У х в а л а

Іменем України

2 вересня 2025 року

м. Київ

Справа № 350/1265/23

Провадження № 61-7248ск25

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду - судді-доповідача Гудими Д. А., суддів Краснощокова Є. В., Пархоменка П. І. - розглянув питання щодо відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 (далі - скаржник),

на ухвалу Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області від 28 березня 2025 року та постанову Івано-Франківського апеляційного суду від 12 травня 2025 року

за заявою ОСОБА_2 (далі - позивач) про забезпечення його позову до скаржника про стягнення коштів і

в с т а н о в и в :

1. Справа перебувала у провадженні Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області. 28 березня 2025 року цей суд постановив ухвалу, згідно з якою задовольнив заяву позивача про забезпечення його позову: заборонив скаржнику відчужувати 1/4 квартири АДРЕСА_1 (далі - квартира). Мотивував тим, що, беручи до уваги обставини справи, співмірність виду забезпечення позову із вимогами про стягнення коштів, враховуючи, що у разі наведення позивачем підстав для задоволення його вимог подальше відчуження зазначеного майна може ускладнити захист прав позивача.

2. 12 травня 2025 року Івано-Франківський апеляційний суд прийняв постанову, згідно з якою залишив без змін вказану ухвалу суду першої інстанції. Мотивував аналогічно до неї.

3. 3 червня 2025 року скаржник подав до Верховного Суду касаційну скаргу, у якій просив скасувати зазначені судові рішення. Мотивував так:

(1) позивач не надав суду жодних підтверджених доказів про наявність обставин, з якими пов`язує застосування заходів забезпечення позову. Жоден об`єкт нерухомості чи інше майно, яке є у власності скаржника, не стосується вимог позивача;

(2) останній не надав доказів, що підтверджують неможливість подальшого виконання рішення суду у разі задоволення позову;

(3) суд не навів жодного законного доводу щодо того, як запропонований позивачем спосіб забезпечення позову шляхом заборони відчуження частини квартири може забезпечити належне виконання рішення у разі задоволення позову;

(4) суд не встановив, на яку саме 1/4 частини квартири він наклав обмеження з відчуження.

4. Верховний Суд вважає, що підстав для відкриття касаційного провадження немає.

4.1. Суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову (частина перша статті 149 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України)).

4.2. Позов забезпечується, зокрема, забороною вчиняти певні дії (пункт 2 частини першої статті 150 ЦПК України).

4.3. Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. Ухвалу про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову може бути оскаржено (частина сьома та речення перше частини одинадцятої статті 153 ЦПК України).

4.4. Забезпечення позову - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Тобто метою такого забезпечення є вжиття судом, у провадженні якого є справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити реальне й ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде ухвалене на користь позивача, зокрема задля попередження потенційних труднощів із виконанням надалі такого рішення.

4.5. Заходи забезпечення позову суд застосовує для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинен застосувати лише за необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів учасників процесу чи інших осіб. Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, із урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звернувся до суду, вартості майна, щодо якого він заявив клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу вчиняти певні дії (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18).

4.6. Конкретний захід забезпечення позову буде домірним позовній вимозі, якщо при його застосуванні забезпечується: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору; можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення чи безпідставного обмеження прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи або осіб, які не є її учасниками; можливість виконання судового рішення у разі задоволення вимог, які є ефективними способами захисту порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 15 вересня 2020 року у справі № 753/22860/17).

4.7. У липні 2023 року позивач звернувся до суду з позовною заявою, у якій просив стягнути зі скаржника 10 000,00 доларів США авансового платежу та 915,00 доларів США як три проценти річних. Суди попередніх інстанцій виснували, що між сторонами дійсно виник спір про стягнення значної суми коштів. Апеляційний суд також вказав, що в обґрунтуванні позову позивач зазначив про підтвердження його авансового платежу розпискою скаржника від 20 грудня 2021 року. Крім того, у заяві про забезпечення позову позивач звернув увагу на визначену у висновку про незалежну оцінку майна ринкову вартість квартири (2 546 753,00 грн, що згідно з курсом гривні до долара США становить 41 695,00 доларів США).

4.8. З огляду на вказане правильним є висновок судів про вжиття заходу забезпечення позову, про який просив позивач. Відповідне обмеження не є невиправданим і непропорційним предмету спору. Скаржник як власник квартири не обмежується у правах володіння та користування його майном і не позбавляється їх. Тобто вжита судом заборона відчуження не позбавляє скаржника його конституційних прав, а лише тимчасово обмежує право реалізувати відповідне майно третім особам. Інші доводи скаржника засвідчують його незгоду із оскарженими судовими рішеннями, але не спростовують правильність вжиття заходу забезпечення позову.

4.9. У разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення (частина четверта статті 394 ЦПК України).

4.10. Беручи до уваги наведені висновки, застосування судами процесуальних норм стосовно забезпечення позову є вочевидь правильним і не викликає розумних сумнівів щодо застосування чи тлумачення приписів, зокрема, статті 150 ЦПК України. Тому касаційну скаргу слід визнати необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження.

Керуючись статтями 260, 261, 394 ЦПК України, Верховний Суд

п о с т а н о в и в :

1. Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області від 28 березня 2025 року та постанову Івано-Франківського апеляційного суду від 12 травня 2025 року за заявою ОСОБА_2 про забезпечення його позову до ОСОБА_1 про стягнення коштів.

2. Копію ухвали надіслати особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання й оскарженню не підлягає.

Судді Д. А. Гудима
Є. В. Краснощоков
П. І. Пархоменко