У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 серпня 2025 року м. Київ

Подільський районний суд м. Києва у складі головуючого судді Петрова Д.В., при секретарі судового засідання Сідько І.О., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову до подання позовної заяви у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення боргу,

У С Т А Н О В И В :

У серпні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до Подільського районного суду м. Києва із заявою про забезпечення позову до подання позовної заяви.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26.08.2025 головуючим суддею у справі визначено суддю Петрова Д.В.

Вимоги заяви обґрунтовані тим, що ОСОБА_1 є чоловіком та спадкоємцем першої черги після смерті ОСОБА_4 . За свого життя ОСОБА_4 передала у позику ОСОБА_3 грошові кошти. Боржник ОСОБА_3 кошти не повернув, у зв`язку зі смертю позикодавиці до позивача ОСОБА_1 прийшло право вимоги до боржника померлої дружини - ОСОБА_3 .

Як зазначено у заяві про забезпечення позову до його подачі, ОСОБА_1 має намір звернутися до суду до ОСОБА_3 та ОСОБА_2 про стягнення коштів у розмірі 108 000 дол. США, пені та 3% річних, а всього - про стягнення 19 527 818,40 грн.

На обґрунтування необхідності забезпечення позову, посилається на те, що сума боргу 19527818,40 грн. є великою, тому невжиття такого заходу як накладення арешту на майно та грошові кошти, що належать ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , може істотно ускладнити або унеможливити виконання рішення Подільського районного суду м. Києва у даній справі.

Відтак, просить суд вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно та грошові кошти, які належить майбутнім відповідачам ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в межах суми боргу 19 527 818,40 грн.

Частиною 1 статті 153 ЦПК України визначено, що заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дати надходження без повідомлення учасників справи.

Суд, вивчивши заяву про забезпечення позову, її обґрунтування, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується дана заява, приходить до висновку, що заява не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Види забезпечення позову визначені ч. 1 ст. 150 ЦПК України.

При цьому, відповідно до ч. 3 ст. 150 ЦПК України, заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позовними вимогами.

Відповідно до ч. 1 ст. 151 ЦПК України, заява про забезпечення позову повинна містити: предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; ціну позову, про забезпечення якого просить заявник; інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Проаналізувавши зміст заяви, виходячи із пов`язаності заходів забезпечення позову з предметом спору, співмірності таких заходів заявленим позовним вимогам і відповідності виду забезпечення позову позовним вимогам, суд дійшов висновку, що заява про забезпечення позову не підлягає задоволенню, оскільки заявником не доведено, що його права можуть бути порушені, у разі невжиття заходів забезпечення позову.

Так, вбачається, що зобов`язання за договором позики були забезпечені шляхом укладення іпотечного договору. В іпотеку було передано житловий будинок АДРЕСА_1 та земельну ділянку 0,08 га за цією адресою. Відтак, матеріалами заяви доводиться, що вимоги кредитора забезпечені шляхом укладення договору іпотеки. Підстав для забезпечення вимог спадкоємця кредитора додатковими заходами забезпечення у заяві не наведено.

Крім того, суд позбавлений можливості вирішувати питання про накладення арешту на абстрактне майно та грошові кошти відповідачів. В заяві про забезпечення позову заявником не зазначено, на яке саме майно відповідачів заявник просить накласти арешт.

Зі змісту заяви про забезпечення позову неможливо встановити, яке відношення до позовних вимог про стягнення боргу за договором позики, укладеним з ОСОБА_3 , має ОСОБА_2 , майно та грошові кошти якого заявник просить арештувати.

Відтак, у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову до його подачі слід відмовити.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 149-154, 260, 261, 263, 353-355 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В :

Заяву ОСОБА_1 , про забезпечення позову до подання позовної заяви у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення боргу - залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Дмитро ПЕТРОВ