Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29.08.2025 Справа №127/38965/24 Провадження №2/607/1583/2025

місто Тернопіль

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді Якімця Т.І.,

за участю секретаря судового засідання Трембач С.О.,

без участі сторін,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою Моторно (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про стягнення завданої шкоди внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в порядку регресу та

У С Т А Н О В И В :

І. Описова частина

1. Стислий зміст позовної заяви

27 листопада 2024 року через підсистему «Електронний суд» МТСБУ звернулося до Вінницького міського суду Вінницької області з цивільним позовом до ОСОБА_1 про стягнення завданої шкоди в порядку регресу у розмірі 16 222,37 гривні, а також 3028 гривень сплаченого судового збору (а.с. 1 3, 6, 7).

В обґрунтування позовних вимог МТСБУ зазначило, що 23 листопада 2021 року в м. Тернопіль сталася дорожньо-транспортна пригода (далі також ДТП) за участю транспортного засобу (далі також ТЗ)«Ford Transit», д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 та транспортного засобу «Ford Fusion», д.н.з. НОМЕР_2 . Внаслідок цієї ДТП автомобілям було завдано механічних пошкоджень. Постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області винним у вчиненні ДТП визнано відповідача та притягнуто його до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого статтею 124 КУпАП. Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 як винної особи за шкоду, заподіяну майну третіх осіб, унаслідок експлуатації транспортного засобу на момент настання ДТП, в порушення вимог Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01 липня 2004 року № 1961-IV (далі Закон № 1961-IV) не була забезпечена полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Потерпіла сторона, у зв`язку з тим, що у відповідача не було полісу страхування, звернулася до позивача із заявою про відшкодування шкоди заподіяної пошкодженням транспортного засобу і надала всі необхідні документи передбачені статтею 35 Закону № 1961-IV, в тому числі і заяву про виплату відшкодування. Розмір заподіяного збитку 14 892,37 гривні. Загальний розмір витрат з урахуванням витрат на збір документів та визначення розміру шкоди складає 16 222,37 гривні.

Таким чином, на думку позивача, ураховуючи приписи частини першої статті 1191 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) та частини другої статті 38 Закону № 1961-IV існують підстави для звернення до відповідача з регресним позовом про відшкодування завданої шкоди.

2. Стислий зміст відзиву, відповіді на відзив та заперечень на відповідь на відзив

Відповідач ОСОБА_1 своїм правом на відзив, що передбачене статтею 178 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), не скористався.

3. Процесуальні дії та хронологія руху справи в суді

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 23 грудня 2024 року цю цивільну справу передано до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області (а.с. 50).

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено головуючого суддю (суддю-доповідача): Якімця Т.І. (а.с. 57). Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 20 січня 2025 року цивільну справу № 127/38965/24 прийнято до свого провадження; відкрито провадження у цивільній справі та постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження (а.с. 58, 59).

Представник позивача в судове засідання не з`явився, хоча про місце, день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджується довідками про доставку електронного документу (а.с. 60, 61, 65, 66, 69, 73), однак у позовній заяві просив розгляд справи проводити без його участі (участі позивача), позов підтримано у повному обсязі, не заперечено щодо ухвалення заочного рішення.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився з невідомих суду причин, хоча про місце, день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення № 427 (отримано адресатом), № 159, № 684, де вказано «адресат відсутній за вказаною адресою», а також оголошенням про виклик особи зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме (а.с. 63, 67, 70, 71, 74).

Виходячи з положень статті 13 ЦПК України кожна сторона розпоряджається своїми правами на власний розсуд, у тому числі, правом визначити свою участь в судовому засіданні.

Згідно з частиною першою статті 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Відповідно до статті 128 ЦПК України: суд викликає учасників справи у судове засідання або для участі у вчиненні процесуальної дії, якщо визнає їх явку обов`язковою (частина перша); судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, а судова повістка-повідомлення - завчасно (частина п`ята); у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку (пункт 2 частини сьомої); днем вручення судової повістки є: день вручення судової повістки під розписку; день отримання судом повідомлення про доставлення судової повістки до електронного кабінету особи; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси (пункти 1 4 частини восьмої).

Верховний Суд, аналізуючи приписи пункту 3 частини восьмої статті 128 ЦПК України, зазначив, що відмітка про відсутність особи за адресою місця проживання вважається врученням судової повістки цій особі, отже, наведена норма права дає підстави вважати, що врученою судова повістка вважається в день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження (постанова від 30 листопада 2022 року, справа № 760/25978/13-ц).

Згідно з частиною четвертою статті 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).

Відповідно до частини третьої статті 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Як було зазначено, представник позивача скористався вимогами зазначеної норми.

Тож суд вважає за можливе проведення судового засідання за відсутності учасників справи, оскільки наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та прийняття законного і обґрунтованого рішення.

Такий висновок суду кореспондує з висновком Верховного Суду, який полягає у тому, що у випадку якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні (постанова від 01 жовтня 2020 року, справа №361/8331/18).

Відтак, суд вважає, що відповідач про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомив, позивач заявив клопотання про розгляд справи без його участі, а тому, відповідно до статті 280 ЦПК України, справу слід вирішити на підставі наявних доказів та постановити заочне рішення.

Крім того, суд зазначає, що у зв`язку з неявкою учасників справи, беручи до уваги приписи частини другої статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши та оцінивши докази у справі в їх сукупності, суд встановив наступні обставини справи.

ІІ. Мотивувальна частина

1. Фактичні обставини встановлені судом.

23 листопада 2021 року о 19 год. 00 хв. сталася ДТП за участю ТЗ: «Ford Fusion», д.н.з. НОМЕР_2 , та «Ford Transit», д.н.з. НОМЕР_1 , про що свідчить повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду від 25 листопада 2021 року, поданої ОСОБА_2 до МТСБУ

(а.с. 12, 13) разом із схемою ДТП від 25 листопада 2021 року та заявою про відшкодування збитків внаслідок ДТП від 25 листопада 2021 року (а.с. 11, 14).

ОСОБА_2 належить на праві приватної власності ТЗ «Ford Fusion», д.н.з. НОМЕР_2 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серія НОМЕР_3 (а.с. 18, 19).

ТЗ «Ford Fusion», д.н.з. НОМЕР_2 , був застрахований у ПрАТ «СК «Провідна» з 29 липня 2021 року по 28 липня 2022 року, що підтверджується полісом № 205159588 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (а.с. 22).

Відповідно до перевірки чинності полісу внутрішнього страхування поліс на ТЗ № ВО 6349 ВМ на 23 листопада 2021 року не знайдено (а.с. 10).

Постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 02 грудня 2021 року (справа № 607/21810/21) ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП. Цією постановою встановлено, що

23 листопада 2021 року о 19 год. 15 хв. в м. Тернопіль, по вул. 15 Квітня, 5А, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «Ford Tranzit» державний номерний знак НОМЕР_1 , не був уважний, не врахував дорожньої обстановки, під час руху заднім ходом не переконався, що це буде безпечно і не створить перешкоду іншим учасникам дорожнього руху, не звернувся за допомогою до сторонніх осіб, внаслідок чого здійснив зіткнення з транспортним засобом «Ford Fusion», державний номерний знак НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_2 , який перебував у нерухомому стані. В результаті дорожньо-транспортної пригоди, транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Згідно протоколу про адміністративне правопорушення від 23 листопада 2021 року серії ДПР18 № 038978 ОСОБА_1 порушив вимоги п.п.2.3(б), 10.9 Правил дорожнього руху України та притягується до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене статтею 124 КУпАП (а.с. 8, 9).

Відповідно до положень частини шостої статті 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Згідно звіту про оцінку автомобіля «Ford Fusion», д.н.з. НОМЕР_2 , від 14 грудня 2021 року, складеного суб`єктом оціночної діяльності приватного підприємця ОСОБА_3 , вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складників автомобіля «Ford Fusion», д.н.з. НОМЕР_2 , складає 19 258,83 гривень, з включенням в розрахунку ПДВ. Вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складників автомобіля «Ford Fusion», д.н.з. НОМЕР_2 , складає 17 783,32 гривні, без включення в розрахунок ПДВ (а.с. 23 32).

Як вказано у рахунку-фактурі № 2 від 06 січня 2022 року МТСБУ оплатило ФОП ОСОБА_3 1 330 гривень за проведення оцінки автомобіля та актом виконаних робіт по справі МТСБУ № 81644 (а.с.39).

Відповідно до платіжної інструкції № 817646 від 21 лютого 2022 року, платник МТСБУ, отримувач ФОП ОСОБА_3 , оплатила 1 330 гривень, призначення платежу: оплата послуг аваркома (експерта) по справі №81644, згідно рах. № 2 від 06.01.2022, ТЗ НОМЕР_2 (а.с. 42).

Розрахунком розміру регламентної виплати, яка належить власнику колісного транспортного засобу марки «Ford Fusion», д.н.з. НОМЕР_2 , номер справи 81644 від 07 січня 2022 року, розмір регламентної виплати (а.с. 34 36).

Наказом МТСБУ «Про відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих ОСОБА_2 », номер справи 81644, сума до сплати 14 892,37 гривні за шкоду заподіяну в результаті дорожньо-транспортної пригоди (а.с. 37).

Відповідно до довідки МТСБУ № 1 від 23 лютого 2022 року про розмір відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих, справа ДВС № 81644, дата реєстрації: 01 грудня 2021 року, сума до сплати: 14 892,37 гривні (а.с. 38).

Згідно платіжної інструкції № 817859 від 14 березня 2022 року, платник МТСБУ, отримувач ОСОБА_2 , оплатили 14 892,37 гривні, призначення платежу: виплата по справі № 81644, згідно наказу № 3/1396 від 09.03.2022, ТЗ НОМЕР_2 (а.с. 41).

2. Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права.

Конституцією України встановлено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом (частина перша статті 55). Частину першу статті 55 Конституції України треба розуміти так, що кожному гарантується захист прав і свобод у судовому порядку; суд не може відмовити у правосудді, якщо громадянин України, іноземець, особа без громадянства вважають, що їх права і свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав та свобод (пункт 1 резолютивної частини Рішення Конституційного Суду України від 25 грудня 1997 року № 9-зп).

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру (пункт 1).

Згідно з частинами першою, другою статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави; суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

На момент вчинення ДТП й на момент звернення до суду відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів було врегульовано Законом № 1961-IV, який втратив чинність 01 січня 2025 року на підставі пункту 2 розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 21 травня 2024 року № 3720-IX.

Відповідно до положень статті 22 Закону № 1961-IV (у редакції, яка діяла на момент вчинення ДТП та звернення до суду) у разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи (абзац другий пункту 22.1).

Згідно зі статтею 41 Закону № 1961-IV (у редакції, яка діяла на момент вчинення ДТП та звернення до суду) МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі (підпункт «а» пункту 41.1).

Відповідно до підпункту 38.2.1 пункту 38.2 статті 38 Закону № 1961-IV (у редакції, яка діяла на момент вчинення ДТП та звернення до суду) МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника транспортного засобу, який спричинив ДТП, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону.

Пунктом 13.1 статті 13 Закону № 1961-IV(у редакції, яка діяла на момент вчинення ДТП та звернення до суду) передбачено, що учасники бойових дій, постраждалі учасники Революції Гідності та особи з інвалідністю внаслідок війни, що визначені законом, особи з інвалідністю I групи, які особисто керують належними їм транспортними засобами, а також особи, що керують транспортним засобом, належним особі з інвалідністю I групи, у її присутності, звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України. Відшкодування збитків від дорожньо-транспортної пригоди, винуватцями якої є зазначені особи, проводить МТСБУ у порядку, визначеному цим Законом.

Згідно з пунктом 3 частини другої статті 11 ЦК України однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.

Статтею 599 ЦК України визначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Цивільне законодавство передбачає право зворотної вимоги, якщо шкоду відшкодовано особою, яка не заподіювана шкоду. Так, відповідно до частини першої статті 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

У постанові Верховного Суду від 03 травня 2022 року (справа № 450/4163/18) сформульовано позицію, відповідно до якої за змістом частин першої та другої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Тобто в силу презумпції вини завдавача шкоди відсутність вини у завданні ним шкоди повинен доводити сам її завдавач шкоди, а позивач доводить інші обов`язкові складові цивільно-правової відповідальності, а саме: а) наявність шкоди, б) протиправність поведінки, в) причинний зв`язок між протиправною поведінкою та завданою шкодою. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (частина друга статті 1187 ЦК України). Згідно з частиною п`ятою статті 1187 ЦК України особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

У цій постанові Верховний Суд послався на пункт 4 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» від 01 березня 2013 року № 4, у якому судам роз`яснено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини.

Також найвищий суд у системі судоустрою України зазначив, що потерпілий подає докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобов`язана відшкодувати шкоду. Таким чином, закон містить вказівку на перерозподіл обов`язку доказування та зобов`язує саме відповідача довести, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, була спричинена внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Разом з тим, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, завжди є неправомірною та передбачає безвинну відповідальність власника такого джерела.

Вина ОСОБА_1 доводиться постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 02 грудня 2021 року (справа № 607/21810/21), якою його визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП

(а.с. 8, 9), яка набрала законної сили, і у зв`язку з чим МТСБУ в силу вимог статті 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у березні 2022 року здійснило регламентну виплату потерпілому у ДТП особі ОСОБА_2 .

Відповідач ОСОБА_1 на час вчинення ДТП не мав чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. З огляду на доведеність у встановленому законом порядку вини ОСОБА_1 МТСБУ здійснило у березні 2022 року виплату ОСОБА_2 в розмірі 14 892,37 гривні матеріальних збитків внаслідок ДТП, яке трапилося 23 листопада 2021 року, що підтверджується платіжною інструкцією № 817859 (а.с. 41).

Згідно зі статтею 3 Закону №1961-IV (у редакції, яка діяла на момент вчинення ДТП та звернення до суду) обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Як було зазначено, відповідно до частини першої статті 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Таким чином, МТСБУ має право зворотної вимоги відповідно до частини першої статті 1191 ЦК України.

Наведена позиція суду кореспондує з правовими висновками Верховного Суду, наведеними у постановах: від 05 червня 2019 року (справа № 466/4412/15-ц); від 15 серпня 2019 року (справа № 756/16649/13-ц); від 02 жовтня 2019 року (справа № 447/2438/16-ц); від 11 грудня 2019 року (справа № 601/1304/15-ц); від 03 червня 2020 року (справа № 345/3335/17); від 07 жовтня 2020 року (справа № 742/637/19).

ІІІ. Висновки суду за результатами розгляду позовної заяви

Враховуючи наведене вище, суд, на підставі наданих та досліджених у судовому засіданні доказів, з урахуванням приписів законодавства, дійшов висновку про те, що позов МТСБУ до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу підлягає задоволенню.

Відповідно до частини першої, пункту 1 частини другої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову на відповідача.

Оскільки позов про стягнення грошових коштів у зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою у порядку регресу задоволено в повному обсязі, а позивачем сплачено судовий збір у сумі 3 028 гривень, що підтверджується платіжною інструкцією № 985437 від 22 жовтня 2024 року (а.с. 5), обов`язок щодо сплати судового збору на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України, , у розмірі 3 028 (три тисячі двадцять вісім) гривень, слід покласти на ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Керуючись статтями 2, 4, 12 13, 19, 76 78, 141, 223, 247, 258 268, 273 274,

280 289, 352 355 Цивільного процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В:

1. Позов Моторно (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про стягнення завданої шкоди внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в порядку регресу задовольнити.

2. Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серія НОМЕР_4 , РНОКПП: НОМЕР_5 ) на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України (, адреса місцезнаходження: бульвар Русанівський, 8, м. Київ) в порядку регресу 16 222 (шістнадцять тисяч двісті двадцять дві) гривні 37 копійок матеріальної шкоди виплаченої страхового відшкодування по ДТП, з яких 14 892,37 гривні страхове відшкодування; 1 330 гривень витрати на встановлення розміру шкоди.

3. Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серія НОМЕР_4 , РНОКПП: НОМЕР_5 ) на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України (, адреса місцезнаходження: бульвар Русанівський, 8, м. Київ) судовий збір у розмірі 3 028 (три тисячі двадцять вісім) гривень.

4. Відповідачу направити копію заочного рішення суду.

5. Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

6. Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

7. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

8. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

9. У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, шляхом подання апеляційної скарги до Тернопільського апеляційного суду. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починається відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

10. Позивач має право оскаржити заочне рішення суду в загальному порядку встановленому Цивільним процесуальним кодексом України.

11. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

12. Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до Тернопільського апеляційного суду у 30-денний строку з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст судового рішення виготовлено 29 серпня 2025 року.

Відомості про учасників справи:

Позивач: Моторне (транспортне) страхове бюро України, , адреса місцезнаходження: бульвар Русанівський, 8, м. Київ.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серія НОМЕР_4 , РНОКПП: НОМЕР_5 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 .

Головуючий суддяТ. І. Якімець