Єдиний унікальний номер 725/5065/25
Номер провадження 2/725/1591/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.07.2025 року м. Чернівці

Чернівецький районний суд міста Чернівців у складі:

головуючого судді Войтуна О.Б.,

при секретарі Сумарюк М.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Чернівці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Чернівецького районного суду міста Чернівців із позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

Посилався на те, що з відповідачкою перебуває у шлюбі, який між ними зареєстровано 24.05.2013 року у якому у них народилася ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Вказував, що протягом тривалого часу їхнє сімейне життя з відповідачкою поступово погіршувалося. У них немає почуттів взаємності, поваги, не відчувають один до одного любові, вони перестали розуміти один одного, не знаходять спільної мови у вирішенні будь яких питань сімейного характеру.

Зазначив, що останніх два роки вони не проживають разом, у них немає спільного бюджету та спільного побуту. Відповідачка проживає окремо від нього та дочки та має інші відносини.

Протягом останніх років він проживає разом із дочкою, доглядає за нею, виховує та утримує на рівні необхідному і достатньому для задоволення основних потреб дитини у харчуванні, одязі, медичному обслуговувані, лікуванні, оздоровленні, навчанні, відпочинку, проведенні дозвілля та розвитку її здібностей.

Також вказував, що спору у них з приводу місця проживання дитини, її виховання та утримання немає. Вони досягли згоди з цього питання шляхом укладення договору. Дочка проживатиме разом з батьком та повністю перебуватиме на його утриманні.

Необхідність встановлення судовим рішенням факту, що він, як батько дитини самостійно її виховує обумовлюється тим, що це підтвердить статус «одинокого батька» і надасть можливість оформити документи на соціальну допомогу на дитину, яка виховується одним із батьків, змінити місце проживання дитини без документального оформлення згоди матері, користуватись гарантіями у сфері трудових відносин, реалізувати інші права для забезпечення інтересів дитини.

На підставі викладеного просив розірвати шлюб між ними. Та встановити факт що він самостійно виховує та утримує неповнолітню дитину.

У судове засідання позивач не з`явився. У позовній заяві просив розгляд справи провести без його участі. Позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити.

Відповідачка у судове засідання не з`явилася. Від неї надійшла заява у якій просила розглянути справу без її участі. Позов визнала в повному обсязі та не заперечувала, щодо позовних вимог.

Враховуючи те, що в судове засідання не з`явились всі особи, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, що відповідає положенням ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Так, судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який між ними зареєстровано 05.11.2005 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Чернівецького міського управління юстиції, актовий запис №2091, що підтверджується Свідоцтвом про одруження серія НОМЕР_1 .

У шлюбі у сторін народилася ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідно до копії свідоцтва про народження.

Як було встановлено в ході розгляду справи, спільне життя сторін на склалось через різні погляди на сімейне життя.

Фактичні шлюбні відносини та ведення спільного господарства між ними припинено.

Таким чином, суд вважає, що збереження їх сім`ї неможливе, оскільки сім`я сторін розпалася остаточно, на даний час їх шлюб носить формальний характер. Шлюбні відносини між ними фактично припинені.

Враховуючи наведені вище обставини та фактичні взаємини сторін, суд приходить до висновку, що сім`я у сторін остаточно розпалась і зберегти її уже неможливо.

Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них.

Враховуючи зазначені вище вимоги закону, спільне небажання сторін зберігати сім`ю, суд вважає, що шлюб між сторонами необхідно розірвати.

Щодо вирішення питання про встановлення факту самостійного виховання та утримання дитини батьком суд зазначає наступне.

Так Верховний Суд у складі колегії суддів третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 15.01.2020 року у справі №200/952/18, зазначив, що за загальним правилом за відсутності спору щодо того з ким із батьків будуть проживати неповнолітні діти суд може вирішити питання про залишення проживання дитини з матір`ю чи батьком одночасно із вимогою про розірвання шлюбу.

Відповідно до договору між батьками щодо здійснення виховання, утримання та визначення місця проживання дитини посвідченого віце-консулом генерального консульства України у Франкфурті-на-Майні, батьки дійшли згоди, що спільна дитина буде проживати разом з батьком та перебуватиме на його самостійному вихованні та утриманні.

Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Звертаючись із даною вимого позивач посилався на те, що встановлення факту самостійного виховання дітей підтвердить статус «одинокого батька» і надасть можливість оформити документи на соціальну допомогу на дитину, яка виховується одним із батьків, змінити місце проживання дитини без документального оформлення згоди матері, користуватись гарантіями у сфері трудових відносин, реалізувати інші права для забезпечення інтересів дитини.

Отже факт проживання дитини з батьком та здійснення ним самостійного виховання дочки підтверджується належними доказами.

Також судом приймається до уваги і визнання відповідачкою позовних вимог, що підтверджує факт самостійного виховання та утримання батьком дитини.

Виходячи з того, що із змісту заяв по суті наданих як позивачем так і відповідачкою жодного сумніву щодо відсутності спору з приводу того з ким із батьків буде проживати дитина, у суду не виникає, обидві сторони справи згідні з тим, що ОСОБА_1 після розірвання шлюбу залишається й надалі проживати разом із батьком та перебуватиме на його утриманні та вихованні, а також, що позивач потребує встановлення даного юридичного факту, суд вважає, що дане питання можливо вирішити одночасно із вимогою про розірвання шлюбу.

Керуючись ст.ст. 104 ч.2, 105 ч.3, 110, 112, 114 ч.2 160, 161, 180-183 СК України, ст.ст.4-6,76-81, 95, 247, 258-259, 263-265, 315, 354-355 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 , проживаючого по АДРЕСА_1 ) та ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_3 , зареєстрована по АДРЕСА_2 ), зареєстрований 05.11.2005 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Чернівецького міського управління юстиції, актовий запис №2091 розірвати.

Встановити факт, що батько ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 ) самостійно виховує та утримує неповнолітню ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Чернівецького апеляційного суду шляхом подачі, до суду апеляційної інстанції в 30-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. В разі оголошення лише вступної та резолютивної частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Чернівецького районного

суду міста Чернівців Войтун О. Б.