Провадження № 2/201/772/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 липня 2025 року Соборний районний суд міста Дніпра

в складі : головуючого судді Батманової В.В.

при секретарі Горбатенко Д.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду Соборного районного суду міста Дніпра в м. Дніпрі цивільну справу за позовною заявою Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Житловий комплекс «Жуковський» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по утримання та обслуговування паркінгу,

В С Т А Н О В И В :

До Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська 24 жовтня 2024 року надійшла позовна заява Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Житловий комплекс «Жуковський» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за утримання та обслуговування паркінгу, в якій позивач просить суд стягнути з відповідача на користь ОСББ «ЖК «Жуковський» 8346,79 грн., заборгованості по утримання та обслуговування паркінгу, 3% річних та інфляційні втрати. Крім того, позивач просить стягнути з відповідача судові витрати у вигляді сплаченого судового збору.

В обґрунтування своїх вимог представник позивача посилалася на те, що 25 квітня 2016 року в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань було зареєстровано Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Житловий «Жуковський». ОСББ було створено власниками квартир і нежитлових приміщень житлових багатоквартирних будинків АДРЕСА_1 та будинок АДРЕСА_2 .

10 липня 2017 року між забудовником - Приватним будівельно-монтажним підприємством «Строїтель-П» та ОСББ було підписано Акт приймання-передачі житлового комплексу в управління.

Відповідно до даного Акту приймання-передачі було проведено обстеження «Багатофункціонального комплексу громадського та житлового призначення з благоустрою по АДРЕСА_3 (паркінг)», поштова адреса : АДРЕСА_2 , що передається з балансу Забудовника на баланс ОСББ.

Згідно Акту приймання-передачі загальна площа триповерхової будівлі паркінгу складає 4519,5м2. До будівлі паркінгу також відноситься пост пожежної охорони, диспетчерської, розташованої в окремій будівлі біля стіни паркінгу по осі «2п»/Жп». Окрім цього, на баланс ОСББ були передані і внутрішні мережі паркінгу: водопровідні, протипожежні, протипожежний резервуар для зберігання води, система автоматичного спринклерного повітряно-водяного пожежогасіння, система вентиляції, система димовидалення, система автоматичної пожежної сигналізації та оповіщення про пожежу, система електрозабезпечення.

Відповідно до Статуту ОСББ метою створення об`єднання є забезпечення і захист співвласників, дотримання ними своїх обов`язків, належне утримання та використання спільного майна будинку, забезпечення своєчасного надходження коштів для сплати всіх платежів, передбачених законодавством та Статутом. Об`єднання є неприбутковою організацією і не має на меті одержання прибутку для його розподілу між співвласниками. Господарче забезпечення діяльності об`єднання здійснює власними силами (шляхом самозабезпечення) або шляхом залучення на договірних засадах суб`єктів господарювання.

Завданням та предметом діяльності Об`єднання, відповідно до його Статуту в забезпечення реалізації прав співвласників на володіння та користування спільним майном, забезпечення належного утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території, сприяння співвласникам в отриманні житлово- комунальних та інших послуг належної якості за обґрунтованими цінами, забезпечення Виконання співвласниками своїх зобов`язань, пов`язаних діяльністю об`єднання, здійснення некомерційної господарської діяльності для забезпечення власних потреб.

Рішенням (протокол №8) загальних зборів ОСББ від 16 вересня 2017 року було визначено, що фінансування паркінгу здійснюється виключно за кошти власників паркувальних місць, а саме всі витрати на його утримання, в тому числі, але не виключно, освітлення, прибирання тощо, та 1/5 витрат на заробітну плату обслуговуючого персоналу (голова правління, бухгалтер, головний інженер та інші особи, які вказані у штатному розкладі та безпосередньо обслуговують паркінг) та охорону.

Рішенням від 01.10.2023 загальних зборів ОСББ, було затверджено внески на управління та утримання будинків та прибудинкової території з 01.01.2024 в розмірі 22,0 грн. за 1 м2 для власників паркомісць.

Рішенням від 11.06.2024 загальних зборів ОСББ, було затверджено кошторис на придбання необхідних матеріалів, обладнання для виробництва електроенергії з відновлювальних джерел енергії та оплати робіт підряднику на суму не більше 3000000,00 грн. Суму кошторису розподілили пропорційно загальної площі квартир, нежитлових приміщень та паркомісць та виставити як одноразовий цільовий внесок не енергоефективність до квитанції співвласників та власників паркомісць. Вищевказані рішення ОСББ ніким не оскаржені і є чинними.

Відповідно Інформаційної довідки №292269356 від 23 грудня 2021 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за адресою: АДРЕСА_2 містяться відомості про зареєстроване з 14 грудня 2016 року право власності на паркувальне місце №158 (в будівлі паркінгу літ. Б-1 на 1-му рівні, загальною площею 13,7м2) за ОСОБА_1 .

На час подання позову у відповідача як власника паркувального місця №158, (в будівлі паркінгу літ. Б-1 на 1-му рівні, загальною площею 13,7м2) за період з листопада 2022 року по вересень 2024 року утворилась заборгованість у розмірі 7923,35 грн.

Дані витрати подаються станом на 31.12.2023, адже з 01.01.2024 для власників паркувальних місць на загальних зборах ОСББ було затверджено тверду грошову форму за 1м2 загальної площі паркувального місця, як це існувало до 2019 року.

Невиконання відповідачем своїх грошових зобов`язань щодо своєчасної оплати внесків утримання будинку є обґрунтованими, тому є необхідність стягнення з Відповідача інфляційних втрат в сумі 214,72 грн. та трьох відсотків річних в сумі 208,72 коп.

Враховуючи викладене, представник позивача просив стягнути з відповідача заборгованість по утримання та обслуговування паркінгу в сумі 8346,79 грн., витрати на судовий збір.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу справ між суддями від 24 жовтня 2024 року указана позовна заява передана для розгляду судді Батмановій В.В.

Ухвалою судді від 25 жовтня 2024 року відкрито провадження у цивільній справі за позовом Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Житловий комплекс «Жуковський» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по утримання та обслуговування паркінгу.

16 січня 2025 року Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська було ухвалене заочне рішення, яким позов задоволено.

25 лютого 2025 року Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська було скасоване заочне рішення від 16 січня 2025 року та призначено справу до розгляду.

Представник позивача надав заяву, в якій просив задовольнити позов у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував, просив розглядати справу без участі представника.

Відповідач надав відзив на позовну заяву, в якій заперечував проти позовних вимог в повному обсязі. В судове засідання відповідач не з`явилась. Представник відповідача подала вчергове клопотання про відкладення розгляду справи без обґрунтування причин поважності.

Зважаючи на ці обставини, суд керується ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950), яка згідно з частиною першою статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, та яка визначає, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Строки, встановлені Цивільним процесуальним кодексом України, є обов`язковими для судів та учасників судових процесів, оскільки визначають тривалість кожної стадії процесу або час, протягом якого має бути вчинено процесуальну дію (наприклад, строк оскарження судового рішення, строк подачі зауважень щодо журналу судового засідання). Зазначене є завданням цивільного судочинства та кримінального провадження (стаття 1 ЦПК, стаття 2 КПК). Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.

Європейський суд з прав людини, вирішуючи питання про дотримання права на справедливий суд, передбаченого пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР, у контексті оцінки дій сторони в справі, спрямованих на захист свого права, або її бездіяльності, дійшов з урахуванням принципів, що випливають з прецедентної практики Суду, висновків про те, що: одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності; «право на суд» не є абсолютним, воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави; сторона в розумні інтервали часу має вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їй судового провадження; право на вчинення процесуальних дій стороною або щодо певної сторони не є необмеженим, позаяк обмежується, зокрема, необхідністю дотримання прав іншої сторони в процесі та власне необхідністю забезпечити дотримання права на справедливий суд у розумінні п. 1 ст. 6 Конвенції (рішення від 19 червня 2001 року у справі «Креуз проти Польщі» (п.п. 52, 53, 57 та ін.); рішення від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» (п.п. 40, 41, 42 та ін.). У рішенні Європейського Суду з прав людини від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьова проти України» зазначено, що сторони мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження.

Розумність тривалості судового розгляду має визначатися з огляду на обставини справи та наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів, а також важливість предмета позову для заявника у справі (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Фрідлендер проти Франції»).

Таким чином, суд вважає за можливе ухвалити по справі рішення в судовому засіданні за відсутності сторін та без фіксування процесу технічними засобами відповідно до положень ч. 2ст. 247 ЦПК.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, дійшов до таких висновків.

Відповідно до положень частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Статтею 5 ЦПК України передбачено, що, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Згідно із статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Статтями 77-80 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Рішенням від 21.11.2023 Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська по справі №201/10502/22, залишеним без змін постановою від 07 березня 2024 року Дніпровського апеляційного суду стягнуто з Відповідача на користь ОСББ заборгованість з утримання та обслуговування паркінгу у сумі 8547,07 грн.

Даним рішенням було встановлено, що ОСОБА_1 , як власниця паркувального місця зобов`язана нести витрати на утримання та обслуговування паркінгу пропорційно до площі своєї власності в паркінгу, відшкодовувати ОСББ усі понесені витрати на його утримання відповідно до затвердженого розміру внеску Правлінням ОСББ та рішення загальних зборів Об`єднання.

Відповідач як власник паркомісця в паркінгу зобов`язаний утримувати спільне майно, брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна. А оскільки, паркінг знаходиться в управління ОСББ і воно здійснює його утримання і обслуговування, то Відповідач, як власник паркомісця даному паркінгу, зобов`язаний відшкодовувати ОСББ понесені витрати на його утримання.

Згідно ч.ч.4,5 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені.

Судом встановлено і це підтверджується матеріалами справи, що 25 квітня 2016 року в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань було зареєстровано Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Житловий «Жуковський». ОСББ було створено власниками квартир і нежитлових приміщень житлових багатоквартирних будинків АДРЕСА_1 та будинок АДРЕСА_2 .

10 липня 2017 року між забудовником - Приватним будівельно-монтажним підприємством «Строїтель-П» та ОСББ було підписано Акт приймання-передачі житлового комплексу в управління.

Відповідно до Рішенням (протокол №8) загальних зборів ОСББ від 16 вересня 2017 року було визначено, що фінансування паркінгу здійснюється виключно за кошти власників паркувальних місць, а саме всі витрати на його утримання, в тому числі, але не виключно, освітлення, прибирання тощо, та 1/5 витрат на заробітну плату обслуговуючого персоналу (голова правління, бухгалтер, головний інженер та інші особи, які вказані у штатному розкладі та безпосередньо обслуговують паркінг) та охорону.

Відповідно до Рішенням від 01.10.2023 загальних зборів ОСББ, було затверджено внески на управління та утримання будинків та прибудинкової території з 01.01.2024 року в розмірі 22,0 грн. за 1 м2 для власників паркомісць.

Відповідно до Рішенням від 11.06.2024 загальних зборів ОСББ, було затверджено кошторис на придбання необхідних матеріалів, обладнання для виробництва електроенергії з відновлювальних джерел енергії та оплати робіт підряднику на суму не більше 3 000 000,00 грн. Суму кошторису розподілили пропорційно загальної площі квартир, нежитлових приміщень та паркомісць та виставити як одноразовий цільовий внесок не енергоефективність до квитанції співвласників та власників паркомісць. Вищевказані рішення ОСББ ніким не оскаржені і є чинними.

Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, паркувальне місце №158, загальною площею 13,7 кв.м в будівлі паркінгу літ. Б-1 на 1-му рівні, за адресою: АДРЕСА_2 , на підставі права власності належить ОСОБА_1 . (а.с.17).

Відповідно до розрахунку заборгованості за паркомісце № 158, що знаходиться в паркінгу ОСББ «ЖК «Жуковський» в буд. АДРЕСА_2 , в період за листопад 2022 року по вересень 2024 року, заборгованість складає 7923,35грн. (а.с.18).

Розрахунок заборгованості з урахуванням індексу інфляції та 3% річних по паркомісцю №158 за період листопад 2022 року по вересень 2024, становить 7923,35 грн. основна сума боргу, 214,72 грн. сума індексації загалом, 208,72 грн. 3% річних, що підтверджуються відповідними рахунками (а.с.19).

Згідно із статтею 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних права та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини; інші юридичні факти.

Згідно з вимогами ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом.

Відповідно д ост. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Статтею 509 ЦК України, передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до п. 2 ч. 1ст. 1 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» об`єднання співвласників багатоквартирного будинку юридична особа, створена власниками квартир та/або нежитлових приміщень багатоквартирного будинку для сприяння використанню їхнього власного майна та управління, утримання і використання спільного майна.

Згідно статті 4 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» об`єднання створюється для забезпечення і захисту прав співвласників та дотримання їхніх обов`язків, належного утримання та використання спільного майна, забезпечення своєчасного надходження коштів для сплати всіх платежів, передбачених законодавством та статутними документами.

Основна діяльність об`єднання полягає у здійсненні функцій, що забезпечують реалізацію прав співвласників на володіння та користування спільним майном співвласників, належне утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території, сприяння співвласникам в отриманні житлово-комунальних та інших послуг належної якості за обґрунтованими цінами та виконання ними своїх зобов`язань, пов`язаних з діяльністю об`єднання.

За змістом статті 10 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» до виключної компетенції загальних зборів співвласників відноситься: питання про використання спільного майна; затвердження кошторису, балансу об`єднання та річного звіту; визначення порядку сплати, переліку та розмірів внесків і платежів співвласників, обрання та відкликання управителя, затвердження та зміна умов договору з управителем, прийняття рішення про передачу функцій з управління спільним майном багатоквартирного будинку повністю або частково асоціації.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» управління багатоквартирним будинком здійснює об`єднання через свої органи управління. За рішенням загальних зборів функції з управління багатоквартирним будинком можуть бути передані (всі або частково) управителю або асоціації. Об`єднання самостійно визначає порядок управління багатоквартирним будинком та може змінити його у порядку, встановленому цим Законом та статутом об`єднання.

У статті 16 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» зазначено, що об`єднання має право відповідно до законодавства та статуту об`єднання, зокрема: встановлювати порядок сплати, перелік та розміри внесків і платежів співвласників, у тому числі відрахувань до резервного та ремонтного фондів; здійснювати контроль за своєчасною сплатою внесків і платежів.

Частиною першою статті 20 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку», передбачено, що частка співвласника у загальному обсязі внесків і платежів на утримання, реконструкцію, реставрацію, проведення поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна у багатоквартирному будинку встановлюється пропорційно до загальної площі квартири (квартир) та/або нежитлових приміщень, що перебувають у його власності.

Статтею 23 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» передбачено, що утримання і ремонт приміщень, які перебувають у власності, здійснюються відповідно до законодавства України.

Власник квартири та/або нежитлового приміщення зобов`язаний відповідно до законодавства забезпечити використання, утримання, реконструкцію, реставрацію, капітальний ремонт приміщень або їх частин без завдання шкоди майну і порушення прав та інтересів інших співвласників.

При цьому внески на утримання і ремонт приміщень або іншого майна, що перебуває у спільній власності, визначаються статутом об`єднання та/або рішенням загальних зборів.

Порядок сплати, перелік та розміри внесків і платежів співвласників, у тому числі відрахувань до резервного та ремонтного фондів, встановлюються загальними зборами об`єднання відповідно до законодавства та статуту об`єднання (частина друга статті 21 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку»).

Статтею 12 Закону України «Про особливості здійснення права власності в багатоквартирному будинку» передбачено, що невикористання власником належної йому квартири чи нежитлового приміщення або відмова від використання спільного майна не є підставою для ухилення від здійснення витрат на управління багатоквартирним будинком.

Згідно зі статтею 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог кодексу, актів законодавства, а при відсутності таких вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

У ст. 530 ЦК України зазначено, що у випадку коли у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку":

співвласник багатоквартирного будинку (далі - співвласник) - власник квартири або нежитлового приміщення у багатоквартирному будинку;

допоміжні приміщення багатоквартирного будинку - приміщення, призначені для забезпечення експлуатації будинку та побутового обслуговування його мешканців (колясочні, комори, сміттєкамери, горища, підвали, шахти і машинні відділення ліфтів, вентиляційні камери та інші підсобні і технічні приміщення);

нежитлове приміщення - ізольоване приміщення в багатоквартирному будинку, що не належить до житлового фонду і є самостійним об`єктом нерухомого майна;

спільне майно багатоквартирного будинку - приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несучо-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташовані багатоквартирний будинок і належні до нього будівлі та споруди і його прибудинкова територія;

частка співвласника - частка, яку становить площа квартири та/або нежитлового приміщення співвласника у загальній площі всіх квартир та нежитлових приміщень, розташованих у багатоквартирному будинку.

Згідно з визначенням, наведеним у додатку Б ДБН В.2.3-15:2007 "Автостоянки і гаражі для легкових автомобілів":

машино-місце - площа, необхідна для встановлення одного автомобіля, що складається з площі горизонтальної проекції нерухомого екіпажа з додаванням розривів наближення (зон безпеки) до сусідніх екіпажів або будь-яких перешкод;

паркінг (англ. Parking гаражі підземні - споруди, позначка стелі основних приміщень яких нижче рівня спланованої поверхні землі.

Разом з тим, згідно з пунктом 2.51 ДБН В.2.2-15-2005 "Житлові будинки. Основні положення" у підвальних, цокольних і на перших поверхах житлових будинків допускається улаштування вбудованих і вбудовано-прибудованих гаражів для одноквартирних житлових будинків та стоянок для машин і мотоциклів, що належать мешканцям багатоквартирних житлових будинків, згідно з вимогами ДБН 360, ДБН В.2.2-9 та інших відповідних нормативних документів.

Частина друга Національного стандарту №2 "Оцінка нерухомого майна", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28.10.2004 №1442, визначає поняття "приміщення" - це частина внутрішнього об`єму будівлі, обмежена будівельними елементами, з можливістю входу і виходу, а "вбудовані приміщення" - це приміщення, що є частиною внутрішнього об`єму будівлі.

Згідно із пунктом 14.1.1291 статті 14 Податкового кодексу України об`єкти нежитлової нерухомості - будівлі, приміщення, що не віднесені відповідно до законодавства до житлового фонду. У нежитловій нерухомості виділяють, зокрема, гаражі (наземні й підземні) та криті автомобільні стоянки.

Отже, законодавством, що регулює діяльність Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку напряму не визначено ні статусу паркомісць, ні статусу їх власників, ні порядку участі власників машиномісць у прийнятті рішень під час проведення загальних зборів співвласників Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку.

Проте не зважаючи на таку невизначеність статусу паркомісця, паркомісця мають власників що безпосередньо відображається у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна.

З огляду на вказане, паркувальне місце №158, загальною площею 13,7 кв.м в будівлі паркінгу літ. Б-1 на 1-му рівні, за адресою: АДРЕСА_2 , на підставі права власності належить ОСОБА_1 .

Відповідно до ч. 1 ст. 322 ЦК України встановлюють загальне правило щодо утримання власниками належного їм майна, зокрема: власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить.

Згідно ч. 5 ст. 319 Цивільного кодексу України власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам і гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі.

Згідно вимог ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов відповідно до звичаїв Ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно із ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» до житлово-комунальних послуг належать: 1) житлова послуга - послуга з управління багатоквартирним будинком. Послуга з управління багатоквартирним будинком включає: утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема прибирання внутрішньо будинкових приміщень та прибудинкової території, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньо будинкових систем (крім обслуговування внутрішньо будинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів тощо; купівлю електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку; поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку; 2) комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Відповідно до ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором.

Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду України під час розгляду справи № 6-59цс13 від 30.10.2013р., споживачі зобов`язані оплатити житлово комунальні послуги, якщо вони фактично користуються ними і відсутність договору про надання житлово комунальних послуг в такому випадку не може бути підставою для звільнення споживача від їх оплати у повному обсязі.

Згідно із статтею 12 вказаного Закону України "Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку" витрати на управління багатоквартирним будинком включають, зокрема, витрати на оплату комунальних послуг стосовно спільного майна.

В силу зазначених вимог закону Відповідач як власник паркомісця в паркінгу зобов`язаний утримувати спільне майно, брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна. А оскільки, паркінг знаходиться в управління ОСББ і воно здійснює його утримання і обслуговування, то Відповідач, як власник паркомісця даному паркінгу, зобов`язаний відшкодовувати ОСББ понесені витрати на його утримання.

Згідно вимог ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Тобто зі сказаного слідує, що відсутність у відповідача статусу співвласника та обмеження його у праві голосу, не позбавляє його обов`язку по сплаті комунальних витрат пов`язаних із фактичним утриманням паркомісця.

Крім того суд зазначає, що всі власники паркомісць незалежно від свого статусу (співвласника чи ні) несуть однакові (солідарні) витрати на утримання паркінгу, про що свідчить пропорційність розрахунку таких витрат.

Частиною 1статті 385 ЦК України передбачено, що власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку (будинках) для забезпечення експлуатації такого будинку (будинків), користування квартирами та нежитловими приміщеннями та управління, утримання і використання спільного майна багатоквартирного будинку (будинків) можуть створювати об`єднання співвласників багатоквартирного будинку (будинків). Таке об`єднання є юридичною особою, що створюється та діє відповідно до закону та статуту. Об`єднання власників квартир, житлових будинків є юридичною особою, яка створюється та діє відповідно до статуту та закону.

Як вбачається з матеріалів справи, саме ОСББ уклало договори про надання комунальних послуг, які надаються іншими організаціями (виконавцями) і які споживають власники паркомісць, в тому числі і відповідачка, про що позивачем були надані відповідні договори.

Відповідачка не сплачує ці витрати, оскільки не погоджується із їх структурою, вважаючи, що до цих щомісячних внесків включені послуги, які вона не отримує як власник паркомісця та і взагалі не є співвласником ОСББ.

Позивач посилався на те, що будинок з паркінгом є цілісним комплексом, що перебуває в управлінні у ОСББ, яке його утримує, а тому у випадку несплати власником паркомісця відповідного внеску відповідальність перед третіми особами (постачальниками тепла, електроенергії, охороною тощо) несе саме об`єднання, а не власник паркомісця напряму. Відповідні платежі (внески) на утримання паркінгу сплачуються власниками паркомісць на рахунок Об`єднання (доказів протилежного матеріали справи не містять), так само у разі наявності заборгованості вона стягується із власника машино-місця також на користь цього Об`єднання. Ці доводи ОСББ відповідачкою не спростовані.

При цьому з матеріалів справи не вбачається оскарження та визнання недійсними рішень ОСББ, оформлених протоколами щодо розмірі внесків, як і не вбачається сплата відповідачем у повному обсязі внесків та обов`язкових платежів з утримання паркінгу.

Отже, відповідач не спростувала розмір щомісячних внесків та платежів власників паркомісць, а тому має сплатити на користь позивача заявлені ним до стягнення суми боргу, інфляційних нарахувань та 3 % річних за порушення грошового зобов`язання.

За вказаних обставин, посилання відповідачки на відсутність підписаного договору про надання послуг з утримання та обслуговування нерухомого майна, відсутність погодження з нею розміру оплати не можуть бути підставою для відмови у задоволенні позову. Між сторонами у справі фактично склалися саме такі зобов`язальні відносини, адже позивач виступає колективним замовником послуг з утримання і обслуговування машино-місця, які не можуть бути відокремлені, фактично надаються, а тому відповідачка, як власник цього нерухомого майна, зобов`язана їх оплачувати.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року.

На основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які посилався представник позивача, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов до висновку, що відповідач є споживачем послуг, які надає ОСББ «ЖК «Жуковський»» й зобов`язаний сплачувати за спожиті послуги у встановлений законом строк, але останній не виконують свої обов`язки, тому за період з листопада 2022 по вересень 2024 року у відповідача існує заборгованість по щомісячним внескам на утримання та обслуговування паркінгу, а також нараховані інфляційні збитки та 3% річних на загальну суму 8346,79 грн., яка підлягає стягненню з відповідача.

Вирішуючи питання, щодо розподілу судових витрат, на підставі ст. 141 ЦПК України та приймаючи до уваги результат вирішення справи, суд вважає необхідним судові витрати у вигляді справи судового збору покласти на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст. 12, 13, 76, 78, 81, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Житловий комплекс «Жуковський» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за утримання та обслуговування паркінгу задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Житловий комплекс «Жуковський» () заборгованість період з листопада 2022 по вересень 2024 року по щомісячним внескам за утримання та обслуговування паркінгу у розмірі 8 346 (вісім тисяч триста сорок шість) грн., 79 коп., з яких 7 923(сім тисяч дев`ятсот двадцять три) грн., 35 коп. сума заборгованості по внескам; 214 (двісті чотирнадцять) грн., 72 коп. інфляційне збільшення суми боргу; 208 (двісті вісім) грн., 72 коп. 3% річних.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Житловий комплекс «Жуковський»() суму сплаченого судового збору у розмірі 3 028 (три тисячі двадцять вісім) грн.

Рішення суду може бути оскаржено позивачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Суддя В.В. Батманова