Справа № 199/6066/25
УХВАЛА

12.05.2025 року м. Дніпро

Суддя Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпра, розглянувши матеріали заяви Приватного акціонерного товариства «ВФ Україна» (далі - ПрАТ «ВФ Україна») про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за договором про надання електронних комунікаційних послуг,-

ВСТАНОВИВ:

02 травня 2025 року ПрАТ «ВФ Україна» (далі - заявник, стягувач) через свого представника за довіреністю Краснокутську Ольгу Олександрівну звернулися до Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпра з заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 (далі - боржник) заборгованості за надані електронні комунікаційні послуги у сумі 3906,44 грн, а також просили стягнути з боржника витрати зі сплати судового збору в розмірі у 302,80 грн.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02 травня 2025 року цивільна справа розподілена та передана головуючому судді Кошлі А.О.

Відповідно до ч. ч. 1-3 ст. 160 ЦПК України, судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа,якій належить право вимоги,а також органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб. Судовий наказ підлягає виконанню за правилами, встановленими для виконання судових рішень у порядку, встановленому законом.

Відповідно до вимог п. 3 ч. 1 ст. 161 ЦПК України, судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, телекомунікаційних послуг, послуг телебачення та радіомовлення з урахуванням індексу інфляції та 3 відсотків річних, нарахованих заявником на суму заборгованості.

Згідно з положеннями ст. 162 ЦПК України, заява про видачу судового наказу подається до суду першої інстанції за загальними правилами підсудності, встановленими цим Кодексом.

Відповідно до ч. 2 ст. 167 ЦПК України, за результатами розгляду заяви про видачу судового наказу суд видає судовий наказ або постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу.

За змістом ч. 5 ст. 19 ЦПК України умови, за яких суд має право розглядати вимоги про стягнення грошових сум у наказному провадженні визначаються цим Кодексом.

Відповідно до ч. 3 ст. 19 ЦПК України, наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.

Згідно вимог ч.ч.1-2 ст.163 ЦПК України, заява про видачу судового наказу подається до суду у письмовій формі та підписується заявником або його представником. У заяві повинно бути зазначено: 1) найменування суду, до якого подається заява; 2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по-батькові) (для фізичних осіб) заявника і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місцепроживання чи перебування (для фізичних осіб), ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України заявника та боржника, реєстраційний номер облікової картки платника податків заявника та боржника (для фізичних осіб) за йогонаявності або номер і серію паспорта заявника та боржника (для фізичних осіб-громадян України), а також інші дані, якщо вони відомі заявнику, які ідентифікують боржника, відомості про наявність або відсутність електронного кабінету; 3) ім`я (прізвище,ім`я та по-батькові) представника заявника, якщо заява подається представником, його місцепроживання або місцезнаходження; 4)вимоги заявникаі обставини,на яких вони ґрунтуються; 5) перелік доказів, якими заявник обґрунтовує обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

Частиною 3 ст.163 ЦПК України встановлено, що до заяви про видачу судового наказу додаються: 1) документ, що підтверджує сплату судового збору; 2) документ, що підтверджує повноваження представника, якщо заява підписана представником заявника; 3) копія договору,укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості; 4) інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Матеріали заяви про видачу судового наказу, подані представником заявника до суду, містять: копію претензії від 26.09.2022, копію розрахунку (додаток до Претензії), копію Замовлення (особовий рахунок № НОМЕР_1 ) та Договір № б/н, який не датований, не підписаний сторонами, що його укладали, та не скріплений печаткою установи.

Відповідно до п. 1.1. договору Оператор надає замовлені Абонентом згідно з договором послуги рухомого (мобільного) зв`язку в межах України відповідно до ліцензії щодо надання послуги. Міжнародний телефонний зв`язок здійснюється з роумінг-партнерами Оператора.

Загальні умови та порядок надання послуг встановлюється згідно із законодавством, регламентується Умовами користування мережами рухомого (мобільного) зв`язку, які є невід`ємною складовою частиною договору та розміщені на сайті Оператора (пункт 1.2. договору).

Однак зазначені Умови користування, в редакції чинній на час укладення договору, заявник до заяви про видачу судового наказу не долучилв.

Будь-яких доказів, які підтверджували б конкретний розмір плати за послуги рухомого (мобільного) зв`язку за договором матеріали заяви не містять.

За таких обставин, суддя позбавлений можливості перевірити правильність нарахування сум, які належить сплатити боржниці, і, як наслідок, встановити безспірність заявленої заборгованості.

Пунктом 1 ч. 1 ст.165 ЦПК України визначено,що суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заява подана з порушеннями вимог ст. 163 цього Кодексу. Відповідно до ч. 2 ст. 165 ЦПК України, про відмову у видачі судового наказу суддя постановляє ухвалу не пізніше десяти днів з дня надходження до суду заяви про видачу судового наказу.

Враховуючи вказане, у видачі судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за договором про надання електронних комунікаційних послуг необхідно відмовити.

Одночасно, суд роз`яснює, що відповідно до ч. 1 ст. 166 ЦПК України, відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктом 1 частини першої статті 165 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

Згідно з ч. 2 ст. 164 ЦПК України, у разі відмови у видачі судового наказу або в разі скасування судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі пред`явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви.

Керуючись ст. ст. 163, 165, 166, 260-261, 353 ЦПК України, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити Приватному акціонерному товариству «ВФ Україна» у видачі судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за надання електронних комунікаційних послуг.

Роз`яснити заявнику про те, що відмова у видачі судового наказу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з моменту її проголошення.

Суддя А.О. Кошля