УХВАЛА

03 вересня 2025 року

м. Київ

справа № 243/4297/24

провадження № 61-10866ск25

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Петрова Є. В. (суддя-доповідач), Грушицького А. І., Литвиненко І. В.,

розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , в інтересах яких діє представник - адвокат Розумовський Олександр Сергійович, на постанову Дніпровського апеляційного суду від 05 серпня 2025 року у справі за заявою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про перегляд постанови Дніпровського апеляційного суду від 04 березня 2025 року за нововиявленими обставинами у справі № 243/4297/24 за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа - Моторне (транспортне) страхове бюро України, про відшкодування матеріальної шкоди, завданої злочином,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 та ОСОБА_2 звернулися до суду із позовом до ОСОБА_3 , третя особа - Моторне (транспортне) страхове бюро України, про відшкодування матеріальної шкоди завданої злочином.

Позов обґрунтований тим, що ОСОБА_2 зареєстрований власником транспортного засобу марки LEXUS-RX 400H, реєстраційний номер НОМЕР_1 . 03 січня 2023 року на підставі розписки позивач ОСОБА_1 придбала у ОСОБА_2 вказаний транспортний засіб за 15 000 доларів США, що еквівалентно 612 000,00 грн на умовах розстрочки до 03 червня 2023 року. Позивач ОСОБА_1 хоча й не зареєструвала право власності на транспортний засіб, але є його фактичним власником.

23 квітня 2023 року близько 19 години 30 хвилин ОСОБА_3 , керуючи автомобілем марки Nissan Navara, номерний знак НОМЕР_2 , рухаючись по проїзній частині автошляху Київ-Харків-Довжанське з боку м. Харкова у напрямку м. Слов`янська разом з солдатом ОСОБА_5 , солдатом ОСОБА_6 , солдатом ОСОБА_7 , в районі перехрестя автошляху Київ-Харків-Довжанське та с. Маяки Краматорського району, діючи необережно - проявляючи кримінальну протиправну самовпевненість, легковажно розраховуючи на запобігання дорожньо-транспортної події, передбачаючи можливість настання суспільно небезпечних наслідків свого діяння, але легковажно розраховуючи на їх відвернення, не забезпечив безпечний рух, не врахував дорожню обстановку, не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, не обрав безпечну швидкість та допустив виїзд на зустрічну смугу руху, по якій в цей час їхав автомобіль марки Lexus-RX 400H, номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_8 , який рухався прямолінійно у своїй смузі руху разом з пасажирами ОСОБА_1 , малолітнім ОСОБА_9 та малолітнім ОСОБА_10 .

Внаслідок дорожньо-транспортної події пасажиру автомобіля марки Nissan Navara, номерний знак НОМЕР_2 , ОСОБА_6 , заподіяні тілесні ушкодження у вигляді: закритої травми грудної клітки: правобічного посттравматичного гемопневмотораксу; закритої травми живота: розриву брижі тонкої та сигмоподібної кишок; закритої травми тазу з повним відривом простатичної частини уретри, тазової гематоми, гематоми калитки, закритого перелому гілки правої лонної кістки, крайового перелому гілки лівої лонної кістки, подвійного перелому гілки правої сідничної кістки, перелому правої половини крижи, перелому правого поперечного відростку п`ятого поперекового хребця, що відноситься до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя.

Допущені солдатом ОСОБА_3 порушення вимог пункту 10.1, пункту 11.3 Правил дорожнього руху знаходяться у причинному зв`язку з настанням даної дорожньо-транспортної події та настанням суспільно небезпечних наслідків у вигляді спричинення тяжких тілесних ушкоджень солдату ОСОБА_6 . За фактом вчиненого кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 286 КК України були внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000254.

Відповідно до витягу з ЄРДР № 0000254 позивач ОСОБА_1 також отримала тілесні ушкодження у виді закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, забою м`яких тканин правого стегна, що відноситься до легких тілесних ушкоджень.

Відповідно до звіту № 41/23 експертного автотоварознавчого дослідження, виконаного 08 серпня 2023 року про відшкодування вартості матеріального збитку у зв`язку з аварійним ушкодженням заподіяним автомобілю LEXUS-RX 400H, реєстраційний номер НОМЕР_1 , встановлено, що вартість матеріального збитку складає 446 503,00 грн.

Вироком Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 19 жовтня 2023 року затверджено угоду про визнання винуватості, укладену 06 вересня 2023 року між прокурором Донецької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Татаринцевим Я. В. та обвинуваченим ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 0000254 від 24 квітня 2023 року. ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 286 КК України, із застосуванням статті 69 КК України та призначено йому узгоджене на підставі угоди про визнання винуватості покарання за вказаною статтею КК України у виді службового обмеження строком на 2 (два) роки, з відрахуванням в дохід держави 20 % від суми грошового забезпечення без позбавлення права керування транспортними засобами. Автомобіль марки LEXUS-RX 400H, реєстраційний номер НОМЕР_1 , повернутий фактичному власнику ОСОБА_1 за належністю.

Посилаючись на викладені обставини, просили суд стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 матеріальну шкоду в сумі 446 503,00 грн та всі судові витрати покласти на відповідача.

Слов`янський міськрайонний суд Донецької області рішенням від 17 вересня 2024 року позов задовольнив частково.

Стягнув з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 матеріальну шкоду в розмірі 322 073,00 грн. В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовив. Вирішив питання про розподіл судових витрат.

Дніпровський апеляційний суд постановою від 04 березня 2025 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнив частково. Рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 17 вересня 2024 року скасував та ухвалив нове судове рішення про відмову у задоволенні позову.

У червні 2025 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до суду із заявою про перегляд постанови Дніпровського апеляційного суду від 04 березня 2025 року за нововиявленими обставинами.

В обґрунтування заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами зазначили, що суд апеляційної інстанції, задовольняючи апеляційну скаргу та скасовуючи рішення суду першої інстанції від 17 вересня 2024 року, керувався обставиною наявності у ОСОБА_3 статусу учасника бойових дій відповідно до посвідчення НОМЕР_3 .

Вказували, що 28 квітня 2025 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до суду з новим позовом до ОСОБА_3 та Моторного (транспортного) страхового бюро України про відшкодування матеріальної шкоди завданої злочином.

Ухвалою Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 02 травня 2025 року відкрито провадження у справі № 243/3466/25. 28 травня 2025 року Моторне (транспортне) страхове бюро України подало відзив на позовну заяву.

30 травня 2025 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 через свого представника подали відповідь на відзив.

30 травня 2025 року Моторне (транспортне) страхове бюро України подало заперечення на відповідь на відзив та зазначило наступне, а саме: «З урахуванням того, що позивачі зазначають, що нібито ОСОБА_3 є учасником бойових дій позивач звернувся з позовом до Моторного (транспортного) страхового бюро України для відшкодування нанесеної шкоди в порядку підпункту «г» пункту 41.1 статті 41 цього Закону № 1961-IV, то МТСБУ було здійснено адвокатський запит до Міністерства ветеранів України для встановлення статусу ОСОБА_3 . У відповідь було надано наступні відомості, що згідно з відомостями Єдиного державного реєстру ветеранів війни ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_4 , набув статус учасника бойових дій 25 травня 2023 року, посвідчення НОМЕР_3 , на підставі пункту 19 частини першої статті 6 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту». Разом з тим, дорожньо-транспортна пригода мала місце 23 квітня 2023 року за участю транспортного засобу «Ніссан», державний номерний знак 0 НОМЕР_5 та транспортного засобу «Лексус», державний номерний знак НОМЕР_1 , отже на момент ДТП ОСОБА_3 не мав статусу учасника бойових дій та має нести відповідальність в дорожньо-транспортній пригоді».

Вказує, що нововиявленою обставиною є обставина, яка не була досліджена ні судом першої інстанції, ні судом апеляційної інстанції, а саме те, що ОСОБА_3 набув статус учасника бойових дій 25 травня 2023 року, посвідчення НОМЕР_3 , а дорожньо-транспортна пригода мала місце 23 квітня 2023 року, тобто на момент ДТП ОСОБА_3 не мав статусу учасника бойових дій та має нести відповідальність за наслідками дорожньо-транспортної пригоди.

Дніпровський апеляційний суд постановою від 05 серпня 2025 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про перегляд постанови Дніпровського апеляційного суду від 04 березня 2025 року за нововиявленими обставинами відмовив. Постанову Дніпровського апеляційного суду від 04 березня 2025 року залишив в силі.

Постанова мотивована тим, що обставини на які посилаються заявники не є нововиявленими обставинами, оскільки вони були відомі сторонам під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції, а тому не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами.

21 серпня 2025 року представник ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - адвокат Розумовський О. С., через систему «Електронний суд», подав до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Дніпровського апеляційного суду від 05 серпня 2025 року.

Перевіривши доводи касаційної скарги у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити з наступних підстав.

Відповідно до частини першої статті 423 ЦПК України рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 423 ЦПК України підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є, зокрема, істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

Нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин.

За змістом наведених правових норм необхідними умовами нововиявлених обставин, визначених пунктом 1 частини другої статті 423 ЦПК України, є те, що вони існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов`язки учасників справи. Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення. Суд має право скасувати судове рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.

При цьому неподання стороною або особою, яка бере участь у справі, доказу, про який їй було відомо та який підтверджує відповідні обставини, а також відмова суду у прийнятті доказів не є підставами для перегляду судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами.

Не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами: 1) переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи; 2) докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом. При перегляді судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд не може виходити за межі тих вимог, які були предметом розгляду при ухваленні судового рішення, яке переглядається, розглядати інші вимоги або інші підстави позову (частини четверта та п`ята статті 423 ЦПК України).

Вирішуючи питання про наявність нововиявлених обставин, суд повинен розмежовувати нововиявлені обставини та нові обставини. Обставини, що обґрунтовують вимоги або заперечення сторін чи мають інше істотне значення для правильного вирішення справи, існували на час ухвалення судового рішення, але залишаються невідомими учасникам справи, та стали відомими тільки після ухвалення судового рішення, є нововиявленими обставинами.

Нововиявлені обставини відрізняються від нових обставин, обставин, що змінилися, та нових доказів за часовими ознаками, предметом доказування та істотністю впливу на судове рішення. Нова обставина, що з`явилася або змінилася після розгляду справи, не є підставою для перегляду справи.

Судам необхідно розрізняти нові докази та докази, якими підтверджуються нововиявлені обставини, оскільки нові докази не можуть бути підставою для перегляду за нововиявленими обставинами судового рішення. Процесуальні недоліки розгляду справи (зокрема, неповне встановлення фактичних обставин справи) не вважаються нововиявленими обставинами, проте можуть бути підставою для перегляду судового рішення в апеляційному або касаційному порядку.

Процедура перегляду остаточного судового рішення за нововиявленими обставинами не є тотожною новому розгляду справи та не передбачає повторної оцінки всіх доводів сторін. Суд має переглянути раніше ухвалене рішення лише в межах нововиявлених обставин. Підставою такого перегляду є не недоліки розгляду справи судом (незаконність та (або) необґрунтованість судового рішення, постанови чи ухвали, неправильне застосування судом норм матеріального права, порушення норм процесуального права), а те, що на час ухвалення рішення суд не мав можливості врахувати істотну обставину, яка могла суттєво вплинути на вирішення справи, оскільки її учасники не знали про цю обставину та, відповідно, не могли підтвердити її у суді. Тобто перегляд справи у зв`язку з нововиявленими обставинами спрямований не на усунення судових помилок, а на перегляд судового рішення у вже розглянутій справі з урахуванням обставини, про існування якої стало відомо після ухвалення такого рішення (постанова Великої Палати Верховного Суду від 30 червня 2020 року у справі № 19/028-10/13).

Не є нововиявленою обставина, яка ґрунтується на переоцінці доказів, які вже оцінив суд у процесі розгляду справи. Крім того, судове рішення не можна переглядати у зв`язку з нововиявленими обставинами у разі, якщо обставини, передбачені частиною другою статті 423 ЦПК України, відсутні, а також якщо обставини, визначені частиною другою статті 423 ЦПК України, були або могли бути відомі заявникові на час розгляду справи (постанова Великої Палати Верховного Суду від 22 січня 2019 року у справі № 127/10129/17).

Не належать до нововиявлених нові обставини, які виникли або змінилися після ухвалення судом рішення, новий доказ або нове обґрунтування позовних вимог чи заперечень проти позову. Не може вважатися нововиявленою обставина, яка ґрунтується на переоцінці тих доказів, які вже оцінювали суди під час розгляду справи (постанова Великої Палати Верховного Суду від 14 квітня 2021 року у справі № 9901/819/18).

Звертаючись із заявою про перегляд рішення суду апеляційної інстанції за нововиявленими обставинами заявники посилались на те, що

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_3 27 жовтня 2024 року засобами поштового зв`язку надіслав на адресу Дніпровського апеляційного суду апеляційну скаргу на рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 17 вересня 2024 року, яка була отримана судом апеляційної інстанції 30 жовтня 2024 року. В додатках до апеляційної скарги зазначено копію посвідчення учасника бойових дій серії НОМЕР_3 .

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 04 листопада 2024 року апеляційна скарга ОСОБА_3 була залишена буз руху, оскільки не відповідала вимогам пунктів 2, 3 частини другої статті 356 ЦПК України, а саме апеляційна скарга не містила відомостей про всіх учасників справи (позивачів, їх представника та третьої особи МСТБУ).

На виконання вказаної ухвали без руху відповідач ОСОБА_3 11 листопада 2024 року засобами поштового зв`язку надіслав уточнену апеляційну скаргу із зазначенням всіх учасників справи та надав копії апеляційної скарги з додатками для всіх учасників справи, яка надійшла на адресу суду апеляційної інстанції 14 листопада 2024 року, при цьому до апеляційної скарги було додано копію посвідчення учасника бойових дій серії НОМЕР_3 .

25 листопада 2024 року через підсистему «Електронний суд» від представника позивачів - адвоката Розумовського О. С. надійшли заяви про вступ у справу представника та його дані було внесені до обліково-статистичної картки на цивільну справу за апеляційною скаргою 26 листопада 2024 року та на електронну адресу адвоката були надіслані: ухвала про відкриття апеляційного провадження, апеляційна скарга з додатками, які були отримані представником позивачів як через «Електронний суд» так і на електронну пошту.

27 листопада 2024 року через підсистему «Електронний суд» від представника позивачів - адвоката Розумовського О. С. було отримано відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_3

04 березня 2025 року під час розгляду апеляційної скарги ОСОБА_3 , представник позивачів ОСОБА_11 брав участь в апеляційному розгляді справи в режимі відеоконференції.

Отже суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що під час апеляційного перегляду справи, представнику позивачів ОСОБА_11 було відомо про те, що ОСОБА_3 є учасником бойових дій, що підтверджено копією посвідчення серії НОМЕР_3 , яке видано 25 травня 2023 року та ця обставина досліджувалась судом апеляційної інстанції.

Ураховуючи викладене, суд апеляційної інстанції відмовляючи у задоволенні заяви ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про перегляд за нововиявленими обставинами постанови апеляційного суду, правильно виходив із того, що наведені заявником підстави та обставини не є нововиявленими у розумінні статті 423 ЦПК України та не можуть бути підставою для скасування судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами.

Доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують та фактично зводяться до незгоди з постановою Дніпровського апеляційного суду від 04 березня 2025 року по суті спору, що не є предметом касаційного перегляду.

Відповідно до абзацу 2 частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з частиною першою статті 394 ЦПК України, одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).

Відповідно до частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Оскільки правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення, тому колегія суддів вважає, що касаційна скарга є необґрунтованою та у відкритті касаційного провадження слід відмовити.

Керуючись пунктом 2 частини першої, частиною другою статті 389, частиною четвертою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , в інтересах яких діє представник - адвокат Розумовський Олександр Сергійович, на постанову Дніпровського апеляційного суду від 05 серпня 2025 року у справі за заявою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про перегляд постанови Дніпровського апеляційного суду від 04 березня 2025 року за нововиявленими обставинами у справі № 243/4297/24 за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа - Моторне (транспортне) страхове бюро України, про відшкодування матеріальної шкоди, завданої злочином.

Копію ухвали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Є. В. Петров

А. І. Грушицький

І. В. Литвиненко