ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
УХВАЛА

Іменем України

25 серпня 2025 року

м. Харків

справа № 640/19762/15

провадження № 22-ц/818/4415/25

Харківський апеляційний суд у складі:

головуючого - Пилипчук Н.П.,

суддів - Тичкової О.Ю., Шабельнікова С.К.

при вирішенні питання про відкриття апеляційного провадження по цивільній справі за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , в особі представника ОСОБА_2 на рішення Київського районного суду м. Харкова від 01 грудня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_4 про стягнення процентів за користування коштами, трьох процентів річних та неустойки,-

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 01 грудня 2016 року задоволено позовні вимоги.

На рішення суду 16 липня 2025 року ОСОБА_1 , в особі представника ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, у якій, зокрема, просить поновити строк на апеляційне оскарження.

В заяві про поновлення строку на апеляційне оскарження скаржник зазначив, що на вказане рішення суду ОСОБА_1 було подано апеляційну скаргу з клопотанням про поновлення строку. Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 19.01.2017 р. апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без руху. В зв`язку з скрутним фінансовим становищем ОСОБА_1 не сплатив своєчасно судовий збір у визначеному розмірі, тому ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 27.02.2017 р. апеляційну скаргу ОСОБА_1 повернуто апелянту. ОСОБА_1 , будучи особою, яка не має спеціальної юридичної освіти та не є фахівцем у галузі права, зіткнувся з надзвичайно складною ситуацією, що вимагала від нього не лише розуміння тонкощів цивільного та процесуального законодавства, а й значних фінансових ресурсів для захисту своїх прав. На момент ухвалення оскаржуваного рішення ОСОБА_1 перебував у скрутному матеріальному становищі, що унеможливило своєчасну сплату судового збору за подання апеляційної скарги, а також залучення професійного адвоката для представництва його інтересів у суді. Відсутність юридичних знань та фінансових можливостей стала серйозною перешкодою для реалізації його права на апеляційне оскарження, що, однак, не може бути підставою для обмеження його конституційного права на справедливий судовий розгляд. Крім того, ОСОБА_1 обґрунтовано вважав, що оскаржуване рішення не підлягає виконанню, оскільки ще до його ухвалення, а саме 07.09.2016 р., було здійснено позасудове врегулювання спору шляхом передачі права власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , батькові позивача, ОСОБА_5 , на підставі договору про задоволення вимог іпотекодержателя від 21.10.2009 р. та договору про відступлення права вимоги від 06.06.2016 р.

Вказані причини для поновлення строку на апеляційне оскарження, апеляційний суд поважними не вважає з огляду на таке.

Судовий розгляд визнається справедливим за умови забезпечення рівного процесуального становища сторін, що беруть участь у справі. Поновлення строку на апеляційне оскарження судового рішення без доведеності поважності причин не забезпечує рівноваги між інтересами сторін та правової визначеності у цивільних правовідносинах, які є складовими принципу верховенства права, проголошеногост. 8 Конституції України.

У пункті 46 рішення від 29 жовтня 2015 року у справі «Устименко проти України» (заява № 32053/13) Європейський суд з прав людини констатував, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним із основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами («Ryabykh v. Russia», заява №52854/99, пункти 51 і 52, ECHR 2003-Х).

Разом з тим, у пункті 47 наведеного рішення Європейський суд з прав людини зазначив, що якщо звичайний строк оскарження поновлюється зі спливом значного періоду часу, таке рішення може порушити принцип правової визначеності.

Згідно з ч. 2 ст. 358 ЦПК України, незалежно від поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження, якщо апеляційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного судового рішення, крім випадків:

1) подання апеляційної скарги особою, не повідомленою про розгляд справи або не залученою до участі в ній, якщо суд ухвалив рішення про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки;

2) пропуску строку на апеляційне оскарження внаслідок виникнення обставин непереборної сили.

Повний текст оскаржуваного судового рішення складено та підписано 01.12.2016 року. Апеляційна скарга подана 16.07.2025, тобто більше ніж через вісім років після складення повного тексту судового рішення.

Матеріалами справи підтверджено, що скаржник отримав оскаржуване судове рішення 24.12.2016, що підтверджується розпискою про вручення судового рішення (т. 1 а.с. 177), втім граничний річний строк є присічним, крім двох випадків: виникнення обставин непереборної сили та скаржника не повідомлено про розгляд справи або не залученою до участі в ній.

З матеріалів справи вбачається, що скаржник, через свого представника приймав участь у справі в суді першої інстанції, особисто отримував судові повістки. Тобто скаржник був обізнаний про існування судового провадження, в якому він являється учасником, втім не вжив необхідних заходів для своєчасного оскарження судового рішення.

Крім того, матеріали справи містять дані про те, що ОСОБА_1 у січні 2017 року вже звертався з апеляційною скаргою на рішення Київського районного суду м. Харкова від 01 грудня 2016 року, між тим ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 27 лютого 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 повернуто апелянту.

Тому такі причини пропуску строку на апеляційне оскарження рішення, зазначені в апеляційні скарзі, не можуть бути визнані поважними з вищевказаних причин.

Враховуючи вищенаведене, вказані скаржником в апеляційній скарзі підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження вищевказаного рішення не можуть бути визнані поважними.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 358 ЦПК України, незалежно від поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження, якщо апеляційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного судового рішення.

На підставі викладеного та керуючись ст. 358 ЦПК України,

ухвалив:

Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , в особі представника ОСОБА_2 на рішення Київського районного суду м. Харкова від 01 грудня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_4 про стягнення процентів за користування коштами, трьох процентів річних та неустойки.

Ухвала може бути оскаржена до Верховного Суду в касаційному порядку протягом тридцяти днів.

Головуючий Н.П. Пилипчук

Судді О.Ю. Тичкова

С.К. Шабельніков