621/2513/25
2-о/621/84/25
РІШЕННЯ

іменем України

03 вересня 2025 року м. Зміїв

Зміївський районний суд Харківської області у складі:

головуючого - судді Овдієнка В. В.

присяжних: Баталіної І. В., Максименко Л. В.,

секретар судового засідання - Патока О. П.,

заявник - ОСОБА_1 ,

представник заявника - Ключник С. В.,

заінтересована особа - Зміївський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Чугуївському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління юстиції,

представник заінтересованої особи - Рибак Г. О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про оголошення фізичної особи померлою,

в с т а н о в и в:

04.08.2025 адвокат Ключник С. В. в інтересах ОСОБА_1 подав до суду заяву, в якій просив: оголосити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , - померлим; - зобов`язати Зміївський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Чугуївському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління юстиції видати свідоцтво про смерть ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 .

На обґрунтування заяви зазначено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 під час виконання бойового завдання, пов`язаного із захистом Батьківщини, зник безвісти військовослужбовець військової частини НОМЕР_2 , солдат ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується сповіщенням сім`ї № 12/14617 від 21.10.2024 та актом службового розслідування від 07.11.2024. Інформацію про зникнення безвісти військовослужбовця військової частини НОМЕР_2 , солдата ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 внесено до Єдиного реєстру осіб, зниклих безвісти за особливих обставин від 01.07.2025 № 6. Також, вищезазначену інформацію за заявою ОСОБА_3 внесено до ЄРДР, за № 0003497 від 22.10.2024.

20.06.2025 листом Об`єднаного центру з координації пошуку та звільнення військовополонених, незаконно позбавлених волі осіб внаслідок агресії проти України при Службі безпеки України від 20.06.2025 за №34.7-зв-4669 підтверджено інформацію про відсутність військовослужбовця військової частини НОМЕР_2 , солдата ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у полоні держави-агресора.

ОСОБА_1 є матір`ю військовослужбовця військової частини НОМЕР_2 , солдата ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Вважав, що військовослужбовець військової частини НОМЕР_2 , солдат ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зник безвісти за обставин, що загрожували йому смертю під час виконання бойового завдання по захисту Батьківщини під час виконання обов`язків військової служби в районі проведення бойових дій, отже існують підстави для визнання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , померлим з 17.10.2024.

Визнання сина заявниці померлим необхідно їй для для отримання свідоцтва про смерть, отримання державної допомоги членам сім`ї загиблих захисників України та оформлення спадщини, яка залишилась після його смерті.

Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 06.08.2025 прийнято заяву до розгляду, відкрите провадження у справі та призначений судовий розгляд справи у порядку окремого провадження на 03.09.2025.

19.08.2025 представник заінтересованої особи Рибак Г. О. подала заяву, в якій просила розглянути справу за її відсутності.

03.09.2025 під час розгляду заяви представник заявника ОСОБА_4 підтримав заяву про оголошення померлим ОСОБА_2 .

Вислухавши представника заявника ОСОБА_4 , дослідивши письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного:

Частинами 1, 3 ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Відповідно до ст. ст. 76-81 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Заявник ОСОБА_1 є матір`ю ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження Серія НОМЕР_3 (а. с. 10).

Згідно паспорта громадянина України серія НОМЕР_4 , заявник ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 (а. с. 12).

З копії сповіщення сім`ї № 6646, складеного Салтівським РТЦКтаСП м. Харкова № 12/19617 від 21.10.2024, вбачається, що солдат ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , під час бойового завдання зник безвісти 17.10.2024 поблизу населеного пункту Новогродівка Покровського району Донецької області (а. с. 4).

З витягу із акта службового розслідування від 07.11.2024 вбачається, що 16.10.2024 за наказом вищого керівництва для виконання бойового завдання в район населеного пункту Новогродівка Покровського району Донецької області висунулася група військовослужбовців у складі: рядовий ОСОБА_2 , стрілець помічник гранатометника 2 штурмового відділення 2 штурмового взводу 2 штурмової роти військової частини НОМЕР_2 та інші військовослужбовці. Усі військовослужбовці були одягнені за погодою у відповідному обмундируванні та взуті, були зі штатною зброєю зі спорядженими запасними магазинами до неї, екіпірованими засобами захисту (бронежилет та шолом кевларовий), в наявності індивідуальних медичних аптечок. 17.10.2024 під час безпосереднього виконання бойового завдання і районі населеного пункту Новогродівка Покровського району Донецької області група потрапила під щільне мінометне та артилерійське ураження силами противника, через що частина групи була змушена відійти до більш безпечного місця, але військовослужбовці: рядовий ОСОБА_2 до них не вийшли, зв`язок із ними був втрачений. За даними аеророзвідки на дану позицію зайшов ворог, тому вказані військовослужбовці вважаються безвісти зниклими, амуніція та зброя втраченою. Під час виконання бойового завдання будь-яких ознак перебування рядового ОСОБА_2 у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння помічено не було. Також, під час службового розслідування не встановлено наявності будь-яких неправомірних дій зі сторони рядового ОСОБА_2 (а. с. 5, 6).

Даними витягу з Єдиного реєстру осіб, зниклих безвісти за особливих обставин № 6 від 01.07.2025, підтверджується, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , внесено до вказаного реєстру (а. с. 7).

Крім того, за фактом зникнення безвісти ОСОБА_2 22.10.2024 до ЄРДР внесені відомості про кримінальне правопорушення, за ознаками частини 1 статті 115 КК України (а. с. 8).

Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до вимог ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспорюваного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Вимогами ст. 10 ЦПК України передбачено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до вимог ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У відповідності до вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про визнання фізичної особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою.

Відповідно до статті 306 ЦПК України, у заяві про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою повинно бути зазначено: для якої мети необхідно заявникові визнати фізичну особу безвісно відсутньою або оголосити її померлою; обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи, або обставини, що загрожували смертю фізичній особі, яка пропала безвісти, або обставини, що дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку.

Згідно ч. 1 ст. 308 ЦПК України, суд розглядає справу за участю заявника, свідків, зазначених у заяві, та осіб, яких сам суд визнає за потрібне допитати, і ухвалює рішення про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або про оголошення її померлою.

Частинами 1, 2, 3 статті 46 ЦК України передбачено, що фізична особа може бути оголошена судом померлою, якщо у місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування протягом трьох років, а якщо вона пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку, - протягом шести місяців, а за можливості вважати фізичну особу загиблою від певного нещасного випадку або інших обставин внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру - протягом одного місяця після завершення роботи спеціальної комісії, утвореної внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

Фізична особа, яка пропала безвісти у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена судом померлою після спливу двох років від дня закінчення воєнних дій. З урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців.

Фізична особа оголошується померлою від дня набрання законної сили рішенням суду про це. Фізична особа, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави припустити її загибель від певного нещасного випадку або у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена померлою від дня її вірогідної смерті.

Закон України "Про правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин" визначає правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин, та забезпечує правове регулювання суспільних відносин, пов`язаних із набуттям правового статусу осіб, зниклих безвісти за особливих обставин, з обліком, розшуком та соціальним захистом таких осіб і членів їхніх сімей. Для цілей цього Закону особливими обставинами вважаються збройний конфлікт, воєнні дії, тимчасова окупація частини території України, надзвичайні ситуації природного чи техногенного характеру.

Згідно з ч. 3 ст. 4 Закону України "Про правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин" надання особі статусу зниклої безвісти за особливих обставин відповідно до цього Закону не позбавляє її родичів або інших осіб права звернення до суду із заявою про визнання такої особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою у порядку, передбаченому законодавством.

Особливістю категорії справ щодо оголошення особи померлою є те, що суд оголошує фізичну особу померлою у судовому порядку у разі встановлення обставин, зазначених у частині другій статті 46 ЦК України, на підставі яких суд робить вірогідне припущення про смерть громадянина, коли немає доказів про факт його смерті.

Отже, громадянин може бути оголошений в судовому порядку померлим у разі встановлення обставин, на підставі яких суд робить вірогідне припущення про смерть громадянина.

Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженим Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102- IX, на всій території нашої держави з 24 лютого 2022 року введено воєнний стан, який на теперішній час продовжено.

У Постанові від 11.12.2024 Великої Палати Верховного Суду у справі №755/11021/22, що визначена як зразкова і за наслідками розгляду якої Велика Палата Верховного Суду виклала правовий висновок стосовно того, що: «обрахування шестимісячного строку, зазначеного у реченні другому частини другої статті 46 ЦК України, від дня припинення або скасування воєнного стану в Україні загалом або закінчення воєнних дій, збройного конфлікту на усій її території суперечило б принципу правовладдя (верховенства права) та його складовій - правовій визначеності». Водночас Велика Палата Верховного Суду наголошує, що: «згідно з принципом правової визначеності відрахування шестимісячного строку від дня припинення або скасування воєнного стану чи закінчення воєнних дій, збройного конфлікту на усій території України не забезпечувало б достатньої передбачуваності та сталості правових відносин. В умовах триваючої збройної агресії РФ проти України, що супроводжується численними випадками зникнень осіб та постійною нестабільністю, передбачити момент закінчення такої агресії неможливо. На час прийняття цієї постанови російсько-українська війна все ще триває, що посилює правову невизначеність і може ускладнювати ефективне застосування закону та забезпечення захисту прав осіб, які постраждали внаслідок воєнних дій, збройного конфлікту та у яких, у зв`язку з вірогідною смертю зниклої фізичної особи, виникають певні цивільні права та правомірні інтереси».

На час судового розгляду на території місцевості, що є місцем зникнення безвісти ОСОБА_2 , воєнні дії не закінчилися, тому звернення до суду із заявою про оголошення ОСОБА_2 померлим до спливу мінімального законодавчо встановленого шестимісячного строку від дня закінчення воєнних дій є передчасним, оскільки суперечить вимогам частини другої статті 46 ЦК України.

За таких обставин, належить відмовити у заяві про оголошення фізичної особи померлою.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 13, 19, 76-81, 89, 223, 293, 294, 305-308, 352, 354 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в:

Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 про оголошення фізичної особи померлою, заінтересована особа: Зміївський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Чугуївському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління юстиції.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не буде подано.

Учасники справи мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду через Зміївський районний суд Харківської області протягом тридцяти днів з дня складання повного рішення суду.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заявник - ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_5 .

Заінтересована особа - Зміївський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Чугуївському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління юстиції, місцезнаходження: вул. Адміністративна, буд. 10, м. Зміїв, Чугуївський район, Харківська область, 63404, .

Повне рішення складене 08.09.2025.

Головуючий: В. В. Овдієнко

Присяжні: І. В. Баталіна

Л. В. Максименко