Судом встановлено, що позивач є власником транспортного засобу HYUNDAI ACCENT, державний номерний знак НОМЕР_2 , що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 (а.с. 43).

01.10.2022 року о 10 год. 50 хв. в Київській обл., м. Ірпінь, на перехресті вулиць Університетська та Матросова, ОСОБА_2 , керуючи автомобілем HONDA ACCORD, державний номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись по другорядній дорозі, не надала перевагу у русі автомобілю HYUNDAI ACCENT, державний номерний знак НОМЕР_2 , який рухався по головній дорозі, призвело до зіткнення автомобілів, внаслідок чого транспорті засоби отримали механічні пошкодження, чим порушила вимоги п. 16.11 ПДР України, за що відповідальність передбачена ст. 124 КУпАП.

Постановою Ірпінського міського суду Київської області від 03.11.2022 року в справі № 367/4457/22 ОСОБА_2 визнано винною у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення (а.с.12-12 зворот).

Відповідальність водія автомобіля HONDA ACCORD, державний номерний знак НОМЕР_1 , на момент вчинення вказаної дорожньо-транспортної пригоди була застрахована у ПАТ «Українська транспортна страхова компанія» згідно з полісом № 210286832 (а.с. 13).

03.10.2022 року позивачем повідомлено страховика ПАТ «Українська транспортна страхова компанія» про настання події страхового випадку (а.с. 14-14 зворот) та подано заяву про отримання страхового відшкодування (а.с. 15).

Також із наданої позивачем виписки по картці НОМЕР_4 вбачається, що від ПАТ «Українська транспортна страхова компанія» ОСОБА_1 надійшло виплат в загальному розмірі 57 289,34 грн, з яких: 15.02.2023 року - 2 000,00 грн; 16.02.2023 року - 26 000,00 грн (2 000,00 грн+24 000,00 грн); 17.02.2023 року - 24 670,38 грн; 21.02.2023 року 4 618,96 грн (1 300,00 грн+3 318,96 грн) (а.с. 16-16 зворот).

Згідно п. 36.2. ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004 року № 1961-IV, тут і далі - чинного на момент виникнення спірних правовідносин, страховик (МТСБУ) приймає рішення про здійснення страхового відшкодування після узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування.

Відповідно за змістом ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004 року № 1961-IV страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його.

Відповідно до п. 36.5 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004 року № 1961-IV, за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.

Тобто вказана норма Закону встановлює обов`язок страховика виплатити страхове відшкодування в повному обсязі не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування, та не дає право страховику на розтермінування виплати страхового відшкодування поза межами 90-денного строку з моменту отримання заяви про виплату страхового відшкодування (правовий висновок, викладений у постанові Верховного Суду від 09.06.2021 року в справі № 440/510/19).

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Зі змісту Закону України «Про страхування» випливає, що договір страхування це письмова угода між страхувальником і страховиком, за якою страховик бере на себе зобов`язання в разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначенні строки та виконувати інші умови договору.

За ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У ч. 3 ст. 510 ЦК України визначено, що якщо кожна зі сторін у зобов`язанні має одночасно і права, і обов`язки, вона вважається боржником у тому, що вона зобов`язана вчинити на користь другої сторони, і одночасно кредитором у тому, що вона має право вимагати від неї.

Отже, грошовим необхідно вважати зобов`язання, що складається, зокрема, з правовідношення, в якому праву кредитора вимагати від боржника виконання певних дій відповідає кореспондуючий обов`язок боржника сплатити кошти на користь кредитора. Саме до таких грошових зобов`язань належить укладений договір про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, оскільки він установлює ціну договору страхову суму.

З огляду на юридичну природу спірних правовідносин сторін як грошових зобов`язань на них поширюється дія ч. 2 ст. 625 ЦК України як спеціального виду цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання.

Зазначені правові висновки викладені у постановах Верховного Суду України від 07.06.2017 року у справі № 6-282цс17, Великої Палати Верховного Суду від 11.04.2018 року у справі № 758/1303/15-ц (провадження № 14-68цс18), Верховного Суду від 19.02.2020 року у справі № 758/16044/16-ц.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 10.04.2018 року у справі № 910/10156/17 (провадження № 12-14гс18) зазначила, що приписи ст. 625 ЦК України поширюються на всі види грошових зобов`язань та погодилася з висновками Верховного Суду України, викладеними у постанові від 01.06.2016 року у справі № 3-295гс16, за змістом яких грошове зобов`язання може виникати між сторонами не тільки з договірних відносин, але й з інших підстав, передбачених цивільним законодавством, зокрема, і з факту завдання шкоди особі.

При безпідставній відмові у виплаті страхового відшкодування, крім наслідків, передбачених договором, страховик, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу страхувальника зобов`язаний сплатити йому суму страхової виплати з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ст. 526, ч. 2 ст. 625 ЦК України).

Отже, враховуючи прострочення відповідачем ПАТ «Українська транспортна страхова компанія» виплати позивачу страхового відшкодування в повному обсязі, суд дійшов висновку про обґрунтованість визначених ОСОБА_1 позовних вимог щодо стягнення з відповідача ПАТ «Українська транспортна страхова компанія» на її користь пені, інфляційних втрат і 3 % річних.

Поряд із цим, позивач просить стягнути вказані суми, виходячи розміру страхового відшкодування 52 670,38 грн за період, починаючи з 02.01.2023 року по 21.02.2023 року, тобто, за переконанням представника позивача, розрахунок за вказаний період має здійснювати із загальної суми 52 670,38 грн.

Однак, пеня і 3 % річних нараховуються саме суму основного боргу, яка існувала у боржника у відповідний період, а інфляційні втрати вираховуються у разі зменшення суми боргу внаслідок часткового виконання зобов`язання боржником шляхом віднімання суми погашення не від основного боргу, який існував на початок розрахункового місяця, а від суми основного боргу, помноженої на індекс інфляції у цьому місяці (фактичної вартості грошей на кінець розрахункового місяця з урахуванням інфляційних процесів).

Враховуючи той факт, що ПАТ «Українська транспортна страхова компанія» сплачено 15.02.2023 року - 2 000,00 грн, 16.02.2023 року - 26 000,00 грн (2 000,00 грн+24 000,00 грн) та 17.02.2023 року - 24 670,38 грн, то розрахунки пені та 3 % річних необхідно здійснити за кожен період з урахуванням наявної на той момент суми боргу.

Таким чином, загальний розмір пені становить 3 347,27 грн, який розраховується: виходячи із суми основного боргу 52 670,38 грн за період з 02.01.2023 року по 14.02.2023 року, що становить 3 174,65 грн; за період з 15.02.2023 року по 16.02.2023 року, виходячи із суми основного боргу 50 670,38 грн, що становить 138,82 грн; за 17.02.2023 року, виходячи із суми основного боргу в розмірі 24 670,38 грн, що становить 33,80 грн, а з урахуванням вказаних позивачем у позовній заяві 3 318,96 грн, які сплачено в рахунок погашення пені, з ПАТ «Українська транспортна страхова компанія» на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню 28,31 грн пені.

Також сума 3 % річних становить 200,84 грн, яка розраховується: за період з 02.01.2023 року по 14.02.2023 року, виходячи із суми основного боргу в розмірі 52 670,38 грн, що становить 190,48 грн; за період з 15.02.2023 року по 16.02.2023 року, виходячи із суми основного боргу 50 670,38 грн, що становить 8,33 грн; за 17.02.2023 року, виходячи із суми основного боргу 24 670,38 грн, що становить 2,03 грн.

Індекс інфляції за період січень 2023 року (100,8 %) - лютий 2023 року (100,7 %) розраховано позивачем правильно, де індекс інфляції за весь період = (100,8 : 100) x (100,7 : 100) = 1,015056, та інфляційне збільшення = 52 670,38 грн x 1, 015056 - 52 670,38 грн складає 793,01 грн.

Таким чином, з ПАТ «Українська транспортна страхова компанія» на користь позивача підлягає стягненню пеня в розмірі 28,31 грн, 3 % річних в розмірі 200,84 грн та інфляційне збільшення в розмірі 793,01 грн, а всього 1 022,16 грн.

Відповідачем ПАТ «Українська транспортна страхова компанія», всупереч положенню ч. 1 ст. 81 ЦПК України не надано належних та допустимих доказів своєчасної та у повному обсязі виплати страхового відшкодування, а також виплати позивачу пені, 3 % річних та інфляційних втрат, тобто факт існування заборгованості перед позивачем за заявленими позовними вимогами не спростовано.

Отже, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог до ПАТ «Українська транспортна страхова компанія».

Що ж стосується позовних вимог до ОСОБА_2 , то суд зазначає наступне.

Відповідно до Звіту про оцінку вартості відновлювального ремонту колісного транспортного засобу № 243_22UTC від 28.12.2022 року вартість відновлювального ремонту транспортного засобу HYUNDAI ACCENT, державний номерний знак НОМЕР_2 , становить 101 951,78 грн. Вартість відновлювального ремонту з урахуванням зносу - 52 670,38 грн (а.с. 17-30).

Відповідно до ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004 року № 1961-IV у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до ст. 29 цього ж Закону у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відповідно до ст. 1192 ЦК України, якщо інше не встановлено законом, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Постановою Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 року по справі № 755/18006/15-ц визначено, що відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

За змістом абз. 2 та 4 п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» при визначенні розміру відшкодування шкоди, заподіяної майну, судам слід враховувати, що відшкодування шкоди шляхом покладення на відповідальну за неї особу обов`язку надати річ того ж роду і якості, виправити пошкоджену річ, іншим шляхом відновити попереднє становище в натурі, застосовується, якщо за обставинами справи цей спосіб відшкодування шкоди можливий. Коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості на час розгляду справи втраченого майна, робіт, які необхідно провести, щоб виправити пошкоджену річ, усунути інші негативні наслідки неправомірних дій заподіювача шкоди. Як при відшкодуванні в натурі, так і при відшкодуванні заподіяних збитків грішми потерпілому на його вимогу відшкодовуються неодержані доходи у зв`язку з заподіянням шкоди майну.

Особа, відповідальна за шкоду, не вправі вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації.

Судом з`ясовано, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 01.10.2022 року з вини відповідача ОСОБА_2 , яка керувала автомобілем HONDA ACCORD, державний номерний знак НОМЕР_1 , цивільно-правова відповідальність якої згідно з полісом № 210286832 була застрахована в ПАТ «Українська транспортна страхова компанія», позивачу ОСОБА_1 заподіяна майнова шкода, яка полягає у пошкодженні належного їй автомобіля HYUNDAI ACCENT, державний номерний знак НОМЕР_2 .

У зв`язку з вищевикладеним, страховиком ПАТ «Українська транспортна страхова компанія» відшкодовано позивачу заподіяну шкоду майну в межах ліміту відповідальності страховика та відповідно до ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004 року № 1961-IV, а саме витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, в сумі 52 670,38 грн, перерахувавши зазначену суму ОСОБА_1 .

Розмір вказаної суми встановлено замовленою ПАТ «Українська транспортна страхова компанія» - страховою компанією відповідача ОСОБА_2 незалежною експертною оцінкою (Звіт про оцінку вартості відновлювального ремонту колісного транспортного засобу № 243_22UTC від 28.12.2022 року). Також цією експертною оцінкою встановлено, що вартість відновлювального ремонту без урахування значення коефіцієнту фізичного зносу становить 101 951,78 грн.

Суд не приймає доводи представника відповідача ОСОБА_2 щодо недопустимості доказу - Звіту про оцінку вартості відновлювального ремонту колісного транспортного засобу № 243_22UTC від 28.12.2022 року, оскільки огляд пошкодженого автомобіля проводився за замовленням ПАТ «Українська транспортна страхова компанія», де була застрахована цивільно-правова відповідальність винуватця дорожньо-транспортної пригоди, тобто страховиком відповідача.

При цьому, сторона відповідача ОСОБА_2 у своєму відзиві та додаткових поясненнях не зазначає жодної позиції, що стосується пошкоджень автомобіля HYUNDAI ACCENT, державний номерний знак НОМЕР_2 , з якою вона не згодна чи, яка б не відносилась до даної дорожньо-транспортної пригоди.

Огляд і фіксація пошкоджень автомобіля позивача відбувалась 06.10.2022 року, що підтверджується протоколом технічного огляду КТЗ, який є додатком до Звіту № 243_22UTC від 28.12.2022 року та фото таблицею зображень пошкоджень автомобіля HYUNDAI ACCENT, державний номерний знак НОМЕР_2 , що також є додатком до вказаного Звіту.

Оцінювач ОСОБА_5 , який особисто проводив огляд пошкодженого автомобіля, фіксацію пошкоджень та складав протокол огляду має кваліфікаційне свідоцтво оцінювача.

Також відповідно до п. 5.2 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24.11.2003 року № 142/5/2092, у разі потреби виклик заінтересованих осіб для технічного огляду із зазначенням дати, місця та часу проведення огляду КТЗ (після їх узгодження з виконавцем дослідження) здійснюється замовником дослідження шляхом вручення відповідного виклику під розписку особі, що викликається, або телеграмою з повідомленням про її вручення адресату. У разі відсутності в установлений час на місці огляду осіб, що викликалися, огляд проводиться без їх участі, про що зазначається у звіті (акті), висновку.

Тобто, виклик заінтересованих осіб для технічного огляду транспортного засобу здійснюється тільки у разі потреби і їхня відсутність при огляді сама по собі не спростовує правомірність проведеної експертизи.

Зокрема, представником відповідача ОСОБА_2 не наведено жодного об`єктивного підтвердження того, що відсутність винуватця дорожньо-транспортної пригоди під час огляду пошкодженого автомобіля призвела до неправомірності наведених у висновку розрахунків.

Частиною 1 ст. 106 ЦПК України передбачено, що учасник справи має право подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення.

Посилання представника відповідача ОСОБА_2 на те, що в Звіті про оцінку вартості відновлювального ремонту колісного транспортного засобу № 243_22UTC від 28.12.2022 року вказано дату оцінки 28.12.2022 року, а не 01.10.2022 року (момент вчинення дорожньо-транспортної пригоди), не спростовують визначений розмір матеріального збитку та вартість відновлювального ремонту транспортного засобу без урахуванням фізичного зносу, адже самі по собі не доводять, що такий визначено експертним дослідженням неправильно.

Доказів суттєвих змін протягом зазначеного періоду ринкової вартості належного позивачу транспортного засобу, його складових, ремонтних робіт і матеріалів суду не надано.

Доводи представника відповідача про те, що Звіт про оцінку вартості відновлювального ремонту колісного транспортного засобу № 243_22UTC від 28.12.2022 року, є неналежним доказом, оскільки експерт не був попереджений про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок, суд також вважає необґрунтованими з наступних підстав.

Відповідно до ч. ч. 1,3 ст. 102 ЦПК України висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством. Висновок експерта може бути підготовлений на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи.

Згідно з положеннями ст. 106 ЦПК України учасник справи має право подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення. Порядок проведення експертизи та складення висновків експерта за результатами проведеної експертизи визначається відповідно до чинного законодавства України про проведення судових експертиз. У висновку експерта зазначається, що висновок підготовлено для подання до суду, та що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок. Експерт, який склав висновок за зверненням учасника справи, має ті самі права і обов`язки, що й експерт, який здійснює експертизу на підставі ухвали суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 107 ЦПК України матеріали, необхідні для проведення експертизи, експерту надає суд, якщо експертиза призначена судом, або учасник справи, якщо експертиза проводиться за його замовленням.

Відповідно до пункту 5.1 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24.11.2003 року № 142/5/2092, технічний огляд КТЗ оцінювачем (експертом) являє собою початковий етап дослідження, який дає змогу органолептичними методами визначити ідентифікаційні дані КТЗ; його комплектність; укомплектованість; технічний стан, обсяг і характер пошкоджень; пробіг за одометром, інші показники на момент технічного огляду, необхідні для оцінки майна. Визначення матеріального збитку чи вартості КТЗ без його огляду особисто експертом, який складає висновок, можливе тільки за рішенням органу (особи), який (яка) призначив(ла) експертизу (залучив(ла) експерта), у разі надання ним даних, необхідних для проведення дослідження.

У ч. 6 ст. 106 ЦПК України зазначено, що експерт, який склав висновок за зверненням учасника справи, має ті самі права і обов`язки, що й експерт, який здійснює експертизу на підставі ухвали суду.

Згідно з ч. 5 ст. 106 ЦПК України у висновку експерта повинно бути зазначено, що висновок підготовлено для подання до суду, та що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок.

Зазначений висновок було виконано до пред`явлення позову у цій справі, а не під час її розгляду, указаний висновок не є висновком експерта, виконаним за зверненням учасника справи, тому вимоги ст. 106 ЦПК України на вказані правовідносини не поширюються.

Вказане узгоджується з правовим висновком, викладеним у постановах Верховного Суду від 17.08.2022 року в справі № 761/15232/18, від 18.04.2024 року в справі № 701/453/21.

Разом з цим, вказаний висновок є письмовим доказом, який був наданий позивачем і який не спростовано відповідачем.

Під час розгляду справи представник відповідача не заявлено клопотання про призначення відповідної судової експертизи.

Таким чином, враховуючи те, що відповідач в силу ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України не надав доказів на противагу поданого позивачем висновку експерта за результатами проведення автотоварознавчого дослідження від 28.12.2022 року, не спростував визначений розмір матеріального збитку та вартість транспортного засобу після дорожньо-транспортної пригоди, а отже не довів, що такі визначено експертним дослідженням неправильно.

У зв`язку з тим, що розмір страхового відшкодування виявився недостатнім для повного відшкодування позивачу матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок пошкодження автомобіля марки HYUNDAI ACCENT, державний номерний знак НОМЕР_2 , на підставі ч. 1 ст. 1194 ЦК України у ОСОБА_1 як власника пошкодженого з вини відповідача транспортного засобу виникло зобов`язання відшкодувати позивачу майнову шкоду в розмірі 49 281,40 грн як різницю між визначеним Звітом про оцінку вартості відновлювального ремонту колісного транспортного засобу № 243_22UTC від 28.12.2022 року вартість відновлювального ремонту вказаного автомобіля (101 951,78 грн) і вартістю відновлювального ремонту з урахуванням зносу та виплаченого ПАТ «УТСК» страхового відшкодування (52 670,38 грн)

В матеріалах цивільної справи відсутні докази на підтвердження того, що станом на день ухвалення рішення суду ОСОБА_2 хоча б частково відшкодувала позивачу майнову шкоду.

Посилання сторони відповідача ОСОБА_2 на те, що позивач не має права на відшкодування майнової шкоди, оскільки в момент дорожньо-транспортної пригоди за кермом перебувала інша особа є безпідставним, через те, що за загальним правилом шкода відшкодовується володільцю джерела підвищеної небезпеки під яким згідно з ч. 2 ст. 1187 ЦК України розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших правових підстав (договору оренди, довіреності тощо).

Що ж стосується наданого стороною позивача акта виконаних робіт № АВ-К-00172 від 16.12.2022 року, то суд вказує, що вимоги позивача заявлені саме на підставі Звіту про оцінку вартості відновлювального ремонту колісного транспортного засобу № 243_22UTC від 28.12.2022 року, який судом вище визнано належним доказом і, який не спростовано відповідачем, а підстави заявленого позову під час розгляду справи позивачем не змінювалися, в зв`язку із чим вказаний акт судом до уваги не береться та правова оцінка йому не надається.

Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини особи, яка її завдала, зокрема, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Моральна шкода відповідно до ст. 23 ЦК України полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

Безумовно, у зв`язку з пошкодженням майна позивача, протиправною поведінкою ОСОБА_2 та необхідністю вчиняти дії щодо відновлення порушеного права, ОСОБА_1 спричинена моральна шкода. Однак розмір моральної шкоди, який позивач просить стягнути з відповідача в сумі 10 000,00 грн не узгоджується з принципами справедливості, добросовісності та розумності, які згідно з ч. 6 ст. 3 ЦК України відносять до загальних засад цивільного законодавства.

Тому розмір моральної шкоди, заподіяної ОСОБА_1 внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, підлягає зменшенню до 5 000,00 грн.

З огляду на це, суд вказує, що з ОСОБА_2 на користь позивача належить стягнути компенсацію моральної шкоди в розмірі 5 000,00 грн.

Підстави для стягнення моральної шкоди в більшому розмірі відсутні.

Відповідно до ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Пунктами 4, 6 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору; інші види правової допомоги - це види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення.

Статтею 19 вказаного Закону передбачено, зокрема, такі види адвокатської діяльності як надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Статтею 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Для вирішення питання про відшкодування витрат на правничу допомогу від учасника справи вимагається надання доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Як вбачається з позовної заяви та долучених письмових доказів 01.03.2023 року між ОСОБА_1 та адвокатом Конюшком Д.Б. укладено договір про надання правової допомоги № 01/03/23-ЮП/IL (а.с.52-52 зворот).

З акта виконаних робіт відповідно до договору про надання правової допомоги № 01/03/23-ЮП/IL від 21.04.2023 року вбачається, що ОСОБА_1 та адвокат Конюшко Д.Б. підтверджують обсяг наданих послуг в загальному розмірі 12 000,00 грн, з яких юридична консультація 1 год - 1 000,00 грн, вивчення документів 2 год - 2 000,00 грн, збирання доказів 3 год - 3 000,00 грн та підготовка та подання позовної заяви 6 год - 6 000,00 грн, які приймаються клієнтом у повному обсязі (а.с. 55).

Поряд із цим, стороною відповідача зазначено про необґрунтованість витрат на правову допомогу, посилаючись на відсутність документального підтвердження пов`язаності з даною справою. Одночасно, представник відповідача просить зменшити розмір витрат на правничу допомогу з огляду на ціну позову.

Враховуючи викладене, та те, що обсяг виконаних адвокатом робіт підтверджується матеріалами справи, суд вважає, що наявні підстави для відшкодування судових витрат на правничу допомогу.

Разом з тим, ч. ч. 4, 5 ст. 137 ЦПК України визначено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанняміншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Враховуючи категорію і складність даної справи, зміст заявлених позивачем позовних вимог, обсяг робіт, виконаних адвокатом, з огляду на те, що позивач поніс судові витрати на оплату послуг з надання професійної правничої допомоги, що підтверджено належними доказами, суд вважає, що вимога позивача про стягнення витрат на правничу допомогу підлягає частковому задоволенню і стягує з відповідачів в рівних частках на користь позивача 4 000,00 грн понесених ним витрат на оплату послуг з надання професійної правничої допомоги (з урахуванням часткового задоволення позовних вимог), тобто по 2 000,00 грн з кожного.

Суд вважає, що такий розмір витрат на правничу допомогу є реальним, обґрунтованим та співмірним з обсягом виконаних адвокатом робіт, що підтверджується матеріалами справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином, з відповідачів необхідно стягнути судові витрати по справі, понесені позивачем по сплаті судового збору пропорційно до задоволених позовних вимог у розмірі по 979,23 грн з кожного (91,21 %)

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 12, 81, 141, 263-265, 268 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

позов ОСОБА_1 до приватного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія», ОСОБА_2 про стягнення пені, 3% річних, втрат від інфляції та шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди - задовольнити частково.

Стягнути з приватного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія» на користь ОСОБА_1 1 022 (одну тисячу двадцять дві) гривні 16 копійок за порушення строку виплати страхового відшкодування.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 різницю між фактично завданою шкодою та належним розміром страхового відшкодування в розмірі 49 281 (сорок дев`ять тисяч двісті вісімдесят одна) гривня 40 копійок, компенсацію завданої моральної шкоди в розмірі 5 000 (п`ять тисяч) гривень 00 копійок.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути з приватного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія», ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 по 2 000 (дві тисячі) гривень 00 копійок витрат на оплату послуг з надання професійної правничої допомоги та по 979 (дев`ятсот сімдесят дев`ять) гривень 23 копійки сплаченого судового збору з кожного.

Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Київського апеляційного суду, а в разі, якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне найменування учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_5 );

Відповідач: приватне акціонерне товариство «Українська транспортна страхова компанія» (місцезнаходження: вул. Саксаганського, буд. 77, м. Київ, 01033, );

Відповідач: ОСОБА_2 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_6 ).

Суддя К.Г. Плахотнюк