єдиний унікальний номер справи 546/876/25
номер провадження 2-н/546/126/25
УХВАЛА

про відмову у видачі судового наказу

04 вересня 2025 року м. Решетилівка

Решетилівський районний суд Полтавської області у складі судді Зіненка Ю.В., розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України»про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за спожитий природний газ з ОСОБА_1

установив:

02 вересня 2025 року представника заявника ТОВ «ГК «Нафтогаз України» Павленко Сергій Валерійович звернувся до суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за спожитий природний газ з ОСОБА_1 . Сума заборгованості складає 39099,42 грн.

Суд, дослідивши матеріали справи за заявою ТОВ «ГК «Нафтогаз України»про видачу судового наказу та додані до неї документи, доходить висновку, що у видачі судового наказу слід відмовити, виходячи з наступного.

04 вересня 2025 року до суду надійшла відповідь № 1734983 з Єдиного державного демографічного реєстру, у якій зазначено, що місце проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 .

Отже, судом установлено, що дана справа не підсудна Решетилівському районному суду Полтавської області .

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заяву подано з порушенням правил підсудності.

Крім того, відповідно до частини 3 статті 163 ЦПК України до заяви про видачу судового наказу додаються: 1) документ, що підтверджує сплату судового збору; 2) документ, що підтверджує повноваження представника, якщо заява підписана представником заявника; 3) копія договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості; 4) інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Відповідно до пункту 13 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23 грудня 2011 року «Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження», якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за надані житлово-комунальні, телекомунікаційні послуги, послуги телебачення та радіомовлення, судовий наказ може бути видано за наявності відповідних договорів про надання таких послуг, інших письмових доказів, що підтверджують фактичне надання та отримання таких послуг. Крім того, заявник має обґрунтувати свої вимоги та додати документи, що вказують на правильність і безспірність розрахунків, а також застосування тарифів на відповідні послуги.

У свою чергу представником заявника до заяви про видачу судового наказу було долучено лише Типовий договір постачання природного газу побутовим споживачам. Однак документу, який би підтверджував наявність договірних відносин між ТОВ «ГК «Нафтогаз України» та ОСОБА_1 долучено не було. Наданий заявником до заяви про видачу судового наказу розрахунок заборгованості по ОСОБА_1 сам по собі не свідчить про отримання послуг з газопостачання боржницею.

Тобто, заявником не було надано суду доказів, що боржниця фактично користувалася послугами, які надає заявник.

Згідно з п. 8 ч. 1 ст. 165 ЦПК України, суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу.

З урахуванням зазначеного, у видачі судового наказу за заявою ТОВ «ГК «Нафтогаз України» слід відмовити.

На підставі викладеного, та керуючись ст. 165, 167 ЦПК України, суд

постановив:

Відмовити у видачі судового наказу за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України»про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за спожитий природний газ з ОСОБА_1 .

Роз`яснити заявнику, що відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини 1 статті 165 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвалу може бути оскаржено протягом п`ятнадцяти днів з моменту її складення до Полтавського апеляційного суду.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Суддя Ю.В. Зіненко