2/465/2537/25
У Х В А Л А

/про відвід судді/

05.09.2025 м. Львів

Франківський районний суд м. Львова в складі:

головуючого судді Коліщук З.М.,

секретаря судового засідання Беднар А.М.,

розглянувши заяву ОСОБА_1 про відвід судді у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про відшкодування майнової та моральної шкоди,

з участю позивача ОСОБА_1 ,

встановив:

У провадженні Франківського районного суду м. Львова, перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про відшкодування майнової та моральної шкоди.

Ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 14.04.2025 відкрито провадження у справі і призначено справу до розгляду в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.

29.08.2025 від позивача надійшла заява про відвід судді Коліщук З.М., яка мотивована тим, що він сумнівається у неупередженості, об`єктивності та професійній компетентності головуючого судді, навівши обставини, які, на думку позивача, викликають у нього сумнів, а саме: 14 липня 2025 року до суду ним було подано заяву про відвід судді Коліщук 3.М., яка на його думку всупереч приписам частини 7 статті 40 ЦПК України ухвалу з питань відводу постановила лише у судовому засіданні 9 липня 2025 року. Стверджує, що копії ухвали йому вручено не було. Зазначає, що аналогічна ситуація мала місце з ухвалою з питань відводу секретаря судових засідань 27 серпня 2025 року. Посилається, що 27 серпня 2025 року у судовому засіданні його зобов?язали зачитувати процесуальні документи подані ним, про що останній заявив заперечення, щодо дій головуючого судді в порядку частини 3 статті 214 ЦПК України. Зазначає, що суддею ухвалено ухвалу всупереч приписам частини 10 статті 268 ЦПК України, а саме оголошено висновок при цьому не зазначено мотивів з яких дійшла такого висновку. Ставить під сумнів відображення заперечень висловлених у судовому засіданні у протоколі судового засідання. Зазначає, що усі ухвали у справі, а також у справах в порядку статей 303-307 КПК України суддя Коліщук 3.М. постановляє виключно короткі тексти, тобто є всі підстави стверджувати, що повні тексти пише помічник. Звертає увагу, про те, що суддя Коліщук 3.М. у судових засіданнях постійно наголошує на змагальності судового процесу, що породжує у позивача риторичне питання, а саме: змагальності з ким, так як відповідачі жодного разу у судові засідання не з?являлися.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 заяву про відвід підтримав.

Заслухавни думку позивача, дослідивши обставини заяви, суд дійшов наступного висновку.

Підстави для відводу судді та порядок вирішення заяви про відвід визначено статтями 36, 37, 39, 40 ЦПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 40 ЦПК України питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість.

У ч. 3 ст. 40 ЦПК УКраїни зазначено, якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

За результатами вирішення заяви про відвід, відповідно до ч. 11 ст. 40 ЦПК України суд постановляє ухвалу.

Відповідно до ст. 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо:

1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу;

2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі;

3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи;

4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи;

5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

2. Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 37 цього Кодексу.

3. До складу суду не можуть входити особи, які є членами сім`ї, родичами між собою чи родичами подружжя.

Відповідно до ч.4 ст. 36 ЦПК України незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Отже, не є підставою для відводу судді незгода позивача з процесуальними рішеннями судді.

У заяві ОСОБА_1 не зазначено належних доказів про наявність обставин, які б викликали сумнів у безсторонності та упередженості судді.

Суд дійшов висновку, що відвід є необґрунтованим, оскільки не містить посилання на дії, вчинені суддею, що можуть свідчити про її необ`єктивність або упередженість, що є підставами для відводу, визначеними ст.36 ЦПК України.

Доказів необ`єктивності чи упередженості судді заявником не надано.

Водночас, слід звернути увагу на те, що заявником у тексті подано недостовірну інформацію про дати винесення ухвал.

Так, ним одночасно зазначаються 14.07.2025 та 09.07.2025, що свідчить про плутанину та суперечливість його ж власних тверджень. Фактично ж ухвала постановлена у встановлені процесуальним законом строки.

Посилання заявника на порушення приписів ч. 2 ст. 272 ЦПК України є безпідставним. Суд не мав можливості надіслати кореспонденцію засобами поштового зв`язку, зважаючи на воєнний стан та відсутність в суді достатніх коштів на відправку поштової кореспонденції, судом. Водночас учасникам справ надається можливість отримати копії ухвал у суді особисто, про що заявник був обізнаний.

Щодо постановлення ухвал (вступної та резолютивної частини), слід зазначити, що ЦПК України прямо передбачає можливість постановлення ухвали з подальшим складанням повного тексту у визначені законом строки.

Заявник безпідставно намагається поставити під сумнів принцип змагальності, передбачений ст. 12 ЦПК України, так як наявність чи відсутність відповідачів у судових засіданнях не є свідченням упередженості суду. Суд не представляє жодну зі сторін, а забезпечує дотримання процесуального порядку та рівність учасників перед законом.

Європейський суд з прав людини неодноразово висловлював свою позицію щодо презюмування неупередженості судді за відсутності доказів зворотного (у справах Киприану проти Кипру, Хаушальс проти Данії). Крім того, зазначав, що неупередженість повинна оцінюватися як за допомогою суб`єктивного критерію, який полягає у визначенні існування особистої упередженості у конкретного судді в справі, що ним розглядається, так і об`єктивного критерію, коли намагаються з`ясувати, чи забезпечив суддя достатні гарантії що виключають будь-які законні сумніви (Пескадор Валеро проти Іспанії).

Враховуючи наведене, на думку суду, крім особистих припущень, будь-яких доказів або фактичних даних в обґрунтування заяви про відвід судді, заявником не надано.

Таким чином, оскільки суд приходить до висновку про необґрунтованість заявленого відводу та його невідповідність вимогам ст. 36 ЦПК України, у зв`язку із чим вирішення заяви про відвід необхідно передати судді, визначеному у порядку, встановленому ч.1 ст.33 ЦПК України.

Керуючись ст. 36, 37, 39, 40, 258-261 ЦПК України,

постановив:

Відвід судді Коліщук З.М., заявлений позивачем ОСОБА_1 , визнати необґрунтованим.

Заяву позивача ОСОБА_1 , про відвід головуючого у справі судді Коліщук З.М., передати для вирішення судді, визначеному у порядку, встановленому ч. 1 ст. 33 ЦПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя З.М. Коліщук