К И Ї В С Ь К И Й А П Е Л Я Ц І Й Н И Й С У Д
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 вересня 2025 року місто Київ

справа № 759/5726/24

апеляційне провадження № 22-ц/824/13768/2025

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Саліхова В.В.,

суддів: Євграфової Є.П., Левенця Б.Б.,

за участю секретаря судового засідання: Алієвої Д.У.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Проніної Ольги Олександрівни на ухвалу Святошинського районного суду міста Києва від 16 червня 2025 року, за заявою представника боржника ОСОБА_2 про визнання виконавчого листа таким, що частково не підлягає виконанню у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів,-

в с т а н о в и в :

У травні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про визнання виконавчого листа таким, що частково не підлягає виконанню, в якій, з урахуванням уточнень від 13 червня 2025 року, просив визнати виконавчий лист Святошинського районного суду м. Києва по справі №759/5726/24 від 26 червня 2024 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання дітей ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в розмірі 1/3 розміру заробітку (доходу), але не менше 50 процентів прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і не більше 10 розмірів прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 24 лютого 2024 року та до досягнення ОСОБА_5 повноліття, а від то7го часу у розмірі заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і не більше 10 розмірів прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення ОСОБА_6 повноліття - таким, що частково не підлягає виконанню, а саме на суму 77 965,06 грн.

Заява мотивована тим, що постановою головного державного виконавця 2 відділу ДВС у м. Черкаси Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ) Піддубної О. від 30 квітня 2025 року відкрито виконавче провадження № НОМЕР_1.

Постановою від 01 травня 2025 року головного державного виконавця 2 відділу ДВС у м.Черкаси Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ) Піддубної О. накладено арешт на майно боржника у межах суми заборгованості по аліментам - 58 001,81 грн.

Предметом даної заяви є сума, що витрачена на виконання обов`язку по утриманню неповнолітніх дітей за період часу з 28.01.2025 по 26.05.2025 року боржником ОСОБА_1 , добровільно як до відкриття виконавчого провадження, так й процесі примусового виконання.

Розпорядженням Подільської районної в м.Києві державної адміністрації № 1 від 2 січня 2025 року встановлено ОСОБА_1 час спілкування зі своїми малолітніми дітьми - щопонеділка забирати дітей з навчальною закладу з ночівлею за бажанням дітей; - щовівторка завозити дітей до навчального закладу та забирати дітей після закінчення навчального процесу з ночівлею та бажанням дітей; - щосереди завозити дітей до навчального закладу та забирати їх після закінчення навчального процесу повертаючи дітей матері до 16 год.00 хв.; - свята, дні народження, канікули навпіл між батьками та попередньою домовленістю з урахуванням бажання дітей. Отже, від сплати аліментів на утримання неповнолітніх дітей боржник не відмовляється, більше 40% часу діти перебувають у боржника, отже й утримуються батьком, оскільки він купує продукти харчування, одяг та взуття, тобто здійснює виконання по сплаті аліментів в натурі.

Разом з тим, стягувач фактично не приймає участь у витратах на неповнолітніх дітей, а витрати не є достатніми для забезпечення гармонійного розвитку їх спільних дітей,

А тому у ОСОБА_1 є підстави вважати, що аліменти у грошовій формі будуть витрачатись не за цільовим призначенням, тому платник аліментів самостійно несе витрати на придбання продуктів харчування, сніданків у школу, придбанні одягу та взуття своїм неповнолітнім дітям, тобто виконує обов`язок по сплаті аліментів у натуральній формі. При всіх цих придбаннях було вислухана думка дітей заявником (платником аліментів), отже витрати відповідають найкращим інтересам неповнолітніх дітей, проте наявність заборгованості по аліментам порушує майновий інтерес боржника у виконавчому провадженні№ НОМЕР_1, тому він був змушений звернутися із даною заявою для судового захисту порушених прав та інтересів.

Ухвалою Святошинського районного суду міста Києва від 16 червня 2025 року заяву боржника ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа таким, що частково не підлягає виконанню залишено без задоволення.

Не погоджуючись з такою ухвалою суду, представник ОСОБА_1 адвокат Проніна О.О. звернулася з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу та ухвалити нове судове рішення, яким заяву задовольнити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що ухвала суду постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що суд першої інстанції взагалі самоусунувся від дослідження доказів по справі (фотографії одягу та взуття, чеки на оплату витрат) та не звернув уваги на те, що стягувачем не було прийнято ніякої майнової участі у забезпеченні змінного одягу та взуття у школу, відповідно до сезону, лікування у разі хвороби та годування дітей на період перебування у заявника (платника аліментів), що визначений розпорядженням Подільської районної в м.Києві державної адміністрації № 1 від 2 січня 2025 року, компенсації цих витрат заявнику та доказів, що підтверджують витрати отримувача аліментів на харчування, придбання одягу та взуття для дітей за весь період стягнення аліментів, зважаючи на те, що батьки зобов`язані рівнозначно приймати участь у матеріальному забезпеченні дітей.

Таким чином, суд першої інстанції порушив ст.89 ЦПК України, а тому внаслідок відмови у задоволенні заяви боржника відсутній справедливий баланс інтересів сторін виконавчого провадження, оскільки неповнолітні діти фактично перебувають на повному утриманні батька, судове рішення про стягнення аліментів виконується, який до того ж відповідно до даних виконавчому провадженні заборгував аліменти з 24.02.2024 по 30.04.2025 року на загальну суму 58022,62 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості зі сплати аліментів від 30.04.2021 року, складеного державним виконавцем 2 відділу ДВС у м. Черкаси Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ) Піддубною О.

Також вважає, що суд першої інстанції не правильно застосував ч.2 ст. 432 ЦПК України, оскільки виконавчий лист, виданий Святошинським районним судом міста Києва по справі № 759/5726/24 від 26.06.2024, є таким, що не підлягає виконанню частково, оскільки обов`язок боржника відсутній частково у зв`язку з його добровільним виконанням боржником підтверджений чеками за період з 28.01.2025 по 30.04.2025, що передував часу відкриття виконавчого провадження Другим відділом ДВС у м. Черкаси Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ), а також судове рішення виконувалось й після відкриття виконавчого провадження.

В судовому засіданні ОСОБА_1 підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити.

Представник ОСОБА_3 - ОСОБА_7 проти доводів апеляційної скарги заперечував та просив залишити ухвалу суду без змін.

Заслухавши доповідь судді Саліхова В.В., пояснення учасників справи, перевіривши ухвалу суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, враховуючи наступне.

Відмовляючи у задоволенні заяви про визнання виконавчого листа таким, що частково не підлягає виконанню, суд першої інстанції виходив з того, що за наданими заявником доказами (фото, чеки) неможливо істинне встановлення фактів придбання боржником продуктів харчування та речей дітям, заявник не узгоджував зі стягувачем таких витрат.

Такі висновки суду грунтуються на нормах матеріального та процесуального права.

Судом встановлено, що на виконанні у Другому відділі ДВС у м. Черкаси Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ) перебуває виконавче провадження № НОМЕР_1 від 01 травня 2025 року з примусового виконання виконавчого листа № 759/5726/24 від 26 червня 2024 року, виданого Святошинським районним судом міста Києва, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання дітей ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в розмірі 1/3 розміру заробітку (доходу), але не менше 50 процентів прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і не більше 10 розмірів прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 24 лютого 2024 року та до досягнення ОСОБА_5 повноліття, а від то7го часу у розмірі заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і не більше 10 розмірів прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення ОСОБА_6 повноліття.

Згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, заборгованість по аліментам станом на 30 квітня 2025 року становить 58 001,81 грн.

Згідно з частинами другою, восьмою, дев`ятою статті 7 СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частинами першою-третьою статті 181 СК України передбачено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

За змістом статті 599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно частини першої статті 431 ЦПК України виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Частиною другою статті 432 ЦПК України передбачено, що суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Наведені підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, поділяються на дві групи: матеріально-правові (зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання) та процесуально-правові, до яких відносяться обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі за нею виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання.

Відповідно до частини п`ятої статті 11 ЦК України у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду.

Згідно пункту 9 частини другої статті 129 Конституції України основними засадами судочинства є обов`язковість судового рішення. Статтею 129-1 Конституції України встановлено, що судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

За змістом частини першої статті 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Статтею 273 СК України визначено, що якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-кого з них змінити встановлений розмір аліментів або звільнити від їх сплати. Суд може звільнити від сплати аліментів осіб, зазначених у статтях 267-271 цього Кодексу, за наявності інших обставин, що мають істотне значення.

Частиною 4 ст. 273 ЦПК України визначено, що якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них.

Зазначена норма не визначає чіткого переліку обставин, що впливають на припинення платежів, а тому ними можуть бути будь які обставини, що з урахуванням інтересів дитини змінюють обов`язок щодо сплати цих платежів.

Таким чином, з аналізу змісту вказаної вище норми права вбачається, що факт утримання дітей батьком, з якого за рішенням суду за позовом матері дітей стягуються аліменти на утримання дітей, може слугувати підставою для звернення батька до суду з позовом про звільнення від сплати аліментів.

Виконавчий документ, який просить визнати таким, що частково не підлягає виконанню, не виданий помилково; у порядку, визначеному законом, не встановлено, що обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, рішення суду в порядку статті 273 ЦПК України щодо звільнення від сплати аліментів не виносилося.

У зв`язку із зазначеним, обставини, на які посилається ОСОБА_1 як на підставу для визнання виконавчого документа таким, що частково не підлягає виконанню, є істотними, проте підлягають доведенню при вирішенні спору про звільнення від сплати аліментів, зміни їх розміру, про що обґрунтовано зазначено судом першої інстанції.

Виходячи з вищевикладеного, колегія погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність правових підстав для визнання виконавчого листа про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на користь ОСОБА_3 таким, що частково не підлягає виконанню.

Таким чином, доводи апеляційної скарги зводяться до незгоди з висновками суду першої інстанції та власного тлумачення характеру спірних правовідносин і встановлених судом обставин. Такі доводи оцінені судом першої інстанції та не знайшли свого підтвердження під час апеляційного перегляду справи.

При цьому, колегія суддів зауважує, що купівля батьком речей, продуктів харчування для дітей тощо є його особистим волевиявленням та не може підміняти собою виконання рішення щодо стягнення з нього аліментів на утримання дітей.

Згідно статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судове рішення суду постановлено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, підстав до його скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-383 ЦПК України, суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Проніної Ольги Олександрівни - залишити без задоволення.

Ухвалу Святошинського районного суду міста Києва від 16 червня 2025 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 05 вересня 2025 року.

Головуючий:

Судді: