ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 вересня 2025 року

м. Хмельницький

Справа № 686/15350/18

Провадження № 22-ц/820/1471/25

Хмельницький апеляційний суд у складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Талалай О. І. (суддя-доповідач), П`єнти І. В., Ярмолюка О. І.

секретар судового засідання Заворотна А. В.,

з участю: відповідачки ОСОБА_1

і її представника ОСОБА_2 ,

представника позивача ОСОБА_3

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 16 квітня 2025 року (суддя Козак О. В., повне судове рішення складено 28 квітня 2025 року) у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про стягнення вартості частки в спільному майні.

Заслухавши доповідача, пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, суд

у с т а н о в и в :

У липні 2018 року ОСОБА_4 , звертаючись до суду із вказаним позовом з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог від 21 березня 2024 року, зазначав, що з 05 жовтня 1999 року по 22 липня 2016 року перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_1 . За кошти сімейного бюджету, який формувався в основному за рахунок зароблених ним грошей, купували майно. Так, у березні 2014 року був придбаний для потреб сім`ї і зареєстрований на ім`я відповідачки автомобіль марки «Chrysler 300C» 2006 року випуску, кузов № НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 . Вартість транспортного засобу 23000 доларів США. Після його звернення до суду з позовом про розірвання шлюбу в листопаді 2015 року відповідачка з метою уникнення поділу автомобіля, як спільного сумісного майна подружжя, продала його ОСОБА_5 , що підтверджується довідкою-рахунком серії НОМЕР_3 , виданою ПП «Лєон-Поділля» від 18 листопада 2015 року, заявою № 81764414 від 08 грудня 2015 року про перереєстрацію транспортного засобу на нового власника, а також свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 від 08 грудня 2015 року на ім`я нового власника ОСОБА_5 . Продаж автомобіля здійснено без його відома та згоди. Вважає, що він має право на отримання грошової компенсацію за належну йому частку автомобіля. Відповідно до висновку судового експерта за № 18/24 від 13 лютого 2024 року вартість автомобіля складає 423170 грн.

Тому позивач просив стягнути з ОСОБА_1 на його користь 1/2 частину вартості автомобіля марки «Chrysler 300C» у сумі 211585 грн.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 16 квітня 2025 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 211585 грн вартості 1/2 частки автомобіля марки «Chrysler 300C» 2006 року випуску, кузов № НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , 1500 грн витрат за проведення експертизи, всього 213085 грн. Вирішено питання про судовий збір.

ОСОБА_1 , не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, в апеляційній скарзі просить його скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову в позові. Посилається на незаконність та необґрунтованість рішення суду. Вважає, що спростувала презумпцію права спільної сумісної власності подружжя на майно, оскільки довела належними та допустимими доказами те, що їх з позивачем сім`я не спроможна була придбати спірний автомобіль, необхідності у його придбанні не було, а оформлення автомобіля на її ім`я було формальним. Суд не взяв до уваги те, що на час придбання автомобіля вони з ОСОБА_4 проживали окремо і спільно майно не купували, а оформлення автомобіля на її ім`я було зумовлено відсутністю у сина ОСОБА_5 можливості оформити придбання ним транспортного засобу самостійно. Суд невірно прийняв до уваги висновок експерта № 18/24 від 13 лютого 2024 року про визначення вартості автомобіля, так як автомобіль був пошкоджений в період шлюбу і відремонтований не за кошти подружжя. Визначена експертом вартість автомобіля не відповідає його дійсній вартості і здійснена без урахування технічного та експлуатаційного стану транспортного засобу.

У відзиві ОСОБА_4 просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду без змін. Зазначає, що ОСОБА_5 не надав доказів на підтвердження придбання ним автомобіля за власні кошті. Відновлювальний ремонт транспортного засобу проведено за рахунок виплаченого страхового відшкодування.

У засіданні апеляційного суду відповідачка і її представник апеляційну скаргу підтримав. Представник позивача апеляційну скаргу не визнав.

Апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до частини 1 статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд першої інстанції правильно установив, що рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 10 березня 2016 року, яке набрало законної сили 22 липня 2016 року, в справі № 686/22573/15 шлюб між ОСОБА_4 і ОСОБА_1 , зареєстрований 05 жовтня 1999 року в відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Хмельницькому, актовий запис № 1423, розірвано. Суд установив, що сторони фактично припинили подружні відносини та не підтримують їх з липня 2015 року ОСОБА_4 звернувся з позовом до суду в листопаді 2015 року (а. с. 3, т.1).

Під час шлюбу 06 березня 2014 року сторони придбали автомобіль марки «Chrysler 300C» 2006 року випуску, кузов № НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , який було зареєстровано на праві власності за ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_5 від 06 березня 2014 року (а. с. 6, т. 1).

Згідно з довідкою-рахунком серії НОМЕР_3 , виданою ПП «Лєон-Поділля» 18 листопада 2015 року, ОСОБА_1 продала автомобіль марки «Chrysler 300C» 2006 року випуску, кузов № НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 ОСОБА_5 (а. с. 83, т. 1).

За заявою ОСОБА_5 № 81764414 від 08 грудня 2015 року про перереєстрацію ТЗ на нового власника автомобіль зареєстровано на ім`я нового власника ОСОБА_5 і 08 грудня 2015 року видано свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 (а. с. 8, т. 1).

Відповідно до висновку експерта № 18/24 від 13лютого 2024 року середня ринкова вартість автомобіля марки «Chrysler 300C» 2006 року випуску, чорного кольору, номер кузова № НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 при його нормальному середньостатистичному технічному експлуатаційному і укомплектованому стані, з комплектністю близько до базової, без оновлення, пошкоджень і суттєвих дефектів складає 423170 грн (а. с. 137-141, т. 2).

За змістом довідки Хмельницького обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України про заробітну плату позивача за період з 1999 року по 2007 рік та довідки Управління Пенсійного фонду України в Хмельницькому районі № 296 від 24 березня 2004 року ОСОБА_4 працював на посаді голови Хмельницького обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України та отримував дохід у вигляді заробітної плати та пенсії (а. с. 151-153, 156-157, т. 2, а. с. 186, т. 1).

Наведені обставини підтверджуються матеріалами справи.

Задовольняючи позов, суд виходив з того, що спірний автомобіль є об`єктом права спільної сумісної власності сторін і підлягає поділу між ними в рівних частках. У зв`язку з відчуженням транспортного засобу стягненню на користь позивача підлягає компенсація вартості 1/2 частки.

Такий висновок суду відповідає обставинам справи і вимогам закону.

У силу статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Таке ж положення містить і норма статті 368 ЦК України.

Дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу (частина 1 статті 69 СК України).

Відповідно до частини 1 статті 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

На підставі частини 1 статті 71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі.

Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.

У випадку, коли при розгляді вимог про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі.

Такий правовий висновок висловлений у постанові Верховного Суду від 05 жовтня 2020 року у справі № 537/78/19.

У матеріалах справи відсутні докази на підтвердження згоди ОСОБА_4 на відчуження спірного автомобіля.

Установивши, що автомобіль марки «Chrysler 300C» 2006 року випуску, номер кузова № НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 придбаний під час шлюбу сторін і є спільною сумісною власністю подружжя, відповідачка відчужила його після припинення подружніх відносин без згоди позивача, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про те, що з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 підлягає стягненню грошова компенсація вартості 1/2 частини транспортного засобу.

Суд обґрунтовано не взяв до уваги заперечення відповідачки проти позову з підстав придбання автомобіля за кошти сина ОСОБА_5 .

За загальним правилом застосування презумпції спільності майна подружжя згідно зі статтею 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є об?єктом спільної сумісної власності подружжя.

Презумпція спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними у період шлюбу, може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об?єкт, у тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.

На підставі частин 1, 5 і 6 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Колегія суддів не погоджується з доводами апеляційної скарги про спростування ОСОБА_1 презумпції спільності права власності подружжя на придбане в період шлюбу майно, оскільки відповідачка не надала належних, допустимих і достатніх доказів на підтвердження обставин придбання автомобіля за кошти сина ОСОБА_5 .

Показання свідків ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 не можуть бути визнані допустимим доказом на підтвердження обставин придбання транспортного засобу за кошти ОСОБА_5 .

У матеріалах справи відсутні письмові докази наявності в останнього певної суми коштів на час придбання спірного автомобіля і використання цих коштів саме на придбання автомобіля марки «Chrysler 300C».

Лист територіального сервісного центру № 6841 Регіонального сервісного центру в Хмельницькій області від 23.11.2018 про зняття з обліку 12.02.2014 іншого транспортного засобу марки «ACURA», зареєстрованого на ім`я ОСОБА_5 , достовірно не підтверджує суму отриманих від продажу коштів і їх використання на придбання автомобіля марки «Chrysler 300C» (а. с. 175, т. 1).

Посилання ОСОБА_1 на відсутність у позивача коштів на придбання автомобіля не заслуговують на увагу, так як у матеріалах справи наявні письмові докази його доходів у виді заробітної плати та пенсії.

Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги про невірне прийняття судом першої інстанції до уваги висновку експерта № 18/24 від 13 лютого 2024 року про визначення вартості автомобіля проведеного на замовлення позивача.

Доказів на спростування визначеної експертом вартості автомобіля ОСОБА_1 не надала.

Висновок призначеної у справі автотоварознавчої експертизи № 1946/19-26 від 12 вересня 2019 року суд підставно не взяв до уваги, оскільки така вартість визначена станом на 2019 рік і автомобіль був наданий експерту у пошкодженому та розукомплектованому стані. Вартість транспортного засобу за результатами проведення експертизи не відповідає дійсній його вартості станом на час розгляду справи в суді.

Призначена у справі ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 07 вересня 2020 року автотоварознавча експертиза не була проведена по причині незадоволення клопотання експерта та ненадання автомобіля для проведення технічного огляду (повідомлення про неможливість надання висновку судової автотоварознавчої експертизи № 3259/3260/20-26 від 15 січня 2021 року).

Суд першої інстанції на підставі частини 4 статті 263 ЦПК України врахував висновок Верховного Суду, висловлений у постанові від 03 жовтня 2018 року у справі № 127/7029/15-ц, відповідно до якого у випадку відчуження майна одним із подружжя проти волі іншого з подружжя та у зв`язку з цим - неможливості встановлення його дійсної (ринкової) вартості, визначенню підлягає ринкова вартість подібного за своїми якостями (технічними характеристиками) майна на час розгляду справи. Такий підхід є гарантією справедливої сатисфакції особі у зв`язку з припиненням її права на спільне майно.

Інші доводи апеляційної скарги на законність рішення суду не впливають і його висновок не спростовують, а зводяться до переоцінки доказів і незгоди заявника з висновками суду щодо їх оцінки стосовно встановлення обставин справи.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, має бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010).

При вирішенні справи суд правильно визначився з характером правовідносин сторін, вірно застосував закон, що їх регулює, повно і всебічно дослідив матеріали справи та надав належну правову оцінку поданим сторонами доказам.

Апеляційний суд відхиляє доводи апеляційної скарги про наявність правових підстав для відмови в позові.

Порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування рішення, суд не допустив.

З огляду на викладене рішення суду першої інстанції ухвалено відповідно до норм матеріального права, з додержанням норм процесуального права і підстав для його скасування у межах доводів апеляційної скарги немає.

Керуючись статтями 374, 375, 382, 384 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 16 квітня 2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 08 вересня 2025 року.

Суддя-доповідач О. І. Талалай

Судді І. В. П`єнта

О. І. Ярмолюк