ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 542/937/23 Номер провадження 22-з/814/143/25 Доповідач ап. інст. Бутенко С. Б.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(додаткова)

20 серпня 2025 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

Головуючого судді Бутенко С. Б.

Суддів Карпушина Г. Л., Обідіної О. І.,

за участю секретаря: Ракович Д. Г.

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на правничу допомогу адвоката

у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства «ТАСКОМБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в:

Рішенням Новосанжарського районного суду Полтавської області від 20 травня 2024 року у задоволенні позову АТ «ТАСКОМБАНК» відмовлено.

Постановою Полтавського апеляційного суду від 17 грудня 2024 року апеляційну скаргу Акціонерного товариства «ТАСКОМБАНК» залишено без задоволення. Рішення Новосанжарського районного суду Полтавської області від 20 травня 2024 року залишено без змін.

Стягнуто з Акціонерного товариства «ТАСКОМБАНК» на користь ОСОБА_1 3 833,20 грн судових витрат на професійну правничу допомогу адвоката в суді апеляційної інстанції.

Ухвалою Полтавського апеляційного суду від 30 грудня 2024 року на підставі частини восьмої статті 141 ЦПК України залишено без розгляду заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення в частині розподілу її витрат на послуги адвоката Коваленка Р. Й. за участь останнього у судовому засіданні Полтавського апеляційного суду 17.12.2024 у розмірі 1 300 грн та додатковий гонорар за позитивне вирішення справи на її користь - «гонорар успіху» у розмірі 7% від ціни позову, що становить 4100 грн.

15 січня 2025 року ОСОБА_1 повторно подала до апеляційного суду заяву про стягнення з АТ «ТАСКОМБАНК» на її користь витрат на правничу допомогу в сумі 5 400 грн.

Ухвалою Полтавського апеляційного суду від 20 січня 2025 року вказану заяву ОСОБА_1 повернуто заявнику без розгляду.

Постановою Верховного Суду від 23 квітня 2025 року ухвалу Полтавського апеляційного суду від 20 січня 2025 скасовано та направлено справу для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції.

Колегія суддів апеляційного суду, перевіривши матеріали справи та доводи заявника дійшла висновку про часткове задоволення заяви та ухвалення по справі додаткового рішення, виходячи із наступного.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом, зокрема, не вирішено питання про судові витрати.

Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення (частина третя статті 270 ЦПК України).

Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Згідно частин першої, другої статті 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.

Відповідно до статті 60 ЦПК України представником у суді може бути адвокат або законний представник.

Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

З матеріалів справи вбачається, що правнича допомога відповідачу ОСОБА_1 в Полтавському апеляційному суді надавалась адвокатом Коваленком Р. Й. на підставі договору про надання правової допомоги № 06/07-01 від 06.07.2023 та ордеру серії ВІ № 1154558 від 07.06.2023 (а. с. 79, 104-106, т. 3).

Адвокат Коваленко Р. Й. здійснює свою адвокатську діяльність відповідно до Свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серії ПТ № 2352, виданого 09.10.2018 на підставі рішення Ради адвокатів Полтавської області № 16 від 09.10.2018 (а. с. 89, т. 3).

На виконання умов договору про надання правової допомоги № 06/07-01, після ухвалення судового рішення апеляційним судом сторони договору склали Акт приймання-передачі виконаної правової (правничої) допомоги від 17.12.2024, у якому засвідчили факт виконання усіх належних робіт та надання всіх належних послуг з представництва інтересів клієнта в суді апеляційної інстанції, а саме те, що адвокат Коваленко Р. Й. 17.12.2024 брав участь у судовому засіданні Полтавського апеляційного суду протягом 40 хв, що становить вартість адвокатської послуги у розмірі 1 300 грн, а також погодили додатковий гонорар (премію) адвокату, як гонорар успіху за позитивне вирішення для клієнта справи в апеляційному суді, у розмірі 4 100 грн (а. с. 144, т. 3).

Про подання таких доказів після ухвалення рішення заявник ОСОБА_1 повідомляла Полтавський апеляційний суд у заяві від 13.12.2024 та подала такі докази 20.12.2024, дотримавшись порядку та строку подання доказів понесених судових витрат, що встановлені частиною восьмою статті 141 ЦПК України (а. с. 101-112, т. 3).

Згідно із частиною другою статті 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина третя статті 137 ЦПК України).

Водночас за змістом частини четвертої статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися (частина третя статті 141 ЦПК України).

Суд має також виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності) та критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Такий правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду від 02 липня 2020 року в справі № 362/3912/18 (провадження № 61-15005св19), від 30 вересня 2020 року у справі № 201/14495/16-ц, постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц.

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України, заява № 19336/04, п. 269). У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» від 28 листопада 2002 року зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі № 922/1964/21 зазначено, що Закон України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі - Закон № 5076-VI) формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту визначає гонорар та неврахування судом умов договору про надання правової допомоги щодо порядку обчислення гонорару не відповідає принципу свободи договору, закріпленому у статті 627 ЦК України.

Частинами першою та другою статті 30 Закону № 5076-VI встановлено, що порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини. Погоджений адвокатом з клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розмір гонорару може бути змінений лише за взаємною домовленістю. У разі виникнення особливих за складністю доручень клієнта або у випадку збільшення затрат часу і обсягу роботи адвоката на фактичне виконання доручення (підготовку до виконання) розмір гонорару може бути збільшено за взаємною домовленістю (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 15 червня 2022 року у справі №910/12876/19 (провадження № 12-94гс20)).

Домовленості про сплату гонорару за надання правничої допомоги є такими, що склалися між адвокатом та клієнтом, у межах правовідносин яких слід розглядати питання щодо дійсності такого зобов`язання (пункт 5.39 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18 (провадження № 12-171гс19)).

Разом з тим, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи зокрема на складність справи, витрачений адвокатом час.

Умовами укладеного між сторонами договору сторони визначили вартість та порядок оплати послуг адвоката, а також розмір додаткового гонорару (премії) за прийнятим для клієнта позитивним рішенням у судовій справі у розмірі 7% від ціни заявлених позовних вимог.

Матеріалами справи підтверджується факт надання ОСОБА_1 послуг адвоката Коваленка Р. Й. у виді представництва інтересів відповідача у судовому засіданні в суді апеляційної інстанції, що є підставою для відшкодування відповідачу понесених додаткових витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 1300 грн у зв`язку із розглядом Полтавським апеляційним судом апеляційної скарги АТ «ТАСКОМБАНК» на рішення Новосанжарського районного суду Полтавської області від 20 травня 2024 року.

Разом з тим, колегія суддів апеляційного суду не вбачає підстав для відшкодування «гонорару успіху» адвоката, оскільки зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, щодо додаткового заохочення адвоката не є обов`язковими для суду при вирішенні питання розподілу таких судових витрат.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12 травня 2020 року у справі 904/4507/18 (провадження № 12-171гс19) дійшла висновку про можливість існування «гонорару успіху» як форми оплати винагороди адвокату, визнала законність визначення між адвокатом та клієнтом у договорі про надання правової допомоги такого виду винагороди як «гонорар успіху», що відповідає принципу свободи договору та численній практиці ЄСПЛ, а також зазначила, що суд повинен оцінювати необхідність та розумність судових витрат у вигляді «гонорару успіху», саме в контексті компенсації цих витрат за рахунок іншої сторони судової справи.

Аналогічним чином тлумачить це питання і ЄСПЛ, висновки якого зокрема у рішенні (щодо справедливої сатисфакції) від 19 жовтня 2000 року у справі «Іатрідіс проти Греції» («Iatridis v. Greece»), заява № 31107/96, свідчать, що договір, відповідно до якого клієнт погоджується сплатити адвокату як гонорар відповідний відсоток суми, якщо така буде присуджена клієнту судом, може підтверджувати, що у клієнта дійсно виник обов`язок заплатити відповідну суму гонорару своєму адвокатові, якщо така угода є юридично дійсною. Однак угоди такого роду, зважаючи на зобов`язання, що виникли між адвокатом і клієнтом, не можуть зобов`язувати суд, який має оцінювати судові та інші витрати не лише через те, що вони дійсно понесені, але й ураховуючи також те, чи були вони розумними.

Таким чином, зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у випадку укладення ними договору, що передбачає сплату «гонорару успіху», не є обов`язковими для суду при вирішенні питання про розподіл судових витрат та покладення таких витрат на іншу сторону справи, оскільки в такому випадку суд, застосовуючи відповідні положення процесуального законодавства, зокрема частин четвертої-п`ятої статті 137 ЦПК України, може оцінювати необхідність, розумність та інші критерії співмірності цих витрат.

Аналогічні висновки містяться у постановах Верховного Суду від 03 серпня 2022 року у справі № 520/10409/18 (провадження № 61-5799св21), від 18 жовтня 2023 року у справі № 591/542/19 (провадження № 61-1348св23), від 05 червня 2024 року у справі № 711/9608/15-ц (провадження № 61-11547св23), від 05 березня 2025 року у справі № 161/170/24 (провадження № 61-9822св24).

З урахуванням наведеного, у даному випадку заявлений до відшкодування в порядку розподілу судових витрат погоджений між адвокатом та клієнтом гонорар успіху за результатами розгляду справи апеляційним судом у розмірі 4 100 грн не має характеру необхідних та розумних витрат, а тому не є обов`язковим для відшкодування відповідачеві за рахунок позивача.

За таких обставин витрати відповідача на послуги адвоката згідно акту від 17.12.2024 підлягають частковому відшкодуванню позивачем.

Керуючись статтями 270, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Заяву ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалити у справі додаткове рішення, яким стягнути з Акціонерного товариства «ТАСКОМБАНК» на користь ОСОБА_1 понесені витрати на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції в розмірі 1 300 грн.

В іншій частині заяви відмовити.

Додаткова постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий суддя С. Б. Бутенко

Судді Г. Л. Карпушин

О. І. Обідіна