Роздільнянський районний суд Одеської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 511/1773/25

Номер провадження: 2/511/863/25

04 вересня 2025 року Роздільнянський районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді - Ільяшук А. В.,

секретаря судового засідання Чернеги А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Роздільна Одеської області, цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «СВЕА ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

До Роздільнянського районного суду Одеської області надійшов вказаний позов через підсистему ЄСІТС «Електронний суд», згідно з яким позивач просив стягнути з відповідача:

-заборгованість за договором № від 2 лютого 2020 року у розмірі 45 200,80 гривень;

-сплачений судовий збір у розмірі 2 422,40 гривень.

Стислий виклад позиції позивача.

02 лютого 2020 року між АТ «ОТП Банк» (надалі - Первісний кредитор) та ОСОБА_1 було укладено Кредитний договір № (надалі - Кредитний договір, Договір).

Відповідно до умов договору, Первісний кредитор взяв на себе зобов`язання з відкриття карткового рахунку № НОМЕР_1 , надання картки держателю, а також виконання розрахункового обслуговування платіжних операцій, здійснених з використанням картки.

На картковий рахунок було також встановлено кредитний ліміт, порядок користування яким визначено правилами користування карткою.

Первісний кредитор свої зобов`язання виконав повністю.

Усвідомлюючи виникнення фінансових зобов`язань перед Первісним Кредитором у зв`язку із використанням кредитного ліміту, відповідач здійснював часткові оплати в рахунок погашення заборгованості за картковим рахунком шляхом поповнення цього рахунку у розмірі, зазначеному у розрахунку заборгованості.

Однак не зважаючи на часткові оплати, відповідач порушив свої зобов`язання, внаслідок чого виникла заборгованість у розмірі 45 200,80 гривень, право вимоги щодо якої на підставі договору факторингу перейшло до позивача.

Стислий виклад позиції відповідача.

ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, відзив на позов не подав у встановлений судом строк, належним чином повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи та надіслав до суду два клопотання, а саме:

-22 серпня 2025 року до суду надійшло клопотання за вхідним номером 13863/25, через засоби поштового зв`язку, згідно з яким ОСОБА_1 просив розгляд справи проводити без його участі;

-01 вересня 2025 року до суду надійшло клопотання за вхідним номером 14403/25, на офіційну електронну пошту, згідно з яким ОСОБА_1 повідомив, що повістку на судове засідання він не отримував, наразі він вимушений шукати роботу, а тому дана обставина виключає об`єктивну можливість його участі у судовому засіданні, а тому просив відкласти судове засідання на іншу дату.

Разом з цим, суд вважає необхідним зауважити, що відповідно до частини першої статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Як встановлено судом, у минуле судове засідання, яке було призначено на 01 серпня 2025 року, ОСОБА_1 надіслав клопотання про відкладення судового засідання, оскільки він раптово захворів, зазначивши, що докази його хвороби будуть надані у наступне судове засідання, вказавши, щоб суд його повідомив про наступну дату на вказаний e-mail.

З матеріалів справи встановлено, що 01 серпня 2025 року за допомогою автоматизованої системи документообігу суду «Д-3» була сформована судова повістка про виклик до суду, яка була скерована на e-mail, зазначений у клопотанні, що підтверджується довідкою про доставку електронного документу, дата доставки: 01 серпня 2025 року.

Докази на підтвердження хвороби щодо неявки у судове засідання, яке було призначено на 01 серпня 2025 року, суду не надані.

Водночас обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається в першу чергу на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини 1 статті 6 даної Конвенції (§ 66 - 69 рішення Європейського суду з прав людини від 8 листопада 2005 року у справі "Смірнова проти України").

Як відзначив суд у рішенні у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» (1989), сторона зобов`язана «демонструвати готовність брати участь у всіх етапах розгляду, що мають безпосередній стосунок до нього, утримуватися від використання прийомів для затягування процесу, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухань».

З урахуванням викладеного, з метою забезпечення швидкого здійснення правосуддя, суд прийшов до висновку про можливість здійснення розгляду справи по суті за відсутності ОСОБА_1 .

Процесуальні дії у справі.

05 червня 2025 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

02 лютого 2020 року між Первісним кредитором та ОСОБА_1 було укладено Кредитний договір.

Відповідно до умов договору, Первісний кредитор взяв на себе зобов`язання з відкриття карткового рахунку № НОМЕР_1 , надання картки держателю, а також виконання розрахункового обслуговування платіжних операцій, здійснених з використанням картки.

На картковий рахунок було також встановлено кредитний ліміт, порядок користування яким визначено правилами користування карткою.

Первісний кредитор свої зобов`язання виконав повністю.

Згідно із відомостями з виписки по картковому рахунку відповідачем було використано кредит в загальному розмірі 26 600,00 гривень.

Усвідомлюючи виникнення фінансових зобов`язань перед Первісним Кредитором у зв`язку із використанням кредитного ліміту, відповідач здійснював часткові оплати в рахунок погашення заборгованості за картковим рахунком шляхом поповнення цього рахунку у розмірі, зазначеному у розрахунку заборгованості.

Останній платіж надійшов 20 вересня 2023 року на суму 1 050,00 гривень.

Однак не зважаючи на часткові оплати, відповідач порушив свої зобов`язання, внаслідок чого виникла заборгованість у розмірі 45 200,80 гривень, право вимоги щодо якої за Кредитним договором перейшло до позивача на підставі договору Факторингу № 01.02-24/24 від 20 вересня 2024 року, що підтверджується витягом з реєстру боржників № 2 до Договору, № п/п 4593.

Водночас статтями 12, 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, та норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.

Реалізація принципу змагальності в цивільному процесі та доведення сторонами перед судом переконливості поданих доказів є конституційною гарантією (стаття 129 Конституції України).

У відповідності до приписів частини 8 статті 178 ЦПК України суд вирішує справу за наявними матеріалами, оскільки відповідачем у встановлений судом строк відзив на позов не подано.

Як встановлено, між відповідачем та Первісним кредитором був укладений Кредитний договір.

Первісний кредитор виконав свої зобов`язання в повному обсязі.

Однак не зважаючи на часткові оплати, відповідач порушив свої зобов`язання, внаслідок чого виникла заборгованість у розмірі 45 200,80 гривень, право вимоги щодо якої на підставі договору факторингу перейшло до позивача.

З цього приводу суд вважає необхідним зазначити, що частиною першою статті 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Згідно правової позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 23 вересня 2015 року у справі №6-979цс15 "...боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору. ... неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі".

Диспозиція частини 1 статті 526 ЦК України регламентує, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно статті 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Кожна із сторін у зобов`язанні має право вимагати доказів того, що обов`язок виконується належним боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризик наслідків непред`явлення такої вимоги.

Згідно частини першої статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до частини 1 статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Велика Палата Верховного Суду (справа №127/15672/16-ц) в постанові від 08 листопада 2019 року зазначила, що для належного виконання зобов`язання необхідно дотримуватись визначених у договорі строків, зокрема щодо сплати коштів, визначених кредитним договором, а тому прострочення виконання зобов`язання є його порушенням.

На підставі викладеного, оцінивши аргументи сторін та фактичні обставини справи, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.

Розподіл судових витрат.

Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 81, 141, 178, 200, 259, 263-265, 354 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «СВЕА ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , на користь ТОВ «СВЕА ФІНАНС» (, місцезнаходження: 03124, місто Київ, бульвар Вацлава Гавела, будинок 6) заборгованість за договором № від 2 лютого 2020 року у розмірі 45 200,80 гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , на користь ТОВ «СВЕА ФІНАНС» (, місцезнаходження: 03124, місто Київ, бульвар Вацлава Гавела, будинок 6) витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 422,40 гривень.

Рішення може бути оскаржене учасниками справи в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду шляхом подачі протягом 30 днів апеляційної скарги з дня проголошення судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Учасники справи:

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «СВЕА ФІНАНС» (, місцезнаходження: 03124, місто Київ, бульвар Вацлава Гавела, будинок 6).

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Суддя А. В. Ільяшук