Провадження № 2/756/82/25
р і ш е н н я

ІМЕНЕМ УКРАЇНи

ЗАОЧНЕ

28 серпня 2025 року Оболонський районний суд міста Києва у складі:

головуючого - судді Жука М.В.,

при секретарі Колядінцевій П.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа ОСОБА_3 про відшкодування шкоди,

у с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до Подільського районного суду міста Києва в порядку цивільного судочинства з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди.

Ухвалою Подільського районного суду міста Києва від 02.11.2021 цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди передано до Оболонського районного суду міста Києва.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначає, що 17.11.2018 з вини водія ОСОБА_2 , який керував транспортним засобом Kia Picanto, д.н.з. НОМЕР_1 , сталась дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої був пошкоджений транспортний засіб Skoda Octavia A5, д.н.з. НОМЕР_2 під його керуванням.

Згідно звіту SL № 24740 від 14.12.2018 вартість матеріального збитку, заподіяного в результаті аварійних пошкоджень Skoda Octavia A5, д.н.з. НОМЕР_2 становить 190 120 грн. 76 коп.

Оскільки цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 була застрахована ПРАТ «УПСК», яке відмовило у виплаті страхового відшкодування, заподіяну шкоду має відшкодувати особа, яка її завдала, ОСОБА_1 просить суд стягнути з ОСОБА_2 190 120 грн. 76 коп. матеріального збитку, 34 996 грн. 51 коп. інфляційного збільшення, 16 673 грн. 33 коп. штрафних санкцій, 730 грн. 00 коп. за послуги з евакуації авто та 8 000 грн. витрат на послуги з проведення експертного дослідження.

У листопаді 2024 року представником ОСОБА_1 - адвокатом Олексієнком М.М. подано до суду заяву про залучення співвідповідача ПРАТ «УПСК» та залучення до участі у справі в якості третьої особи власника транспортного засобу Skoda Octavia A5, д.н.з. НОМЕР_2 ОСОБА_3 .

Ухвалою Оболонського районного суду міста Києва від 19.02.2025 залучено до участі у справі в якості співвідповідача ПРАТ «УПСК» та залучено до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору ОСОБА_3 .

У травні 2025 року представником ОСОБА_1 - адвокатом Олексієнком М.М. подано до суду позовну заяву у новій редакції, яка була прийнята судом до розгляду, згідно якої він просить суд стягнути з ОСОБА_2 90 120 грн. 76 коп. матеріального збитку, 17 549 грн. 38 коп. інфляційного збільшення, 7 903 грн. 38 коп. штрафних санкцій, 730 грн. 00 коп. за послуги з евакуації авто та 8 000 грн. витрат на послуги з проведення експертного дослідження; стягнути з ПРАТ «УПСК» 100 000 грн. 00 коп. страхового відшкодування.

Ухвалою Оболонського районного суду міста Києва від 21.05.2025 прийнято відмову ОСОБА_1 від позовних вимог до ПРАТ «УПСК» про відшкодування шкоди та закрито провадження у справі в частині вимог позову ОСОБА_1 до ПРАТ «УПСК» про відшкодування шкоди.

ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, від його представника - адвоката Олексієнка М.М. надійшло клопотання про розгляд справи без його участі та участі позивача.

ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у судове засідання не прибули, про день, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, про причини неявки суд не повідомили, заяв про розгляд справи за їх відсутності до суду не надходило, а тому їх неявка не є перешкодою для розгляду справи по суті.

За таких обставин судом постановлено ухвалу про проведення заочного розгляду справи на підставі наявних в ній доказів.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позову, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частиною 1 ст. 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненнями особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом.

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників (ч. 1 ст. 82 ЦПК України).

Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Судом установлено, що згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 , власником транспортного засобу Skoda Octavia A5, д.н.з. НОМЕР_2 є ОСОБА_3 (т. 2 а.с. 22-23).

06.08.2013 ОСОБА_3 надав на ім`я ОСОБА_1 довіреність з правом розпоряджатися транстортним засобом Skoda Octavia A5, д.н.з. НОМЕР_2 , зокрема керувати автомобілем та отримувати страхове відшкодування. Строк довіреності визначений до 06.08.2023 (т. 2 а.с. 24)

17.11.2018 о 16 год. 31 хв. у м. Києві на перехресті вул. Вишгородська та вул. Богатирська сталась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля Kia Picanto, д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_2 та автомобіля Skoda Octavia A5, д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1 , внаслідок чого транспорті засоби отримали механічні пошкодження.

Постановою Оболонського районного суду міста Києва від 26.07.2023, залишеною без змін постановою Київського апеляційного суду від 15.09.2023 ОСОБА_2 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, провадження у справі щодо ОСОБА_1 закрито у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення (т. 2 а.с. 28-34).

Цією постановою суду, яка набрала законної сили установлені обставини, які відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України не підлягають доказуванню, а саме те, що 17.11.2018 о 16 год. 31 хв. ОСОБА_2 рухаючись в м. Києві на перехресті вул. Вишгородська та вул. Боровиковська керуючи транспортним засобом Kia Picanto, д.н.з. НОМЕР_1 , при зміні напрямку руху не впевнився в безпечності, не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, в результаті чого відбулося зіткнення з транспортним засобом Skoda Octavia A5, д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_1 , чим порушив вимоги п. 10.1 ПДР України.

Згідно відповіді НПУ цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу Kia Picanto, д.н.з. НОМЕР_1 на момент ДТП застрахована у ПРАТ «УПСК», поліс серії АМ № 8129694.

22.11.2018 ОСОБА_1 звернувся до ПРАТ «УПСК» із повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду (т. 2 а.с. 45-46).

15.06.2021 ОСОБА_1 звернувся до ПРАТ «УПСК» із заявою про страхове відшкодування у максимальному розмірі 100 000 грн. 00 коп. (т. 2 а.с. 44).

Відповідно до звіту № SL № 24740 від 14.12.2018 про розмір матеріального збитку, завданого пошкодженням транспортного засобу, складеного ТОВ «Асистуюча компанія «Укравтоекспертиза», розмір матеріального збитку, завданого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди становить 190 120 грн. 76 коп. (т. 2 а.с. 57 - 105).

Згідно акту виконаних робіт, укладеного 17.11.2018 між ФОП ОСОБА_4 та ОСОБА_1 та квитанції № 1530856, ОСОБА_1 сплатив послуги евакуатора за евакуювання транспортного засобу Skoda Octavia A5, д.н.з. НОМЕР_2 730 грн. 00 коп. (т. 2 а.с. 112).

Як вбачається з рахунку на оплату № 17 від 01.07.2019, акту надання послуг від 01.07.2019 та квитанції від 19.10.2021 ОСОБА_1 сплатив на користь ТОВ «Столичне бюро судових експертиз» 8 000 грн. за надання послуг з проведення експертного дослідження обставин та механізму ДТП (т. 2 а.с. 117-119).

Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріплено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном.

У розумінні практики ЄСПЛ термін «майно» має широке тлумачення, під ним зокрема розуміють «активи», які можуть виникнути, зокрема, на підставі позову про відшкодування шкоди, який виникає з її заподіянням («Прессос Компанія Нав`єра С.А. та інші проти Бельгії».

Частиною 1 ст. 15 ЦК України установлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Частиною 2 ст. 1187 ЦК України установлено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Частиною 1 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів (ст. 1 Закону України «Про страхування»).

Відповідно до ст. 3 Закону України № 1961-IV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин, (далі - Закон України № 1961-IV) обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Згідно зі ст. 6 Закон України № 1961-IV страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Пунктом 22.1 ст. 22 Закон України № 1961-IV визначено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до ст. 29 Закон України № 1961-IV у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

Згідно п. 36.1. ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку. Якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати (регламентної виплати) за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

Підпунктом 1 п. 36.2 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у ст. 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Якщо у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик (МТСБУ) не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком (МТСБУ). Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна.

Оскільки під час судового розгляду установлено, що на момент дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 17.11.2018 з вини ОСОБА_2 , його цивільно-правова відповідальність перед третіми особами була застрахована ПРАТ «УПСК», розмір завданої шкоди становить 190 120 грн. 76 коп. з яких 100 000 мало виплатити ПРАТ «УПСК», суд дійшов до висновку про обґрунтованість позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування різниці між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням у розмірі 90 120 грн. 76 коп., інфляційних втрат та трьох процентів річних згідно наведеного позивачем розрахунку, відшкодування вартості послуг евакуатора, а також вартості проведеного експертного дослідження.

Оскільки позовні вимоги підлягають задоволенню, відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати у вигляді судового збору підлягають стягненню з відповідача.

Згідно з ч. 1 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Відповідно до ч. 4, 5 ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

На думку суду, розмір заявлених витрат на професійну правничу допомогу у сумі 20 500,00 грн. є завищеним, не співмірним зі складністю справи, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт, обсягом наданих послуг, ціною позову та значенням справи для сторони.

Слід також зазначити, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи зокрема на складність справи, витрачений адвокатом час.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Дана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 02.07.2020 у справі № 362/3912/18 (провадження № 61-15005св19), у додатковій постанові Верховного Суду від 30.09.2020 у справі № 201/14495/16-ц (провадження № 61-22962св19).

Аналогічні критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/WestAllianceLimited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

За таких обставин суд вважає, що визначений сторонами розмір гонорару не відповідає критерію розумності з огляду на несправедливе завищення цієї оплати до виконаної роботи, часу на надання вищенаведених послуг. З урахуванням наявності у адвоката повної вищої юридичної освіти, стажу роботи в галузі права, з урахуванням того, що представником позивача складені адвокатські запити, підготовано позовну заяву, клопотання про зупинення провадження у справі, клопотання про залучення співвідповідача та третьої особи, подання заяви про розгляд справи без участі представника та позивача, суд вважає за необхідне врахувати 8 годин витраченого часу на вищевказані послуги та визначити вартість однієї години у розмірі 500 грн. 00 коп.

Враховуючи вищевикладене, незначну складність справи, тривалість затраченого представником відповідача часу, пропорційність витрат до предмету спору та обсягу фактично наданих послуг і результатів розгляду справи, з урахуванням вимог ч. 3 ст. 141 ЦПК України, суд вважає достатнім розміром стягнення з відповідача на користь позивача витрат, понесених на правничу допомогу у розмірі 10 000 грн. 00 коп.

Керуючись ст.ст. 2-13, 76-83, 133, 141, 209, 258, 259, 263-265, 268, 273, 354 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа ОСОБА_3 про відшкодування шкоди - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП невідомий) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 ) 90 120 грн. 76 коп. відшкодування завданої матеріальної шкоди, 17 549 грн. 38 коп. інфляційних втрат, 7 903 грн. 00 коп. трьох процентів річних, 730 грн., витрат, пов`язаних з евакуюванням авто, 8 000 витрат на проведення експертного дослідження, 1 243 грн. 03 коп. судового збору та 10 000 грн. 00 коп. витрат на правничу допомогу, а всього, а всього 135 546 (сто тридцять п`ять тисяч п`ятсот сорок шість) грн. 17 коп.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його складення.

Рішення суду може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги в тридцятиденний строк з дня його складення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя