Справа № 434/4476/13-ц
Провадження № 6/0186/58/25
У Х В А Л А

02 вересня 2025 року м.Шахтарське.

Шахтарський міський суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - Янжули С.А.,

при секретарі - Лиман Н.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Шахтарському цивільну справу за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Коллект Центр", заінтересовані особи: Публічне акціонерне товариство "Родовід Банк", ОСОБА_1 , Луганський відділ державної виконавчої служби у Луганському районі Луганської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, Товариство з обмеженою відповідальністю "Вердикт Капітал", про заміну стягувача його правонаступником,

ВСТАНОВИВ :

03 квітня 2025 року в провадження Першотравенського міського суду Дніпропетровської області надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Коллект Центр", заінтересовані особи: Публічне акціонерне товариство "Родовід Банк", ОСОБА_1 , Луганський відділ державної виконавчої служби у Луганському районі Луганської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, Товариство з обмеженою відповідальністю "Вердикт Капітал", про заміну стягувача його правонаступником.

Заява мотивована тим, що 08 січня 2019 року Білокуракинський районний суд Луганської області ухвалив рішення по справі №434/4476/13-ц про стягнення з боржника - ОСОБА_1 на користь ПАТ "Родовід Банк" заборгованості за кредитним договором № Ск-1099-011766/6-2008.

04 липня 2019 року між ПАТ "Родовід Банк" та ТОВ "Вердикт Капітал" було укладено Договір № 23 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги, відповідно до якого ПАТ "Родовід Банк" відступило ТОВ "Вердикт Капітал", а останній набув право вимоги заборгованості за договорами кредиту, в тому числі за Кредитним договором № Ск-1099-011766/6-2008.

28 січня 2023 року між ТОВ "Вердикт Капітал" та ТОВ "Коллект Центр" було укладено Договір № 25-01/2023 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги, відповідно до якого ТОВ "Вердикт Капітал" відступило ТОВ "Коллект Центр", а ТОВ "Коллект Центр" набуло право вимоги заборгованості за договорами кредиту, в тому числі за Кредитним договором № Ск-1099-011766/6-2008.

У відповідності до п. 2.1 Договору № 25-01/2023 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 28.01.2023 року: «За цим Договором в порядку та на умовах, визначених цим Договором, Первісний кредитор відступає шляхом продажу Новому кредитору належні Попередньому кредитору, а Новий кредитор набуває у обсязі та на умовах, визначених цим Договором, права вимоги Попереднього кредитора до боржників, надалі за текстом Боржники, зазначених у Додатках №1 та № 3 до цього Договору (надалі також Реєстр Боржників), включаючи права вимоги до правонаступників Боржників, спадкоємців Боржників, страховиків або інших осіб, до яких перейшли обов`язки Боржників або які зобов`язані виконати обов`язки Боржників, за Договорами позики (Кредитними договорами), з урахуванням усіх змін, доповнень і додатків до них, надалі за текстом «Основні договори», надалі за текстом Права вимоги. Новий кредитор сплачує Попередньому кредитору за Права вимоги грошові кошти у розмірі та у порядку, визначених цим Договором».

Відповідно до п. 5.2 Договору № 25-01/2023 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 28 січня 2023 року: «Права вимоги вважаються відступленими (переданими) Попереднім кредитором та набутими (прийнятими) Новим кредитором в день належного підписання Сторонами Акту приймання-передачі Реєстру Боржників в друкованому (підписаному) вигляді (Додаток № 4).»

У відповідності до пунктів 5.6.2 та 7.2 Договору № 25-01/2023 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 28 січня 2023 року сторони в підтвердження виконання п. 7.1 договору уклали Акт зарахування зустрічних однорідних вимог (додається у додатках) у відповідності до ст. 601 Цивільного кодексу України.

05 травня 2014 року Луганський відділ державної виконавчої служби у Луганському районі Луганської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції відкрито виконавче провадження за №43141878 з виконання виконавчого листа №434/4476/13-ц.

За таких обставин, існують всі підстави для заміни сторони відкритого виконавчого провадження.

Враховуючи той факт, що виконавчий лист №434/4476/13-ц перебуває на виконанні Луганського ВДВС у Луганському районі Луганської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції -ВП №43141878, а тому, звернення правонаступника Первісного кредитора, ТОВ «Коллект Центр» із заявою про надання йому статусу стягувача до суду, відповідає змісту статей 512, 514 Цивільного кодексу України та статті 15 Закону України «Про виконавче провадження», в зв`язку з чим, існують правові підстави для задоволення заяви про заміну вибулого стягувача виконавчого провадження у даній справі.

Просить суд замінити вибулого стягувача - ПАТ "Родовід Банк" у виконавчому провадженні по примусовому виконанню виконавчого листа у справі №434/4476/13-ц на правонаступника стягувача - Товариство з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр», про стягнення з боржника ОСОБА_1 на користь ПАТ "Родовід Банк" заборгованості за кредитним договором № Ск-1099-011766/6-2008.

Учасники справи в судове засідання не з`явилися, про причину неявки суду не повідомили, були належним чином повідомлені про день та час розгляду справи, представник заявника та Луганського ВДВС надали заяви про розгляд справи в їх відсутність.

Відповідно ч.3 ст.442 ЦПК України неявка учасників справи та інших осіб не є перешкодою для вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження.

За таких обставин та у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що заява підлягає до задоволення з наступних підстав.

Згідно з п.1 ч.2 ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Судом встановлено, що

03 вересня 2013 року Артемівським районним судом м.Луганська ухвалено рішення №434/4476/13-ц в цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Родовід Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитнім договором, яким позов Публічного акціонерного товариства комерційний банк „Родовід Банк було задоволено; стягнуто з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , інн. НОМЕР_1 ) на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк „Родовід Банк (91031 м. Луганськ, вул. Оборонная 10/59, , п/р НОМЕР_2 в АТ «Родовід Банк», МФО 321712) заборгованість за кредитним договором в розмірі 13 977,20 гривень, витрати по сплаті судового збору в сумі 229,40 гривень.

В грудні 2018 року ПАТ "Родовід Банк", в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію - Шевченка Андрія Миколайовича, звернулося до Білокуракинського районного суду Луганської області із заявою про видачу дублікату виконавчого листа та поновлення строків для пред`явлення виконавчого документа по справі № 2/434/2919/13 Артемівського районного суду м. Луганська за позовом ПАТ «Родовід Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Ухвалою Білокуракинського районного суду Луганської області №434/4476/13-ц (провадження №2-в/409/19/19) від 08 січня 2019 року було частково відновлене втрачене судове провадження - цивільна справа №434/4476/13-ц Артемівського районного суду м.Луганська за позовом ПАТ КБ "Родовід Банк" до ОСОБА_1 про заборгованість за кредитним договором.

Ухвалою Білокуракинського районного суду Луганської області від 14 травня 2019 року заяву Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк», в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію - Шевченка Андрія Миколайовича, про видачу дублікату виконавчого листа та поновлення строків для пред`явлення виконавчого документа по справі № 434/4476/13-ц Артемівського районного суду м. Луганська за позовом ПАТ «Родовід Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором було задоволено частково; надано Публічному акціонерному товариству «Родовід Банк», в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію - Шевченка Андрія Миколайовича, дублікат виконавчого листа по справі № 434/4476/13-ц Артемівського районного суду м. Луганська за позовом ПАТ «Родовід Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором; в задоволенні вимог про поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання Публічному акціонерному товариству «Родовід Банк», в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію - Шевченка Андрія Миколайовича, - було відмовлено за необґрунтованістю.

05 травня 2014 року державним виконавцем Артемівського ВДВС Луганського МУЮ було відкрито ВП №43141878 з примусового виконання виконавчого листа №434/4476/13-ц, виданого 20 січня 2014 року Артемівським районним судом м.Луганська.

04 липня 2019 року між ПАТ "Родовід Банк" та ТОВ "Вердикт Капітал" було укладено Договір № 23 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги, відповідно до якого ПАТ "Родовід Банк" відступило ТОВ "Вердикт Капітал", а останній набув право вимоги заборгованості за договорами кредиту, в тому числі за Кредитним договором № Ск-1099-011766/6-2008.

28 січня 2023 року між ТОВ "Вердикт Капітал" та ТОВ "Коллект Центр" було укладено Договір № 25-01/2023 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги, відповідно до якого ТОВ "Вердикт Капітал" відступило ТОВ "Коллект Центр", а ТОВ "Коллект Центр" набуло право вимоги заборгованості за договорами кредиту, в тому числі за Кредитним договором № Ск-1099-011766/6-2008.

У відповідності до п. 2.1 Договору № 25-01/2023 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 28.01.2023 року: «За цим Договором в порядку та на умовах, визначених цим Договором, Первісний кредитор відступає шляхом продажу Новому кредитору належні Попередньому кредитору, а Новий кредитор набуває у обсязі та на умовах, визначених цим Договором, права вимоги Попереднього кредитора до боржників, надалі за текстом Боржники, зазначених у Додатках №1 та № 3 до цього Договору (надалі також Реєстр Боржників), включаючи права вимоги до правонаступників Боржників, спадкоємців Боржників, страховиків або інших осіб, до яких перейшли обов`язки Боржників або які зобов`язані виконати обов`язки Боржників, за Договорами позики (Кредитними договорами), з урахуванням усіх змін, доповнень і додатків до них, надалі за текстом «Основні договори», надалі за текстом Права вимоги. Новий кредитор сплачує Попередньому кредитору за Права вимоги грошові кошти у розмірі та у порядку, визначених цим Договором».

Відповідно до п. 5.2 Договору № 25-01/2023 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 28 січня 2023 року: «Права вимоги вважаються відступленими (переданими) Попереднім кредитором та набутими (прийнятими) Новим кредитором в день належного підписання Сторонами Акту приймання-передачі Реєстру Боржників в друкованому (підписаному) вигляді (Додаток № 4).»

У відповідності до пунктів 5.6.2 та 7.2 Договору № 25-01/2023 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 28 січня 2023 року сторони в підтвердження виконання п. 7.1 договору уклали Акт зарахування зустрічних однорідних вимог (додається у додатках) у відповідності до ст. 601 Цивільного кодексу України.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України визначено, що підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

Частинами 1, 3 ст. 512 Цивільного кодексу України передбачено, що Кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), при цьому, відступлення прав вимоги - є договірною передачею вимог первісного кредитора новому кредиторові та відбувається на підставі укладеного між ними правочину та допускається протягом усього часу існування зобов`язання.

Статтею 514 Цивільного кодексу України визначено, що до нового Кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом; первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються та інформацію, яка є важливою для їх здійснення (ст. 516 ЦК України), водночас, первісний кредитор у зобов`язанні відповідає перед новим кредитором за недійсність переданої йому вимоги (ст. 519 Цивільного кодексу України).

Статтею 78 Цивільного процесуального кодексу України встановлено правила належності доказів, які визначають об`єктивну можливість доказу підтверджувати обставину, що має значення для вирішення справи, при цьому, правила належності доказів спрямовані, насамперед, на досягнення процесуальної економії через усунення з судового розгляду доказів, які не мають значення для вирішення справи. Належними є докази, що належать до предмета доказування, суд має відібрати лише ті докази, що містять інформацію щодо предмета доказування, виключивши з процесу доказування докази, що не належать до справи, наявність яких ускладнює процес доказування, встановлення дійсних обставин справи, затягує розгляд справи. Значення ознаки належності, полягає в тому, що вона дозволяє правильно визначити обсяг доказового матеріалу, відібрати лише ті докази, які дійсно потрібні для встановлення фактичних обставин справи, тобто належність доказів - це наявність їхнього значення для цивільної справи.

Статтею 204 Цивільного кодексу України визначено «Презумпцію правомірності правочину», а отже, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом, або якщо він не визнаний судом недійсним, оскільки, презумпція правомірності правочину є важливою гарантією реалізації цивільних прав учасниками цивільних відносин та полягає у припущенні, що особа, вчиняючи правочин, діє правомірно, водночас, своїм підґрунтям - встановлення презумпції правомірності правочину має визначальний принцип приватного права «Дозволено все, що прямо не заборонено законом», а також такі засади цивільного права, як свобода договору; свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом; справедливість, добросовісність та розумність цивільного законодавства, а тому, згідно з цими засадами припускається, що особа може, реалізуючи своє право свободи договору (а точніше - право свободи правочину) вчиняти з метою створення, зміни, припинення тощо цивільних прав і обов`язків будь-які правомірні дії, при цьому, не вимагається прямої вказівки на правомірність дій в акті цивільного законодавства: достатньо, що закон не визначає ці дії як заборонені.

Суд застосовує правові висновки, викладені у постановах ВC від 31.10.2018 у справі №2-а-3494/11 та від 27.08.2020 у справі №804/536/18, відповідно до яких заміна сторони чи третьої особи у відносинах, щодо яких виник спір (процесуальне правонаступництво), можлива на будь-якій стадії судового процесу, як на стадії розгляду справи, так і на стадії виконання судового рішення, яке набрало законної сили, зокрема, і до видання виконавчого листа, і відбувається виключно за відповідним рішенням суду, а не державного виконавця (що стосується заміни сторони виконавчого провадження), незалежно від того, чи виданий судом виконавчий лист на момент звернення із заявою про правонаступництво та чи пред`явлений він (виконавчий лист) до примусового виконання.

У таких висновках необхідно керуватися принципом обов`язковості судового рішення та тим, що виконання судового рішення є складовою частиною судового розгляду та завершальною стадією судового провадження, а незабезпечення виконання рішення суду призведе до порушення прав, гарантованих ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Суд наголошує, що сам лише факт правонаступництва у матеріальних правовідносинах,без відповідного судового рішення про процесуальне правонаступництво, не забезпечує повної реалізації прав такої особи на виконання судового рішення, адже лише стягувач має право на отримання виконавчого листа та пред`явлення його до виконання. Таким чином, у правовій ситуації, коли у матеріальних правовідносинах відбулося правонаступництво, проте суд відмовляє у заміні у виконавчому листі сторони стягувача його правонаступником відбувається порушення принципу обов`язковості судового рішення та нівелюється правова мета звернення особи до суду, адже завдання цивільного судочинства - ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Отже, заміна сторони виконавчого провадження правонаступником у виконавчому провадженні, тобто здійснення процесуального правонаступництва після набрання судовим рішенням законної сили, полягає в поширенні на правонаступників законної сили судового рішення, при цьому, на правонаступників законна сила судового рішення поширюється усіма своїми правовими наслідками - незмінністю, неспростовністю, виключністю, преюдиційністю, виконуваністю. Закінчення виконавчого провадження, у тому числі й у випадку фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом, не виключає подальшого існування процесуальних правомочностей учасника справи в межах судового провадження, тож не має наслідком заборону здійснення процесуального правонаступництва щодо них. Питання процесуального правонаступництва в усіх випадках вирішується судом, який при його вирішенні повинен дослідити по суті обставини та підстави правонаступництва.

Як зазначалося вище, 05 травня 2014 року державним виконавцем відкрито виконавче провадження за №43141878 з виконання виконавчого листа №434/4476/13-ц (провадження №2/434/2919/13) від 03 вересня 2013 року.

За таких обставин, існують всі підстави для заміни сторони відкритого виконавчого провадження.

Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував на тому, що право на доступ до суду має бути ефективним, а тому реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції, кожна держава-учасниця Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. Разом із тим не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним (§ 59 рішення ЄСПЛ у справі «De Geouffre de la Pradelle v. France» від 16 грудня 1992 року, заява № 12964/87), водночас, тенденція недопущення надмірного формалізму при вирішенні судом питань, пов`язаних із реалізаціє особою свого права на доступ до правосуддя, прослідковується у правових висновках Верховного Суду, зокрема, у Постановах Верховного Суду від 26 грудня 2019 р. у справі: №367/8573/17, від 18 грудня 2018 р. у справі: №761/5894/17, від 09 липня 2019р. у справі: №826/6479/18.

Верховний Суд при розгляді справи: №6-1355/10 (за заявою про заміну сторони виконавчого провадження) здійснив висновок про те, що задовольняючи заяву ТОВ "Фінансова компанія «Довіра та Гарантія», суд першої інстанції, з яким погодився й апеляційний суд, обґрунтовано виходив із того, що передання кредитором своїх прав іншій особі за договором факторингу є правонаступництвом, і правонаступник кредитора має право звертатись до суду із заявою про заміну сторони виконавчого провадження з наданням йому статусу сторони виконавчого провадження, при цьому, заміна сторони виконавчого провадження внаслідок відступлення права вимоги до боржників можлива як під час виконання судового рішення, так і поза межами виконавчого провадження, а так/само, норма статті 442 Цивільного процесуального кодексу України має імперативний характер, оскільки, її нормами прямо визначено правило поведінки, а саме, право замінити сторону виконавчого провадження, а не замінити сторону виконавчого провадження лише у відкритих виконавчих провадженнях чи за інших обставин.

За таких обставин, звертаючись до норм ст. 442 Цивільного процесуального кодексу України, законодавець чітко зазначив про те, що підставою для заміни сторони виконавчого провадження, тобто процесуального правонаступництва, є наступництво у матеріальних правовідносинах, унаслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і переходу до іншої особи прав і обов`язків сторони, яка вибула, в цих правовідносинах, а тому, при наявності доказів (належних та допустимих) правонаступництва, право заміни сторони виконавчого провадження (стягувача) є беззаперечним.

Окрім наведеного, в Постанові Верховного Суду від 05 грудня 2018 року справа №643/4902/14-ц) наведена аналогічна позиція, з правовим висновком, зокрема, тлумачення ч.1 ст.512 ЦК дає підстави для висновку, що відступлення права вимоги є одним із випадків заміни кредитора в зобов`язанні, яке відбувається на підставі правочину. Відступлення права вимоги не є окремим видом договору, це правочин, який опосередковує перехід права. Відступлення права вимоги може відбуватися, зокрема, внаслідок укладення договору:

- купівлі-продажу чи міни (ч.3 ст.656 ЦК);

- дарування (ч.2 ст.718 ЦК);

- факторингу (гл.73 ЦК).

Згідно із ч.5 ст.15 Закону України «Про виконавче провадження», у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

За своєю суттю заміна кредитора в зобов`язанні внаслідок відступлення права вимоги є різновидом правонаступництва та можлива на будь-якій стадії процесу. У зв`язку із заміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, і її заміна новим кредитором проводиться відповідно до ч.5 т.15 Закону України «Про виконавче провадження» за заявою заінтересованої особи, водночас, такою заінтересованою особою є новий кредитор (правонаступник). Аналогічний висновок зробив і Верховний Суд України в постанові від 20.11.2013 р. у справі №6-122цс13.

Судові рішення, які набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.

Вибуття первісного кредитора і заміна його новим не скасовує обов`язковості виконання рішення суду, при цьому, реалізувати право на примусове стягнення присуджених судом сум можливо лише шляхом заміни сторони стягувача у виконавчому провадженні, оскільки, новий кредитор без вирішення питання про заміну сторони у зобов`язанні не має права звернутися до органу державної виконавчої служби із заявою про примусове виконання рішення суду. Водночас, слід зазначити про те, що дії боржника щодо невиконання протягом тривалого часу рішення суду, що набрало законної сили - не можуть вчинятися на шкоду іншим учасникам цивільних правовідносин з метою уникнення виконання рішення суду та сплати боргу. Боржники, проти яких ухвалені судові рішення про стягнення боргу та не виконують їх - діють очевидно недобросовісно та зловживають правами стосовно стягувача (Кредитора), при цьому, їхні дії спрямовані на порушення майнових інтересів стягувача (Кредитора), а тому, правопорядок не може залишати поза реакцією такі дії, які хоч і не порушують конкретних імперативних норм, але є очевидно недобросовісними та зводяться до зловживання правом (схожий за змістом висновок викладено у Постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 11 листопада 2019 року у справі № 337/474/14-ц).

За таких обставин, звернення правонаступника кредитора із заявою про надання йому статусу сторони виконавчого провадження відповідає змісту статей 512, 514 Цивільного кодексу України та статті 15 Закону України «Про виконавче провадження», адже, у відповідності до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частиною 1 статті 442 ЦПК України передбачено, що у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником на стадії виконання судового рішення.

З наведених положень ст.442 ЦПК України вбачається, що нею регламентовано порядок заміни сторони правонаступником на стадії виконання судового рішення. Враховуючи вищезазначене та позиції Верховного Суду, заміна сторони правонаступником може відбуватися як при відкритому виконавчому провадженні, так і при відсутності виконавчого провадження, тобто може бути проведена на будь-якій стадії процесу, оскільки, без заміни сторони виконавчого провадження правонаступник позбавлений процесуальної можливості ставити питання про відкриття виконавчого провадження та вчиняти інші дії згідно із Законом України «Про виконавче провадження».

Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє зобов`язальних правовідносин сторін. Зміна кредитора у зобов`язанні шляхом відступлення права вимоги із зазначенням у договорі обсягу зобов`язання, яке передається на стадії виконання судового рішення, не обмежує цивільних прав учасників спірних правовідносин. Аналогічна позиція викладена в постановах Верховного Суду від 19 лютого 2020 року в справі № 2- 3897/10, від 05 грудня 2018 року в справі № 643/4902/14-ц, від 31 жовтня 2018 року в справі №201/8548/16-ц (провадження № 61-16059св18) та від 15 серпня 2018 року в справі №190/2119/14-ц (провадження № 61-20171св18), а також постанові Верховного Суду України від 20 листопада 2013 року у справі № 6-122цс13.

Враховуючи той факт, що виконавчий лист №434/4476/13-ц (провадження №2/434/2919/13) про стягнення з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , ін.н. НОМЕР_1 ) на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк "Родовід Банк" (91031 м.Луганськ, вул. Оборонная, 10/59, , п/р НОМЕР_2 в АТ «Родовід Банк», МФО 321712) заборгованості за кредитним договором в розмірі 13 977,20 гривень, витрат по сплаті судового збору в сумі 229,40 гривень, перебуває на виконанні у Луганському відділі державної виконавчої служби у Луганському районі Луганської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, тому звернення правонаступника первісного кредитора, ТОВ "Коллект Центр" із заявою про надання йому статусу стягувача до суду - відповідає змісту статей 512, 514 Цивільного кодексу України та статті 15 Закону України «Про виконавче провадження», в зв`язку з чим, існують правові підстави для задоволення заяви.

Керуючись ст. 442 ЦПК України, ст.ст. 512, 514 ЦК України, ст. 8 Закону України «Про виконавче провадження», -суд

ПОСТАНОВИВ:

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Коллект Центр", заінтересовані особи: Публічне акціонерне товариство "Родовід Банк", ОСОБА_1 , Луганський відділ державної виконавчої служби у Луганському районі Луганської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, Товариство з обмеженою відповідальністю "Вердикт Капітал", про заміну стягувача його правонаступником - задовільнити.

Замінити вибулого стягувача - Публічне акціонере товариство КБ "Родовід Банк" у виконавчому провадженні з примусового виконання заочного рішення Артемівського районного суду м.Луганська від 03 вересня 2013 року №434/4476/13-ц (провадження № 2/434/2919/13), яким стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк "Родовід Банк" (91031 м. Луганськ, вул.Оборонная 10/59, , п/р НОМЕР_2 в АТ "Родовід Банк", МФО 321712) заборгованість за кредитним договором в розмірі 13 977,20 гривень, витрати по сплаті судового збору в сумі 229,40 гривень, на його правонаступника - Товариство з обмеженою відповідальністю "Коллект Центр", .

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку на її оскарження.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Дніпровського апеляційного суду протягом 15 днів з дня її проголошення.

Суддя: С.А.Янжула.