Провадження 2/193/307/25
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
іменем України

04 вересня 2025 року сел.Софіївка
Софіївський районний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді Кравченко Н.О.,
за участю секретаря Ратушної В.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Софіївського районного суду Дніпропетровської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення пені за несвоєчасну сплату аліментів на утримання дітей,-
Позивач звернулася до суду із вищевказаним позовом. В обґрунтування позову вказала, що рішенням Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 19.11.2019 по справі № 177/1724/2019 було розірвано шлюб між позивачем та відповідачем. Судовим наказом Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 23.10.2019 року з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягуються аліменти на утримання двох дітей, в розмірі 1/3 частини від усіх видів доходу (заробітку), але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісяця до досягнення дітьми повноліття. Судовий наказ перебуває на виконанні Софіївського відділу державної виконавчої служби у Криворізькому районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса). Відповідач не сплачує аліменти, має заборгованість в розмірі 208266,48 грн. У зв`язку із чим позивач була змушена звернутися до суду за захистом своїх законних прав та інтересів дитини із позовною заявою про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів. Отже, заборгованість по аліментам виникла саме з вини боржника, що є підставою для притягнення його до відповідальності у вигляді стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів. З вересня 2019 року по березень 2025 року утворилася заборгованість в розмірі 208266,48 грн. Враховуючи положення ст.196 Сімейного кодексуУкраїни просила стягнути на свою користь пеню в розмірі 208266,48 грн..
Позивач, представник позивача в судове засідання не з`явились, прохали позов задовольнити з підстав, викладених у позові, прохали розглянути справу у їх відсутність, проти винесення заочного рішення не заперечувала.
Відповідач в судове засідання не з`явився, відзиву не подано, причину неявки не повідомлено. Згідно зворотного повідомлення за поштовою відміткою ОСОБА_2 за адресою АДРЕСА_1 відмовився в отриманні пакету документів, направлених судом (45)
За таких обставин, відповідно до ст. 247 ЦПК України , суд розглядає справу за відсутності фіксування технічними засобами.
Суд, з`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, з огляду на наступне.
Згідно свідоцтва про народження ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , її батьками є ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (а.с.6)
Згідно свідоцтва про народження ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , її батьками є ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (а.с.7)
Згідно довідки про склад сім`ї діти з 15.11.2023 року проживають разом з матір`ю, за адресою АДРЕСА_2 (а.с.8).
Згідно рішення Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 19.11.2019 року шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 розірвано, (перевірено ЄРДР) (а.с.11-12)
Згідно судового наказу Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 23.10.2019 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 аліменти в розмірі 1/3 частини від усіх видів доходів, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку (а.с.13) (перевірено ЄРДР).
Згідно рішення Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 22.10.2024 року ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3 позбавлено батьківських прав відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.14-20).
Рішення набрали законної сили.

Згідно довідки заборгованість аліментів боржника ОСОБА_2 станом на березень 2025 року складає 208266,48 грн. (а.с.21-25)

Згідно з частиною першою статті 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності.

Це додаткові втрати боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти.

Стягнення неустойки є санкцією за ухилення від сплати аліментів.

Ухиленням від сплати аліментів слід вважати дії або бездіяльність винної особи, спрямовані на невиконання рішення суду про стягнення з неї на користь стягувача визначеної суми аліментів. Вони можуть виразитись як у прямій відмові від сплати встановлених судом аліментів, так і в інших діях (бездіяльності), які фактично унеможливлюють виконання вказаного обов`язку (приховуванні заробітку (доходу), що підлягає обліку при відрахуванні аліментів, зміні місця роботи чи місця проживання з неподанням відповідної заяви про необхідність стягування аліментів тощо).

Тлумачення вказаних норм свідчить, що стягнення пені, передбаченої абзацом 1 частини першої статті 196 СК України, можливе лише у разі виникнення заборгованості з вини особи, зобов`язаної сплачувати аліменти.

Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 03 квітня 2019 року в справі №333/6020/16-ц викладений правовий висновок щодо обрахунку неустойки за прострочення сплати аліментів, який є обов`язковим для врахування при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин відповідно до ч. 4ст. 263 ЦПК України, у якому відступила від висновків Верховного Суду України щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у раніше прийнятих постановах від 02 листопада 2016 року у справі № 6-1554цс16, від 16 березня 2016 року у справі № 6-2589цс15, від 03 лютого 2016 року у справі № 6-1477цс15 та від 16 березня 2016 року у справі № 6-300цс16, і дійшла висновку, що пеня за заборгованість зі сплати аліментів нараховується на весь розмір несплачених у відповідному місяці аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити на один відсоток.

Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі 1% від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується розмір несплачених аліментів за кожен місяць та кількість днів прострочення за кожним платежем окремо.

Аліменти нараховуються щомісячно, тому строк виконання цього обов`язку буде різним, а отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною.

Законодавець установив розмір пені - 1% за кожен день прострочення та період, за який нараховується пеня - за кожен день, починаючи з наступного, у який мала бути здійснена сплата аліментів за відповідний місяць, але таке зобов`язання не було виконане, і до дня, у який проведена сплата заборгованості чи до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені.

Таке правило застосовується у разі прострочення виконання зобов`язання зі сплати аліментів за місяць, у який вони мали бути сплачені.

Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити та 1 відсоток.

Тобто формула така: заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1%.

За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем.

Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем.

У разі виплати аліментів частинами, необхідно зазначити, що якщо такі часткові платежі вчинені протягом місяця, у якому повинні сплачуватися аліменти, і їх загальна сума становить місячний платіж, визначений у рішенні суду про стягнення аліментів, вважається, що той з батьків, який повинен сплачувати аліменти, виконав ці зобов`язання.

У разі, якщо місячний платіж сплачено не у повному розмірі, то пеня буде нараховуватися з першого дня місяця, наступного за місяцем сплати чергового платежу, на різницю між розміром, який мав бути сплачений на утримання дитини, та розміром фактично сплачених аліментів з урахуванням строку прострочення та ставки пені - 1%.

Строк прострочення вираховується з урахуванням раніше зазначеного правила і починає перебіг з першого дня місяця, наступного за місяцем внесення періодичного платежу, до дня, який передує дню сплати заборгованості.

У разі, якщо заборгованість зі сплати аліментів погашено частково в іншому місяці, то визначення пені на заборгованість зі сплати аліментів розраховується з урахуванням розміру несплаченої частки аліментів за певний місяць з дня сплати частки місячного платежу і до дня, який передує дню погашення заборгованості за відповідним місячним платежем, помножену на 1 %.

Вказана правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 квітня 2019 року у справі №333/6020/16-ц.

Суд приймає, як належний, наданий позивачем розрахунок пені, оскільки він обрахований з урахуванням вищезазначеної позиції Верховного Суду. Так розмір пені по аліментам на користь позивача на утримання дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за виконавчим провадженням по судовому наказу № 2-н/171/94/19 за період заборгованості з вересня 2019 року по березень 2025 року обраховується із розрахунку: кількість днів прострочення (з урахуванням часткової оплати аліментів) х сума заборгованості х 1%) та складає 1414746,42 грн.

Враховуючи відсутність заперечень відповідача, суд приймає розрахунок як належний доказ.

Згідно абзацу 2 ч. 1ст. 196 СК Україниу разі застосування до особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, заходів, передбачених частиною чотирнадцятоюстатті 71 Закону України «Про виконавче провадження», максимальний розмір пені повинен дорівнювати різниці між сумою заборгованості та розміром застосованих заходів примусового виконання, передбачених частиною чотирнадцятоюстатті 71 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів з ОСОБА_2 за період вересень 2019 рік- березень 2025 рік складає 1 414 746,42 грн. грн.

Розмір неустойки може бути зменшений судом, з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Клопотання про зменшення розміру неустойки відповідачем не подано, доказів згідно сь. 81 ЦПК України про неможливість оплати такої неустойки не додано.

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 14 грудня 2020 року у справі № 661/905/19 (провадження № 61-16670сво19) зазначено, що положенн яЦК України субсидіарно застосовуються для регулювання сімейних відносин.

Стягнення пені, передбаченої абзацом першим частини першої статті 196 СК України, можливе лише у разі виникнення заборгованості з вини особи, зобов`язаної сплачувати аліменти.

У СК України не передбачено випадки, коли вина платника аліментів виключається. У такому разі підлягають застосуванню норми цивільного законодавства. Якщо платник аліментів доведе, що вжив всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов`язання, то платник аліментів є невинуватим у виникненні заборгованості і підстави стягувати неустойку (пеню) відсутні.

Саме на платника аліментів покладено обов`язок доводити відсутність своєї вини в несплаті (неповній сплаті) аліментів.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Тобто, відповідач зобов`язаний довести відсутність його вини у виникненні заборгованості зі сплати аліментів, що свідчить про наявність презумпції вини платника аліментів у виникненні заборгованості з їх сплати та є підставою для застосування до відповідача відповідальності, передбаченої частиною першою статті 196 СК України.

При цьому стягнення пені, передбаченої абзацом першим частини першої 196СК України, можливе лише у разі виникнення заборгованості з вини особи, зобов`язаної сплачувати аліменти.

Відповідачем не надано суду жодного доказу на підтвердження факту того, що заборгованість зі сплати аліментів утворилась не з його вини, не доведено також, що ним вживалися усі залежні від нього заходи щодо належного виконання зобов`язання зі сплати аліментів.

Розмір неустойки (пені) за спірний період значно перевищує сукупний розмір заборгованості за аліментами, врахувавши загальні засади справедливості та розумності регулювання сімейних відносин, суд застосовує положення частини першої статті 196 СК України та доходить висновку про зменшення розміру пені з 1 414 746, 42 грн до 208 266,48 грн.

Виходячи з викладеного, встановивши, що відповідач не надав належних, допустимих та достатніх доказів того, що ним своєчасно сплачувались аліменти, приймаючи до уваги, що наявність об`єктивних та непереборних обставин, що перешкоджали відповідачу належним чином виконувати свій обов`язок не підтверджені відповідними доказами; враховуючи, що саме на платника аліментів покладено обов`язок доводити відсутність своєї вини в несплаті (неповній сплаті) аліментів, суд приходить до висновку, що з вини відповідача, який зобов`язаний сплачувати аліменти на утримання дітей за судовим рішенням, виникала заборгованість по сплаті аліментів, сума заборгованості за зазначений період складала станом на день звернення до суду 208 266,48 грн, а тому наявні правові підстави для стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 (пені), передбаченої статтею 196 СК України в розмірі 208 266,48 грн.

Таким чином, аналізуючи викладене, суд приходить до висновку, що вимоги позивача про стягнення з відповідача пені за несплату аліментів підлягають задоволенню в повному обсязі.

Стосовно стягнення судових витрат на сплату судового збору та витрат на правову допомогу.

У зв`язку із задоволенням позову позивача, звільненої від сплати судового збору при подачі позову, підлягає стягненню з відповідача в дохід держави судовий збір пропорційно розміру задоволених вимог, та відповідно до розміру встановленого Законом України «Про судовий збір», який діяв станом на дату подачі позову до суду (1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому подано позов), що складає 2082 (дві тисячі вісімдесят дві) грн. 66 коп.

Відповідно до ч. 1 п.1 ч.3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Пунктами 1, 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до пунктів 1, 2 ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.

У ч. 8 ст. 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

На підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу, понесених позивачем у зв`язку з підготовкою позовної заяви до суду, надано ордер на надання правничої (правової) допомоги №1376735, розрахунок виконаних робіт з надання правничої допомоги від 10.04.2025 та копію квитанції прибуткового касового ордеру від 10.04.2025 на суму 6000,00 грн.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод1950 року. Так у рішенні від 23 січня 2014 року у справі "Схід/Захід Альянс Лімітед" проти України" (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (§ 268).

Крім цього, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність.

У рішенні від 28 листопада 2002 року ЄСПЛ у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг (постанова Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 13 жовтня 2023 року у справі № 206/2971/22, провадження № 61-5826св23).

При встановленні розміру гонорару відповідно до ч. 3ст. 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" врахуванню підлягають складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, витрачений ним час, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини.

Враховуючи викладене, беручи до уваги обставини справи та її значення для позивачки, співмірність винагороди за надані юридичні послуги зі складністю справи, часом витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт, обсягом наданих послуг, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача витрат пов`язаних з правовою допомогою адвоката в розмірі 6000,00 грн., і вважає це співмірним обсягу наданих адвокатом послуг з урахуванням їх вартості, наведеної в розрахунку виконаних робіт.

На підставі викладеного, ст.ст.180,196 СК України, ст. ст.12, 13, 76-81, 89, 141, 223, 263-265, 268, 273, 280, 282, 352, 354, 355 ЦПК України, суд, -, -

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за несвоєчасну сплату аліментів на утримання дітей,- задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 пеню за прострочення сплати аліментів за період з вересня 2019 року по березень 2025 року, які стягуються за судовим наказом Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 23.10.2019 по справі №171/1723/19, в розмірі 208 266 (двісті вісім тисяч двісті шістдесят шість) грн. 48 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в сумі 2082 (дві тисячі вісімдесят дві) грн. 66 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6000 (шість тисяч) грн. 00 коп.

Заочне рішення може бути переглянуте Софіївським районним судом Дніпропетровської області за письмовою заявою відповідача про перегляд заочного рішення, яка може бути подана до суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення його повного заочного рішення суду.

Рішення суду може бути оскаржене позивачем до Дніпровського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, заяви про перегляд заочного рішення, якщо апеляційну скаргу, заяву про перегляд заочного рішення не буде подано.

Повний текст рішення виготовлено 04.09.2025

Сторони по справі:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 .

Суддя Н.О.Кравченко