справа № 489/8397/24 провадження №2/489/567/25
РІШЕННЯ

Іменем України

08 вересня 2025 року м. Миколаїв

Інгульський районний суд міста Миколаєва у складі:

головуючого судді Коваленка І.В.,

за участю секретаря судового засідання Воробйова В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Фідобанк» (далі ПАТ «Фідобанк»), третя особа Товариство з обмеженою відповідальністю «Консалт Солюшенс», про припинення права власності та скасування і виключення запису про державну реєстрацію права власності

встановив:

У червні 2024 року через систему «Електронний суд» позивач ОСОБА_1 , через представника адвоката Ткачук Г.М., звернулася до суду з позовом в якому просить:

- припинити право власності Відкритого акціонерного товариства «Ерсте Банк» (далі ВАТ «Ерсте Банк») на квартиру АДРЕСА_1 , визначене свідоцтвом про право власності за реєстровим № 2325, виданим приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Середою О.О. від 25.10.2012;

- скасувати запис приватного нотаріуса від 25.10є.2012 № 2325 про державну реєстрацію права власності ВАТ «Ерсте Банк» на спірну квартиру внесений до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно;

- виключити запис приватного нотаріуса від 25.10.2012 № 2325 про державну реєстрацію права власності ВАТ «Ерсте Банк» на спірну квартиру з державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Як на підставу позовних вимог в позові вказано, що 04.06.2008 між позивачем та ВАТ «Ерсте Банк» укладено кредитний договір № 014/5865/2/16853, відповідно до умов якого позивачу було надано кредит в сумі 344800,00 грн. Того ж дня між вказаними сторонами укладено договір іпотеки, відповідно до якого позивач передала в іпотеку банку трикімнатну квартиру АДРЕСА_1 , про що Приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Філіпенко В.В. посвідчено іпотечний договір № 2965 та внесені відомості до Державного реєстру речових прав за реєстраційним №7324024 від 04.06.2008.

Згодом, в досудовому порядку ВАТ «Ерсте Банк» прийняло у власність предмет іпотеки за іпотечним договором з подальшою реалізацією нерухомого майна, про що приватний нотаріус Миколаївського міського нотаріального округу Середа О.О. прийняв рішення від 25.10.2012 про реєстрацію права власності (реєстраційний № 2325).

06.08.2014 рішенням Миколаївського апеляційного суду у справі 489/2112/14-ц визнано недійсним та скасовано протокол № 14-0220/12-4 придбання предмету іпотеки іпотекодержателем ВАТ «Ерсте Банк», складеним Товариством з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Еліт Сервіс» від 12.10.2012 щодо майна квартири АДРЕСА_2 , яка належала ОСОБА_2 та скасовано свідоцтво на право власності на квартиру АДРЕСА_1 , видане на ім`я ВАТ «Ерсте Банк» 25.10.2012 приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Середою О.О. зареєстрованим за № 2325.

Позивач вважає, що належним відповідачем у справах за позовом про скасування рішення, запису щодо державної реєстрації права чи обтяження має бути особа, право чи обтяження якої зареєстровано.

За такого, ПАТ «Фідобанк», яке є правонаступником всіх прав та обов`язків ВАТ «Ерсте Банк», за яким на даний час зареєстроване право власності на спірний об`єкт нерухомості, є належним відповідачем у справі.

Внаслідок державної реєстрації права власності на спірне майно за відповідачем право позивача було порушено та між сторонами виник спір про право. Тому для захисту порушеного права власності позивача необхідно відновити становище, яке існувало до порушення.

Рішенням Миколаївського апеляційного суду у справі 489/2112/14-ц скасовано документ, на підставі якого проведено державну реєстрацію права, а саме свідоцтво про право власності на нерухоме майно, але не зазначено про скасування державної реєстрації та припинення такого права. Ухвалення вказаного судом рішення фактично припинило речове право ВАТ « Ерсте Банк» на спірний об`єкт нерухомості. Тому скасування відповідного рішення державного реєстратора про державну реєстрацію права власності призведе до відновлення порушених прав позивача і не потребуватиме застосування додаткових способів захисту, зокрема поновлення права власності.

13.11.2024 через систему «Електронний суд» відповідач ПАТ «Фідобанк» надало відзив на позовну заяву в якому в задоволенні позовних вимог просило відмовити, так як банк не є належним відповідачем.

Зазначає, що ПАТ «Фідобанк» є правонаступником всіх прав та обов`язків АКБ «Престиж», створеного у формі ВАТ «Ерсте Банк» та ПАТ «Фідокомбанк».

На підставі рішення Національного банку України від 20.05.2016 № 8 «Про віднесення ПуАТ «Фідобанк» до категорії неплатоспроможних виконавчою дирекцією Фонду прийнято рішення від 20.05.2016 № 783 «Про затвердження тимчасової адміністрації у ПуАТ «Фідобанк» та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку», згідно з яким у банку запроваджено тимчасову адміністрацію з 20.05.2016. В подальшому притято рішення про прачок процедури ліквідації банку.

Рішенням виконавчої дирекції Фонду від 31.10.2022 № 874 з 16.11.2022 відкликано повноваження ліквідатора ПАТ «Фідобанк», делеговані Білій І.В. Рішенням виконавчої дирекції Фонду від 15.06.2020 № 1124, вирішено повноваження під час ліквідації ПАТ «Фідобанк», визначені Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», з 16.11.2022 здійснювати Фондом безпосередньо.

Отже, з моменту введення у банку тимчасової адміністрації Фонд набуває повноважень органів управління та контролю банку, який зберігає свою правосуб`єктність юридичної особи та є самостійним суб`єктом господарювання до завершення процедури його ліквідації та внесення запису про це до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань.

Згідно статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Рішенням Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 23.12.2020 № 2127 «Про затвердження умов продажу активів ПуАТ «Фідобанк», визначено умови продажу активів у складі лоту GL1N019277: пул активів, що складається з прав вимоги та інших майнових прав за кредитними договорами, що укладені з фізичними особами, а саме: кредитний портфель, що складається з прав вимоги та інших майнових прав за 7 кредитними договорами, що забезпечені транспортними засобами, 220 кредитних договорів, що забезпечені іншою заставою та 267 беззаставних кредитних договорів. Портфель, що складається з 21815 позицій по дебіторській заборгованості.

До складу лоту увійшов і актив, що є предметом позову у даній справі дебіторська заборгованість - втрачене іпотечне майно за результатами судового провадження, а саме квартира за адресою АДРЕСА_3 , яка була прийнята на баланс в рахунок погашення заборгованості за кредитом ОСОБА_2 (КПП НОМЕР_1 ). На даний час судова робота припинена (інформація станом на дату продажу).

19.01.2021 проведено електронний аукціон (гібридний голландський аукціон) з продажу лоту GL1N019277, результати якого оформлено Протоколом електронного аукціону № UA-EA-2020-12-23-000001-b, сформованим 19.01.2021.

Переможцем визначено учасника ТОВ «Консалт Солюшенс» (), із запропонованою ціновою пропозицією (ціною продажу) 1 837 092,44 грн.

Між ПуАТ «Фідобанк» (продавець) і ТОВ «Консалт Солюшенс» (покупець) укладено: Договір № GL1N019277-201 про відступлення прав вимоги від 03.02.2021 Договір № GL1N019277-204/1 про відступлення прав вимоги від 03.02.2021 Договір № GL1N019277-205/1 про відступлення прав вимоги від 03.02.2021 Договір № GL1N019277-DZ про відступлення прав вимоги від 03.02.2021 Договір № GL1N019277-204/2 купівлі-продажу майнових прав від 03.02.2021 Договір № GL1N019277-205/2 купівлі-продажу майнових прав від 03.02.2021.

Таким чином, майнові права на втрачене іпотечне майно за результатами судового провадження, а саме квартира за адресою АДРЕСА_3 , яка була прийнята на баланс в рахунок погашення заборгованості за кредитом ОСОБА_2 (КПП НОМЕР_1 ) перейшли до нового кредитора ТОВ «Консалт Солюшенс».

20.11.2024 ПАТ «Фідобанк» через систему «Електронний суд» надало до суду клопотання про залучення до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, ТОВ «Консалт Солюшенс», яке на підставі договору № GL1N019277-DZ від 03.02.2021 набуло право вимоги на іпотечне майно за результатами судового провадження, а саме квартиру АДРЕСА_1 , яка була прийнята на баланс в рахунок погашення заборгованості за кредитом ОСОБА_2

21.02.2025 третя особа - ТОВ «Консалт Солюшенс» через систему «Електронний суд» надало до суду заяву про застосування строку позовної давності.

У заяві вказало, що 26.03.2014 ОСОБА_3 звернулась до суду з позовною заявою до ПАТ «Фiдобанк», ТОВ «Торговий дім «Елiт Cepвic», головного управляння юстиції у Миколаївський області про визнання недійсним та скасування протоколу проведення прилюдних торгів i свідоцтва про право власності на трикімнатну квартиру АДРЕСА_1 .

Рішенням Миколаївського апеляційного суду від 06.08.2014 у справі 489/2112/14-ц визнано недійсним та скасовано протокол № 14-0220/12-4 придбання предмету іпотеки іпотекодержателем ВАТ «Ерсте Банк», складеним Товариством з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Еліт Сервіс» від 12.10.2012 щодо майна квартири АДРЕСА_2 , яка належала ОСОБА_2 та скасовано свідоцтво на право власності на квартиру АДРЕСА_1 , видане на ім`я ВАТ «Ерсте Банк» 25.10.2012 приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Середою О.О. зареєстрованим за № 2325.

У своєму рішенні апеляційний суд встановив, що в лютому 2012 року ОСОБА_2 стало вiдомо про закінчення виконавчого провадження та набуття 25.10.2012 банком права власності на іпотечне майно.

Відтак, ОСОБА_4 , яка є позивачем у даній справі, була обізнана про набуття ВАТ «Ерсте Банк» права власності на іпотечне майно ще в лютому 2012 року.

Крім того, позивач в 2014 році особисто зверталась до суду з позовною заявою про скасування свідоцтва на право власності на квартиру АДРЕСА_1 , видане на ім`я ВАТ «Ерсте Банк». При цьому, з позовною заявою про припинення права власності ВАТ «Ерсте Банк» на іпотечне майно та скасування запису про державну реєстрацію ОСОБА_4 звернулась лише в жовтні 2024 року.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Відповідно до статті 261 ЦК України початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов.

Отже, позивачем пропущена позовна давність за вимогами про припинення права власності та скасування запису про державну реєстрацію, у зв`язку з чим, позовна заява не підлягає до задоволення.

Ухвалою Ленінського (на теперішній час Інгульський) районного суду міста Миколаєва від 29.10.2024 відкрито провадження в порядку загального позовного провадження та справу призначено до розгляду в підготовчому судовому засіданні.

Ухвалою суду від 12.12.2024 до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Товариство з обмеженою відповідальністю «Консалт Солюшенс».

Ухвалою суду 14.04.2025 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

У судове засідання, призначене на 02.09.2025, учасники справи не з`явилися, про розгляд справи повідомлені належним чином.

Представник позивача 02.09.2025 надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності в якій позовні вимоги підтримала та просила задовольнити.

Відповідач та третя особа причину неявки своїх представників в судове засідання не повідомили.

Згідно ухвали суду від 18.04.2025 надано дозвіл на участь представника відповідача ПАТ «Фідобанк» у судових засіданнях по справі здійснюється в режимі відеоконференції за допомогою власних засобів зв`язку, але в установлений для судового засідання час та дату зв`язок із представником відповідача був відсутній.

Враховуючи належне повідомлення учасників справи про судове засідання, наявність заяви представника позивача про розгляд справи за її відсутності, а також те, що учасники справи свої доводи та заперечення вклали в письмових заявах, суд вважає за можливе розглянути справу за їх відсутності та прийняття рішення на підставі наявних у справі письмових доказів.

Згідно вимог статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

За правилами частини п`ятої статті 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його складання.

Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти і відповідні їм правовідносини.

Із матеріалів справи вбачається та встановлено судом, 04.06.2008 між позивачем ОСОБА_5 та ВАТ «Ерсте Банк» укладено кредитний договір № 014/5865/2/16853, відповідно до умов якого позивачу було надано кредит в сумі 344800,00 грн. Того ж дня між сторонами було укладено договір іпотеки, відповідно до якого позивач передала в іпотеку банку трикімнатну квартиру АДРЕСА_1 , про що Приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Філіпенко В.В. посвідчено іпотечний договір № 2965 та внесено відомості до Державного реєстру речових прав за реєстраційним №7324024 від 04.06.2008.

У подальшому, ВАТ «Ерсте Банк» в досудовому порядку оформило на себе право власні на предмет іпотеки, про що приватний нотаріус Миколаївського міського нотаріального округу Середа О.О. прийняв рішення від 25.10.2012 про реєстрацію права власності (реєстраційний № 2325).

Рішенням Миколаївського апеляційного суду від 06.08.2014 у справі 489/2112/14-ц визнано недійсним та скасовано протокол № 14-0220/12-4 придбання предмету іпотеки іпотекодержателем ВАТ «Ерсте Банк», складеним Товариством з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Еліт Сервіс» від 12.10.2012 щодо майна квартири АДРЕСА_2 , яка належала ОСОБА_2 та скасовано свідоцтво на право власності на вказану квартиру, яке видано на ім`я ВАТ «Ерсте Банк» 25.10.2012 приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Середою О.О. зареєстрованим за № 2325.

Таким чином, рішенням апеляційного суду поновлено порушене право позивача на квартиру.

Доказів того, що позивач зверталася до державного реєстратора для відновлення державної реєстрації свого права власності на квартиру матеріали справи не містять.

03.02.2021 ПАТ «Фідобанк», яке є правонаступником всіх прав та обов`язків ВАТ «Ерсте Банк», уклало із ТОВ «Консалт Солюшенс» договір № GL1N019277-DZ, відповідно до якого набуло право вимоги до позичальників та/або заставодавців (іпотекодавців) та/або поручителів та/або фізичних осіб та /або фізичних осіб-підприємців та/або юридичних осіб, зазначених у Додатку № 1 до цього Договору, зокрема до боржника ОСОБА_2 на іпотечне майно квартиру АДРЕСА_1 .

Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 441834155 від 02.09.2025, сформованого на запит суду, підтверджується, що право власності на спірну квартиру зареєстроване за ПАТ «Ерсте Банк» згідно рішення про державну реєстрацію від 23.11.2012 на підставі свідоцтва приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу Середи О.О., реєстраційний номер майна: 5720140.

Із змісту позову вбачається, що належним відповідачем представник позивача вважає ПАТ «Фідобанк», яке є правонаступником всіх прав та обов`язків ВАТ «Ерсте Банк» та за яким на даний час зареєстроване право власності на спірне нерухоме майно.

Ефективним способом поновлення порушеного права позивач вважає припинення права власності ПАТ «Фідобанк» на квартиру та скасовування і виключення запису про державну реєстрацію права власності ПАТ «Фідобанк» на вказану квартиру.

Правове обґрунтування та мотиви суду.

За змістом частини першої статті 15 ЦК України, частини першої статті 4 ЦПК Україникожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина перша статті 2 ЦПК України).

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (частини перша та друга статті 5 ЦПК України).

Велика Палата Верховного Суду неодноразово зазначала, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам (див. подібні висновки у постановах Великої Палати Верховного Суду від 5 червня 2018 року у справі № 338/180/17 (пункт 57), від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16 (пункт 40), від 30 січня 2019 року у справі № 569/17272/15-ц, від 11 вересня 2019 року у справі № 487/10132/14-ц (пункт 89), від 16 червня 2020 року у справі № 145/2047/16-ц (пункт 7.23)).

Під способами захисту суб`єктивних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи охоронного характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав і вплив на правопорушника.

Таким чином, при розгляді справи суд має з`ясувати: чи передбачений обраний позивачем спосіб захисту законом або договором; чи передбачений законом або договором ефективний спосіб захисту порушеного права/інтересу позивача; чи є спосіб захисту, обраний позивачем, ефективним для захисту його порушеного права/інтересу у спірних правовідносинах. Якщо суд зробить висновок, що обраний позивачем спосіб захисту не передбачений законом або договором та/або є неефективним для захисту порушеного права/інтересу позивача, у цих правовідносинах позовні вимоги останнього не підлягають задоволенню. Однак, якщо обраний позивачем спосіб захисту не передбачений законом або договором, проте є ефективним та не суперечить закону, а закон або договір у свою чергу не визначають іншого ефективного способу захисту, то порушене право/інтерес позивача підлягає захисту обраним ним способом.

До таких висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 26 січня 2022 року у справі № 165/2486/19 (провадження № 61-1355св21).

Надаючи оцінку обраному позивачем способу захисту порушеного права суд враховує наступне.

Відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, регулюються Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (далі - Закон № 1952-IV).

Державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (пункт 1 частини першої статті 2 Закону № 1952-IV).

Речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації (частина друга статті 3 Закону № 1952-IV).

У практиці Великої Палати закріпився принцип реєстраційного підтвердження речових прав на нерухоме майно (такий висновок сформульований у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 у справі № 653/1096/16-ц і в подальшому повторювався у практиці Верховного Суду). Відомості державного реєстру прав на нерухомість презюмуються правильними, доки не доведено протилежне, тобто державна реєстрація права за певною особою не є безспірним підтвердженням наявності в цієї особи права, але створює спростовувану презумпцію права такої особи (постанови Великої Палати Верховного Суду від 02.07.2019 у справі № 48/340 (пункт 6.30), від 12.03.2019 у справі № 911/3594/17 (пункт 4.17), від 19.01.2021 у справі № 916/1415/19 (пункт 6.13) та інші).

Як встановлено судом, право власності на спірну квартиру зареєстроване за ВАТ «Ерсте Банк» на підставі свідоцтва, виданого приватним нотаріусом Середою О.О. 25.10.2012 та зареєстрованого в реєстрі за № 2325. Рішенням Миколаївського апеляційного суду від 06.08.2014 у справі № 489/2112/14-ц протокол придбання предметі іпотекодерджателем ВАТ «Ерсте Банк» та вказане свідоцтво скасовані.

Таким чином, рішення апеляційного суду, яке набуло законної сили, є безумовним доказом того, що правова підстава для реєстрації права власності за ВАТ «Ерсте Банк» відпала.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо протидії рейдерству», який набрав чинності з 16 січня 2020 року, статтю 26 Закону № 1952-IV викладено в новій редакції.

Так, абзацом другим частини третьої статті 26 Закону № 1952-IV (у редакції, чинній на момент подання позовної заяви) встановлено, що у разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому підпунктом «а» пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому підпунктом «а» пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону.

За змістом цієї правової норми в чинній редакції, на відміну від положень статті 26 Закону № 1952-IV в попередній редакції, яка передбачала такі способи судового захисту порушених прав, як скасування записів про проведену державну реєстрацію прав та скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, тепер способами судового захисту порушених прав та інтересів особи є: судове рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав; судове рішення про визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав; судове рішення про скасування державної реєстрації прав.

Отже, з огляду на зміни, які внесені Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо протидії рейдерству», який набрав чинності з 16.01.2020, до статті 26 Закону № 1952-IV, до ефективного способу захисту порушеного права віднесено, зокрема - скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно.

Вказане відповідає висновку, викладеному в постанові Верховного Суду від 03.09.2020 у справі № 914/1201/19.

У постанові Верховного Суду від 23.06.2020 у справі № 922/2589/19 зазначено, що належний спосіб захисту, виходячи із застосування спеціальної норми права, повинен забезпечити ефективне використання цієї норми у її практичному застосуванні - гарантувати особі спосіб відновлення порушеного права або можливість отримання нею відповідного відшкодування. Отже, засіб юридичного захисту має бути ефективним як на практиці, так і за законом.

У даному випадку, позивач обрала способом захисту скасування і виключення запису приватного нотаріуса про державну реєстрацію права власності відповідача на спірну квартиру, що, з урахуванням змін внесених до статті 26 Закону № 1952-IV, не відповідає ефективному способу захисту порушеного права та не призведе до поновлення порушеного права позивача.

Щодо позовної вимоги про припинення права власності ПАТ «Ерсте Банк» на спірну квартиру.

Як встановлено судом, рішенням Миколаївського апеляційного суду від 06.08.2014 у справі № 489/2112/14-ц скасовано свідоцтво про право власності на нерухоме майно квартиру АДРЕСА_1 , право власності на яку в державному реєстрі зареєстроване за ПАТ «Ерсте Банк», правонаступником якого є відповідач ПАТ «Фідобанк», та запис про таку реєстрацію права власності наявний в державному реєстру на теперішній час.

Із аналізу абзацу другого частини третьої статті 26 Закону № 1952-IV слідує, що державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону державний реєстратор здійснює, зокрема, на підставі рішення суду про скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав.

Пунктом 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 05.12.2019 № 340-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо протидії рейдерству» передбачено, що судові рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, про визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, про скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, що на момент набрання чинності цим Законом набрали законної сили та не виконані, виконуються в порядку, передбаченому Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» до набрання чинності цим Законом.

Як зазначалося вище, порушене право позивача поновлено судовим рішенням апеляційного суду шляхом скасування свідоцтва про право власності відповідача на спірну квартиру, що фактично припинило речове право ПАТ «ЕрстеБанк», правонаступником якого є ПАТ «Фідобанк», на нерухоме майно. За такого, позовна вимога про припинення права власності ПАТ «Ерсте Банк» на спірну квартиру є зайвою. Крім того, такий спосіб захисту - як припинення права власності при наявності, не передбачений положеннями статті 26 Закону № 1952-IV.

Разом з тим, суд звертає увагу, що позивач не надала належних і допустимих доказів її звернення до державного реєстратора із рішенням апеляційного суду для внесення відповідних змін до державного реєстру, що свідчить про передчасність звернення позивача до суду, оскільки маючи вказане рішення вона, відповідно до вимог статті 26 Закону № 1952-IV, повинна була звернутися до державного реєстратора для поновлення свого речового права на квартиру.

Щодо доводів відповідача про те, що ПАТ «Фідобанк» є неналежним відповідачем у справі, так як право вимоги за іпотечним договором було відступлено ТОВ «Кронсалт Солюшенс», суд з цим не погоджується, так як право власності на спірну квартиру, яка хоча і є предметом іпотеки, зареєстровано за ПАТ «Ерсте Банк», правонаступником якого є відповідач, право державної реєстрації якого оспорюється позивачем.

Стосовно застосування до спірних правовідносин позовної давності, про що заявила третя особа, підстави для цього відсутні, так як ТОВ «Кронсалт Солюшенс» не є учасником справи, за заявою якого суд застосовує до спірних правовідносин позовну давність (частина третя статті 267 ЦК України; частина перша статті 48 ЦПК України). Правом на звернення до суду із заявою про застосування позовної давності наділена лише сторона у спорі. Крім того, застосування позовної давності здійснюється судом за заявою сторони у разі задоволення позову, що в даному випадку відсутнє.

Враховуючи встановлені обставин та оцінивши наявні у справі докази, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог, оскільки позивачем обрано неефективний спосіб захисту порушеного права та те, що позивач не реалізувала своє право на звернення до додержавного реєстратора для здійснення реєстраційних дій згідно рішення апеляційного суду, яким скасовано документ, на підставі якого прийнято рішення про державну реєстрацію права власності за відповідачем.

Так як в задоволенні позовних вимог відмовлено підстави для розподілу судового збору відсутні.

Керуючись статями 4, 19, 141, 263-265 ЦПК України, суд

вирішив:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Фідобанк», третя особа Товариство з обмеженою відповідальністю «Консалт Солюшенс», про припинення права власності та скасування і виключення запису про державну реєстрацію права власності відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення або з дня складання повного тексту рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відомості про учасників справи:

позивач ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 ;

відповідач: Публічне акціонерне товариство «Фідобанк», , місцезнаходження: м.Київ, вул. Велика Васильківська,10;

третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Консалт Солюшенс», , місцезнаходження: м.Одеса, вул.Пушкінська, 36, офіс 308.

Повний текст судового рішення складено 08.09.2025.

Суддя І.В.Коваленко