ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/1544/25; 22-ц/821/1545/25Головуючий по 1 інстанції
Справа №712/2114/25 Категорія: 310020000 Пономар В. О.
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 серпня 2025 року Черкаський апеляційний суд в складі колегії:

суддів Новікова О.М., Василенко Л.І., Карпенко О.В.,

за участю секретаря Костенко А.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 29 травня 2025 року та на додаткове рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 12 червня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на дитину,-

в с т а н о в и в:

У лютому 2025 року ОСОБА_1 звернулася до суду із вказаним позовом.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що їхній син є студентом денної форми навчання Харківського національного юридичного університету імені Ярослава Мудрого (факультет прокуратури), де навчається за контрактом за рахунок коштів фізичних осіб. Вартість одного року навчання становить 41 360 грн., загальна сума за чотири роки - 165 480,00 грн. Указані витрати повністю покриваються позивачем. У свою чергу ОСОБА_2 не бере участі в житті сина, не надає матеріальної підтримки, жодним чином не виконує батьківських обов`язків.

ОСОБА_1 звертає увагу на, що, згідно із чинним законодавством (ст. 185 СК України), батьки зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, викликаних особливими обставинами, такими як хвороба, лікування, розвиток здібностей. Докази на підтвердження особливих обставин (навчання, медичні показання, витрати на проживання) додано до позову.

Враховуючи те, що відповідач має стабільний високий дохід (згідно з податковими даними - понад 50 000,00 грн. на місяць), забезпечений, не має інших осіб на утриманні, позивач вважає його спроможним нести частину витрат на утримання сина. У зв`язку з цим вона просила суд стягнути з відповідача додаткові витрати в розмірі 1/2 вартості навчання сина у закладі вищої освіти 82 720,00 грн., а також 1/2 вартості необхідного обладнання (ноутбука, телефону) у загальній сумі 28 200,00 грн., а всього 110 920,00 грн. Окрім цього, просила стягнути з відповідача витрати за надання правової допомоги у розмірі 13 354,00 грн.

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 29 травня 2025 року у задоволенні позову відмовлено повністю.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що позовні вимоги ОСОБА_1 ґрунтуються на положеннях ст. 185 СК України, яка передбачає право одного з батьків на стягнення з іншого додаткових витрат на дитину, викликаних особливими обставинами. Як вбачається з матеріалів справи, заявлені витрати стосуються плати за навчання у закладі вищої освіти, витрат на комп`ютерну техніку та мобільний телефон, необхідні для забезпечення освітнього процесу.

Проте, в ході розгляду справи з`ясовано, що син сторін - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на момент звернення з позовом уже досяг повноліття. Відповідно до ст. 6 СК України, дитина - це особа до досягнення 18 років. Отже, правовідносини щодо його утримання регулюються не главою 15 СК України, а положеннями глави 16 СК України, зокрема ст. 199, яка визначає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дітей, які продовжують навчання.

З огляду на це, а також ураховуючи положення ст. 201 СК України щодо застосування норм цього Кодексу до відносин щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, суд дійшов висновку, що ст. 185 СК України, яка застосовується до утримання неповнолітніх дітей, не може бути використана як підстава для задоволення позову у частині витрат, пов`язаних з навчанням та іншими потребами повнолітньої особи.

Ураховуючи наведене, суд вважав, що підстави для задоволення позовних вимог, заявлених за ст. 185 СК України, відсутні.

Додатковим рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 12 червня 2025 року доповнено рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 29.05.2025 у справі № 755/2114/25 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 щодо стягнення додаткових витрат на дитину.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 4 500,00 грн.

У додатковому рішенні суд вказав, що співмірним складності справи, обсягу наданих послуг та матеріальному становищу позивача є стягнення з ОСОБА_1 на користь відповідача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 4 500,00 грн.

Не погодившись із рішеннями суду першої інстанції, ОСОБА_1 оскаржила їх в апеляційному порядку, вказуючи, що судові рішення винесені з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, а тому просила їх скасувати, ухвалити нове рішення, яким задовольнити її позовні вимоги.

Апеляційна скарга мотивована тим, що їх спільний з відповідачем син ОСОБА_4 навчається у Харківському національному юридичному університеті імені Ярослава Мудрого на денній формі навчання, а тому потребує додаткових витрат, які пов`язані з оплатою навчання. Такі витрати наразі несе позивач одноособово у зв`язку із відмовою батька надавати допомогу. Зазначає, що нею були понесені витрати пов`язані з оплатою навчання, купівлею ноутбука та телефону, які повинні бути розділені між обома батьками.

Щодо оскарження додаткового судового рішення, то позивач вказує, що розмір витрат є явно завищеним, акт не відповідає вимогам по змісту, оскільки не містить реквізитів сторін, підпис здійснений від імені ОСОБА_2 не є його підписом.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_2 адвокат Драченко В.В. вказує, що правовою підставою даного позову ОСОБА_1 є стягнення додаткових витрат на дитину в порядку ст. 185 СК України.

Оплата вартості навчання у вищому навчальному закладі не відноситься до додаткових витрат пов`язаних з розвитком особливостей дитини згідно статті 185 СК України, а тому оскільки рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси у справі №712/13480/24 від 18.12.2024, залишеного без змін постановою Черкаського апеляційного суду від 12.03.2025, вже було вирішено питання про стягнення аліментів на сина ОСОБА_4 , який продовжує навчання в порядку статті 199 СК України подвійне стягнення одних й тих самих коштів є недопустимим.

Також сторона відповідача вважає слушними посилання суду першої інстанції на постанову Касаційного цивільного суду від 12.09.2018 у справі №706/721/17, згідно з якою положення ст. 201 СК України щодо застосування норм цього Кодексу до відносин щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, стаття 185 СК України, яка застосовується до утримання неповнолітніх дітей, не може бути використана як підстава для задоволення позову у частині витрат, пов`язаних з навчанням та іншими потребами повнолітньої особи.

Згідно з ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши думку представника ОСОБА_2 адвоката Драченка В.В., перевіривши законність і обґрунтованість судових рішень в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд доходить наступних висновків.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Оскаржувані рішення суду відповідають зазначеним вимогам закону.

Як вбачається із матеріалів справи та установлено судом першої інстанції, сторони - ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - перебували у зареєстрованому шлюбі з 2005 року. Від цього шлюбу у них в 2006 році народився син ОСОБА_3 .

Шлюб між сторонами розірвано відповідно до рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 24.06.2019.

Згідно з рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 13.12.2024 у справі № 712/13480/24 з відповідача - ОСОБА_2 - стягнуто аліменти на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, в порядку ст. 199 СК України, а саме стягнуто із ОСОБА_2 аліменти на користь ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ), який продовжує навчання розмірі 1/12 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 12.11.2024 року до 30.06.2028 року.

Також установлено, що рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 24.12.2024 у справі № 712/5397/23 частково задоволено позов ОСОБА_1 про стягнення з відповідача додаткових витрат на утримання дітей у розмірі 2 835,00 грн.

З матеріалів справи також вбачається, що ОСОБА_3 у 2024 році вступив на денну форму навчання факультету прокуратури Національного юридичного університету імені Ярослава Мудрого, де навчається на платній основі. Вартість навчання на рік становить 41 350 грн., термін навчання 4 роки.

Відповідно до положень статті 6 СК України правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття.

Статтею 199 СК України установлено, що, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

За змістом статей 191, 200 СК України аліменти присуджуються рішенням суду від дня пред`явлення позову. Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів. Частина заробітку (доходу) матері, батька, яка стягуватиметься як аліменти на повнолітніх дочку, сина, визначається судом з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.

Відповідно до частини першої статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Пленум Верховного Суду України надав роз`яснення щодо підстав виникнення обов`язку батьків по утриманню своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання.

Так, пунктом 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15 травня 2006 року роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Згідно із частиною першою статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Отже, виходячи з аналізу статті 185 СК України додаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного з батьків, з яким проживає дитина, додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема необхідністю в розвитку дитини за наявності в неї здібностей, талантів, у зв`язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини.

З досягненням повноліття ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 втратив правовий статус дитини (стаття 6 СК України), отже, вказані позовні вимоги стосуються утримання повнолітнього сина.

На відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах, правовідносини обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). У визначенні розміру аліментів слід враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами.

Таким чином, у випадках, коли дитина потребує матеріальної допомоги у зв`язку з навчанням до досягнення нею двадцяти трьох років, правила статті 185 СК України не застосовуються, зазначені правовідносини регулюються статтею 199 цього Кодексу.

Такий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 24 лютого 2016 року у справі № 6-1296цс15, а також у постанові Верховного Суду від 25 лютого 2020 року у справі № 521/4397/17.

У даній справі установлено, що ОСОБА_3 є повнолітньою особою та продовжує навчання в Національному юридичному університеті імені Ярослава Мудрого. Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 18.12.2024 року на його користь з ОСОБА_2 стягнуто аліменти на період навчання у частці від заробітку у порядку ст. 199 СК України.

З урахуванням наведеного, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що підстави для задоволення позовних вимог, заявлені за ст. 185 СК України, відсутні. При цьому, ОСОБА_1 та ОСОБА_3 реалізували своє право на звернення з позовом до ОСОБА_2 у порядку ст. 199 СК України, яка передбачає стягнення аліментів на дитину, яка продовжує навчання.

Щодо доводів апеляційної скарги в частині витрат на правничу допомогу понесених ОСОБА_2 у суді першої інстанції, то колегія суддів враховує наступне.

На підтвердження факту надання правової допомоги та розміру витрат на правову (правничу) допомогу відповідачем до матеріалів справи долучено:

- копію договору про надання правничої допомоги № 58-05 від 14.05.2021, укладеного між відповідачем та адвокатом Драченком В.В., згідно з яким відповідачу мали бути надані правничі послуги з підготовки процесуальних документів, правового аналізу матеріалів справи, участі у судових засіданнях тощо;

- акт наданих послуг № 11 від 30.05.2025, відповідно до якого адвокатом Драченком В.В. надано правничі послуги загальним обсягом 07 год. 03 хв., вартість яких становить 7 000,00 грн.

Колегія суддів, відхиляє аргументи позивача з приводу того, що акт виконаних робіт не відповідає вимогам Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», оскільки такий акт має відповідати вимогам Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», Закону України «Про безоплатну правову допомогу», а також інших нормативно-правових актів, що регулюють надання правничої допомоги, а не нормативно-правовим актам, що регулюють ведення бухгалтерського обліку.

Зважаючи на зміст поданого акту від 30.05.2025, а також договору про надання правової допомоги №58-08 від 14 травня 2021 року, слід дійти висновку, що в них міститься повна інформація з приводу наданих послуг адвокатом, а також їх розмір та вартість.

Слід зауважити, що судом першої інстанції при визначенні розміру компенсації витрат на правничу допомогу, окрім складності справи, ціни позову, було враховано клопотання позивача щодо її складного матеріального становища.

Щодо витрат на правничу допомогу понесених ОСОБА_2 в суді апеляційної інстанції, то колегія суддів, враховуючи об`єм проведеної адвокатом роботи, відсутність заперечень з боку позивача та принцип співмірності, вважає, що заявлена відповідачем сума у 3 000,00 грн. відповідає реальним витратам останнього на правничу допомогу і підлягає стягненню.

Отже, за результати розгляду справи, колегія суддів вважає, що судові рішення відповідають вимогам законності та обґрунтованості, а доводи апеляційної скарги на їх правильність не впливають.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 35, 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 29 травня 2025 року та додаткове рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 12 червня 2025 року залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати на правничу допомогу понесені у суді апеляційної інстанції у розмірі 3000,00 грн.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена до Верховного Суду у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 01 вересня 2025 року.

Судді: