Справа №295/8114/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.08.2025 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира у складі головуючого судді Перекупка І.Г. при секретарі Конончук Ю.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Богунського районного суду м. Житомира справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Міністерство соціальної політики України про відшкодування моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

До Богунського районного суду м. Житомира звернувся ОСОБА_1 з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (далі ГУ ПФ України в Житомирській області) про відшкодування моральної шкоди в розмірі 30 000,00 (тридцяти тисяч грн.) Позов обґрунтований тим, що він, ОСОБА_1 , відповідно до Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29.07.1991 р. № 114, був звільнений з органів внутрішніх справ у запас.

З 05.11.2014 р. перебуваю на обліку в ГУ ПФ України в Житомирській області. Пенсію було призначено та обчислено її розмір згідно Закону України від 09.04.1992 № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі - Закон № 2262-ХІІ).

Також він, ОСОБА_1 є інвалідом ІІІ-ї групи внаслідок війни і на мене поширюється чинність Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» (далі - Закон № 3551).

Перебуваючи на обліку в ГУ ПФУ в Житомирській області він був вимушений неодноразово позиватися до ГУ ПФУ в Житомирській області з метою захисту своїх законних пенсійних прав. Причиною позовів були дії ГУ ПФУ в Житомирській області, спрямовані на обмеження пенсії позивача (виплата проводилася не в повному обсязі).

Так рішеннями Житомирського окружного адміністративного суду від 20.10.2022 р. по справі № 240/13949/22, яке набрало законної сили 23.11.2022,від 31.05.2023 р. по справі № 240/5853/23, яке набрало законної сили 24.07.2023 р., 26.12.2023 р. по справі № 240/8979/23, яке набрало законної сили 06.02.2024 р., від 15.01.2024 р. по справі № 240/30540/23, яке набрало законної сили 24.06.2024 р., від 10.06.2024 р. по справі № 240/5346/24, яке набрало законної сили 07.08.2024 р. визнано протиправними дії ГУ ПФУ в Житомирській області та зобов`язано ГУ ПФУ в Житомирській області провести відповідні перерахунки на виплату пенсії ОСОБА_1 .

Такі протиправні дії ГУ ПФУ у Житомирській області до нього, як громадянина, викликало у нього упродовж тривалого часу моральні страждання і негативні емоції - занепокоєння, відчуття несправедливості та глибокого розчарування і розпачу. Зачасту, він не бачив виходу із цієї ситуації, що засмучувало його та викликало негативні думки.

У окремих випадках наслідками моральних страждань було суттєве порушення мого здоров'я, що призводило до потреби стаціонарного лікування.

Так у липні 2022 р. він звернувся до ГУ ПФУ в Житомирській області у зв`язку з тим, що не була проведена індексація пенсії у відповідності до постанови КМ України від 16.02.2022 №118. ГУ ПФУ в Житомирській області листом від 15.07.2022 за №17994-16136/К-02/8-0600/22 (надало відповідь, за змістом якої повідомив, що не має можливості провести виплату індексації основного розміру його пенсії із-за обмеження пенсії її максимальним розміром. Така відповідь глибоко засмутила його та змусила пережити багато негативних емоцій. Як наслідок відбулося загострення хвороби і він був госпіталізований до неврологічного відділення лікарні у період з 05 по 14 серпня 2022 року. В той же час рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 20.10.2022 по справі №240/13949/22 вказані дії ГУ ПФУ в Житомирській області були визнані протиправними.

Крім того постановою КМ України від 24.02.2023 №168 було проведено із 01.03.2023 індексацію пенсійних виплат у 2023 р. Разом з тим він отримав 05.03.2023 р. пенсію без індексації. На ґрунті відчуття несправедливості його стан погіршився: з`явилися стійкі головні болі, шум, важкість в голові. Як наслідок, він був госпіталізований до неврологічного відділення лікарні у період з 15 по 21 березня 2023 р. У квітні 2023 р. подана ним позовна заява до ГУ ПФУ у Житомирській області була судом задоволена та дії відповідача визнані протиправними.

Із наведених фактів чітко прослідковується причинно-наслідковий зв`язок між протиправними діями відповідача і погіршенням стану його здоров`я.

В судовому засіданні позивач наполягав на задоволені позовних вимог обґрунтовуючи їх наданими суду доказами.

Представник відповідача до суду не з`явився, направив до суду відзив, заперечував проти задоволення позовних вимог наполягаючи на тому, що вони не обгрунтована. (а. с. 34-39).

Представник Третьої особи Міністерство соціальної політики України, до суду не з`явився, направив до суду пояснення, заперечував проти задоволення позовних вимог наполягаючи на тому, що вони не обґрунтовані. (а. с. 53-58).

Дослідивши повно, всебічно та об`єктивно обставини справи, заслухавши учасників процесу, оцінивши безпосередньо в судовому засіданні всі зібрані у справі докази в їх сукупності, суд, керуючись своїм внутрішнім переконанням, дійшов висновку що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступного.

Судом встановлено.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи головуючим у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Міністерство соціальної політики України про відшкодування моральної шкоди визначено суддю Перекупка І.Г. (а. с. 31).

Ухвалою від 19.06.2025 р. відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін. (а. с. 32).

Ухвалою суду від 17.07.2025 р. по справі, в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача залучено Міністерство соціальної політики України. (а. с. 44-46).

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права уразі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Стаття 56 Конституції України передбачає, що кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Приписами ст. 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав; моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Згідно зі ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: 1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; 2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; 3) в інших випадках, встановлених законом.

За приписами ч. 1 ст. 1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Судом встановлено, що рішеннями Житомирського окружного адміністративного суду від 20.10.2022 р. по справі № 240/13949/22, яке набрало законної сили 23.11.2022,від 31.05.2023 р. по справі № 240/5853/23, яке набрало законної сили 24.07.2023 р.,26.12.2023 р. по справі № 240/8979/23, яке набрало законної сили 06.02.2024 р.,від 15.01.2024 р. по справі № 240/30540/23, яке набрало законної сили 24.06.2024 р.,від 10.06.2024 р. по справі № 240/5346/24, яке набрало законної сили 07.08.2024 р. визнано протиправними дії ГУ ПФУ в Житомирській області та зобов`язано ГУ ПФУ в Житомирській області провести відповідні перерахунки на виплату пенсії ОСОБА_1 .

Відповідно до роз`яснень, які містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 р. №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

У пункті 5 наведеної вище Постанови Пленуму Верховного Суду України зазначено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Причинний зв`язок між протиправним діянням заподіювача шкоди та шкодою, завданою потерпілому, є однією з обов`язкових умов настання деліктної відповідальності. Визначення причинного зв`язку є необхідним як для забезпечення інтересів потерпілого, так і для реалізації принципу справедливості при покладенні на особу обов`язку відшкодувати заподіяну шкоду. Причинно-наслідковий зв`язок між діянням особи та заподіянням шкоди полягає в тому, що шкода є наслідком саме протиправного діяння особи, а не якихось інших обставин. Проста послідовність подій не повинна братися до уваги. Об`єктивний причинний зв`язок як умова відповідальності виконує функцію визначення об`єктивної правової межі відповідальності за шкідливі наслідки протиправного діяння. Заподіювач шкоди відповідає не за будь-яку шкоду, а тільки за ту шкоду, яка завдана його діями. Відсутність причинного зв`язку означає, що шкода заподіяна не діями заподіювача, а викликана іншими обставинами. При цьому причинний зв`язок між протиправним діянням заподіювача шкоди та шкодою має бути безпосереднім, тобто таким, коли саме конкретна поведінка без якихось додаткових факторів стала причиною завдання шкоди.

Серед іншого, загальні підходи до відшкодування моральної шкоди, завданої органом державної влади, були сформульовані Верховним Судом у постанові від 10 квітня 2019 р. у справі № 464/3789/17. Зокрема, суд дійшов висновку, що адекватне відшкодування шкоди, зокрема й моральної, за порушення прав людини є одним із ефективних засобів юридичного захисту.

Моральна шкода полягає у стражданні або приниженні, яких людина зазнала внаслідок протиправних дій. Страждання і приниження - емоції людини, змістом яких є біль, мука, тривога, страх, занепокоєння, стрес, розчарування, відчуття несправедливості, тривала невизначеність, інші негативні переживання.

При цьому слід враховувати, що порушення прав людини чи погане поводження із нею з боку суб`єктів владних повноважень завжди викликають негативні емоції. Проте, не всі негативні емоції досягають рівня страждання або приниження, які заподіюють моральну шкоду. Оцінка цього рівня залежить від усіх обставин справи, які свідчать про мотиви протиправних дій, їх інтенсивність, тривалість, повторюваність, фізичні або психологічні наслідки та, у деяких випадках, стать, вік та стан здоров`я потерпілого.

У справах про відшкодування моральної шкоди, завданої органом державної влади або органом місцевого самоврядування, суд, оцінивши обставин справи, повинен встановити чи мали дії (рішення, бездіяльність) відповідача негативний вплив, чи досягли негативні емоції позивача рівня страждання або приниження, встановити причинно-наслідковий зв`язок та визначити співмірність розміру відшкодування спричиненим негативним наслідкам (п.п. 55-57 судового рішення).

Дана справа розглядається в рамках цивільного судочинства. Положеннями процесуального закону, який регулює правила розгляду таких справ, визначено, що розглядаючи цивільні справи суд керується принципом диспозитивності та змагальності, які визначають, що кожна сторона повинна самостійно подавати докази та доводити ті обставини на які посилається, в тому числі, шляхом подання доказів, заявлення клопотань і несе ризик настання наслідків пов`язаних із вчиненням або не вчиненням нею процесуальних дій. Доказування заявлених вимог не може перебирати на себе суд або інша сторона. (ст. ст. 12, 13 та 81 ЦПК України).

Відповідно до ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона, повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд розглядає справу не інакше як за зверненням особи поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ст.13 ЦПК України).

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ст. 77 ЦПК України).

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст.78 ЦПК України).

Відповідно до ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. (ч. 6 ст. 81 ЦПК України).

Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Із врахування зазначених вище правових норм, суд зазначає, що у справах про відшкодування моральної шкоди обов`язок доказування покладається на особу, яка заявляє вимогу про відшкодування такої шкоди.

Дослідивши позовну заяву, додані до неї письмові докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Зі змісту позовної заяви позивача вбачається, що вимоги про відшкодування моральної шкоди у сумі 30 000,00 грн. позивач пов`язує з тим, що йому завдано моральну шкоду, оскільки порушені його права у зв`язку з відмовою ГУ ПФ України в Житомирській області у виплаті пенсії ОСОБА_1 з урахуванням індексації, щомісячної доплати.

В межах розгляду справ адміністративним судом встановлено, що протиправність дій відповідача, яка полягає у відмові ГУ ПФ України в Житомирській області у виплаті пенсії ОСОБА_1 з урахуванням індексації, щомісячної доплати встановлена в рішеннях Житомирського окружного адміністративного суду від 20.10.2022 року по справі № 240/13949/22, яке набрало законної сили 23.11.2022,від 31.05.2023 р. по справі № 240/5853/23, яке набрало законної сили 24.07.2023 р.,26.12.2023 р. по справі № 240/8979/23, яке набрало законної сили 06.02.2024 р.,від 15.01.2024 р. по справі № 240/30540/23, яке набрало законної сили 24.06.2024 р.,від 10.06.2024 р. по справі № 240/5346/24, яке набрало законної сили 07.08.2024 р.а тому в силу ч. 4 ст. 82 ЦПК України вказана обставина не підлягає додатковому доказуванню.

Крім того, доведення протиправності дій відповідача, позивачем доведено причинно-наслідковий зв`язок між протиправними діями відповідача і погіршенням стану його здоров`я а саме звернення до лікувальних закладів з 05 по 14 серпня 2022 р. та з 15 по 21 березня 2023 р.

Суд вважає, що позивач довів, що саме внаслідок протиправних дій відповідача йому була завдана моральна шкода, що спричинила шкоду здоров`ю.

Європейський суд з прав людини часто використовує нематеріальні способи залагодження моральної шкоди. У справі «Аміхалай проти Молдови» (20.04.2004) зазначено, що сам факт визнання порушення є достатньою компенсацією моральної шкоди. Те саме зазначено у рішення «Білуха проти України» (09.11.2006).

Отже, беручи до уваги встановлені під час розгляду даної справи фактичні обставини, зважаючи на те, що позивачем надано належні і достатні докази, що підтверджують заподіяння йому сильних душевних страждань, заподіяння шкоди здоров`ю та інших втрат немайнового характеру, які призвели до спричинення моральних страждань, доведено наявність причинно-наслідкового зв`язку, суд доходить висновку про часткове задоволення позовних вимог в сумі 15 000,00 (п`ятнадцять тисяч грн).

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, оскільки позивач при подачі позову звільнений від сплати судового збору на підставі п. 13 ч. 2 ст. 3 Закону України «Про судовий збір», суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову, судові витрати відносяться на рахунок держави.

Керуючись ст.ст. 2, 10-13, 76-83, 141, 259, 263-265, 268, 273, 274, 354 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Міністерство соціальної політики України про відшкодування моральної шкоди, задовільнити частково.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (і. к. НОМЕР_1 ) 15 000,00 (п`ятнадцять тисяч грн.) в рахунок відшкодування заподіяної моральної шкоди.

Рішення може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється - з дня складання повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 28 серпня 2025 р.

Суддя Богунського районного

суду м. Житомира І. Г. Перекупка