КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження №22-ц/824/7405/2025 Головуючий у 2 інстанції Таргоній Д.О.
ПОСТАНОВА

Іменем України

27 серпня 2025 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Таргоній Д.О.,

суддів: Голуб С.А., Слюсар Т.А.,

за участі секретаря Доброванової О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 нарішення Дарницького районного суду м. Києва від 17 грудня 2024року у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЖИТЛО-КАПІТАЛ», треті особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «Інвестиційна компанія «Укрбуд Інвест», приватне акціонерне товариство «Холдингова компанія «Київміськбуд», ОСОБА_2 , про захист прав споживачів,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2024 року ОСОБА_1 звернулася до Дарницького районного суду м. Києва з позовом до ТОВ «ФК «ЖИТЛО-КАПІТАЛ», треті особи: ТОВ ««Інвестиційна компанія «Укрбуд Інвест», ПАТ «Холдингова компанія «Київміськбуд», ОСОБА_2 , про захист прав споживачів.

В обґрунтування позову зазначала, що між нею та ТОВ «Фінансова компанія «Житло-Капітал» (далі - відповідач/управитель) був укладений Договір № 461512/2015-1 від 15 грудня 2015 року про участь у Фонді фінансування будівництва (далі - Договір), відповідно до умов якого довіритель зобов`язався передати управителю в управління грошові кошти з метою отримання довірителем у власність житла (об`єкта інвестування), а управитель зобов`язався прийняти кошти на рахунок фонду фінансування будівництва у довірчу власність та здійснювати від свого імені та за плату управління цими коштами в порядку та на умовах передбачених договором, Правилами Фонду фінансування будівництва виду А «ЖК «Харківський», затвердженим Наказом Директора Управителя № 16 від 14.09.2015 договором між забудовником та управителем № 14/09/15 від 14.09.2015 та чинним законодавством України.

Пунктом 5.3. Договору, встановлено, що довіритель здійснює фінансування об`єкта інвестування за встановленою на момент фінансування поточною ціною вимірної одиниці об`єкта будівництва.

15 грудня 2015 року на виконання умов договору ОСОБА_2 , який є чоловіком позивачки, перерахував на рахунок відповідача 1 052 700,00 грн.

Сплативши 100% вартості об`єкта інвестування, а саме квартири №182 , позивач набула статус довірителя Фонду фінансування будівництва виду А «ЖК Харківський», та отримала свідоцтво № С46-1512/2015-1 від 18.12.2015 про участь у фонді фінансування будівництва виду А «ЖК ХАРКІВСЬКИЙ»

18 грудня 2015 сторони уклали договір № М46- 1512/2015-1 про відступлення майнових прав, відповідно до якого відповідач відступив позивачу майнові права на об`єкт інвестування, а саме квартиру АДРЕСА_2 .

Відповідно до пункту 1.9. Договору планово-орієнтований термін введення об`єкта будівництва в експлуатацію встановлено 29 березня 2018 року, однак введення об`єкта будівництва в експлуатацію відбулося пізніше від запланованої дати на два роки та дев`ять місяців.

02 лютого 2023 року між позивачем та забудовником було підписано акт №816 прийняття-передачі об`єкту інвестування.

Разом з цим, рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 14 листопада 2023 року було встановлено, що фактична загальна площа квартири менша від фактично сплаченої, тому суд прийшов до висновку стягнути з ТОВ «ФК «ЖИТЛО-КАПІТАЛ» на користь ОСОБА_1 надмірно сплачені кошти за фактичну загальну площу квартири в сумі 13 163,85 грн.

Таким чином, вартість робіт (послуг), з урахуванням обставин, встановлених рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 14 листопада 2023 року становить 1 474 469,76 грн.

Оскільки розмір винагороди управителя за управління майном довірителя Договором №46-1512/2015-1 від 15 грудня 2015 року про участь у Фонді фінансування будівництва не визначено, посилаючись на положення частини п`ятої статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів», позивачка просила суд стягнути з відповідача на її користь пеню в розмірі 3% від загальної вартості роботи (послуги) у сумі 44 234,09 грн (1 474 469,76 х 3%).

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 17 грудня 2024 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, позивачка ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність рішення суду встановленим по справі обставинам, порушення норм процесуального та матеріального права, просить скасувати вказане рішення та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, а також стягнути з відповідача на користь позивача понесені останньою витрати на правничу допомогу в розмірі 10 000,00 гривень.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції помилково вважав, що правовідносини, які виникли між сторонами, не регулюються положеннями Закону України «Про захист прав споживачів», та не взяв до уваги доводи позивачки про те, що вона є споживачем фінансових послуг, які надавав відповідач.

Скаржник звертає увагу суду на положення п. 3.8 Договору №46-1512/2015-1 від 15 грудня 2015 року про участь у Фонді фінансування будівництва, згідно з якими управитель несе відповідальність за забезпечення інтересів довірителя, повноту і своєчасність виконання своїх зобов'язань перед ним.

Також скаржник звертає увагу суду на судову практику, зокрема на постанову Київського апеляційного суду від 23 червня 2021 року, яка залишена без змін постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного судувід 01 вересня 2022 року в справі №759/3603/20, а також постанову Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 09 вересня 2019 року в справі №759/3881/17.

Відзиви на апеляційну скаргу в порядку, передбаченому положеннями статті 360 ЦПК України, до суду апеляційної інстанції на надходили.

Відсутність відзивів на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

У судовому засіданні представник відповідача ТОВ «Фінансова компанія «ЖИТЛО-КАПІТАЛ» проти задоволення апеляційної скарги заперечував, просив залишити рішення суду першої інстанції без змін.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з'явилась, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена у відповідності до вимог процесуального законодавства.

Згідно з частиною другою статті 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника відповідача, з`ясувавши обставини справи, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для її задоволення, виходячи з наступного.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що у правовідносинах, які склались між позивачем та відповідачем під час укладення договору №46-1512/2015-1 від 15 грудня 2015 рокупро участь у Фонді фінансування будівництва, Закон України «Про захист прав споживачів» не підлягає застосуванню.

Колегія суддів не погоджується з вищевказаним висновком суду першої інстанції, з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено, що 15.12.2015 між ОСОБА_1 та ТОВ «Фінансова компанія «Житло-Капітал» був укладений договір № 461512/2015-1 про участь у Фонді фінансування будівництва, відповідно до якого довіритель зобов`язався передати управителю в управління грошові кошти з метою отримання довірителем у власність житла (об`єкта інвестування), а управитель зобов`язався прийняти кошти на рахунок фонду фінансування будівництва (далі - ФФБ) у довірчу власність та здійснювати від свого імені та за плату управління цими коштами в порядку та на умовах передбачених договором, Правилами Фонду фінансування будівництва виду А «ЖК «Харківський», затверджений Наказом Директора Управителя № 16 від 14.09.2015 (надалі по тексту - правила ФФБ), договором між забудовником та управителем № 14/09/15 від 14.09.2015 та чинним законодавством України.

Пунктом 5.3. Договору, встановлено, що довіритель здійснює фінансування об`єкта інвестування за встановленою на момент фінансування поточною ціною вимірної одиниці об`єкта будівництва.

15.12.2015 на виконання умов договору третя особа - ОСОБА_2 , який є чоловіком позивача, перерахував на рахунок відповідача 1 052 700,00 грн.

Сплативши 100% вартості об`єкта інвестування, а саме квартири АДРЕСА_2 , позивачка набула статус довірителя Фонду фінансування будівництва виду А «ЖК Харківський», та отримала свідоцтво № С46-1512/2015-1 від 18.12.2015 про участь у фонді фінансування будівництва виду А «ЖК ХАРКІВСЬКИЙ»

18.12.2015 сторони уклали договір № М46- 1512/2015-1 про відступлення майнових прав, відповідно до якого відповідач відступив позивачу майнові права на об`єкт інвестування, а саме квартиру АДРЕСА_2 .

Відповідно до пункту 1.9. Договору планово-орієнтований термін введення об`єкта будівництва в експлуатацію встановлено 29.03.2018.

Листом за № 02-22/05/18 від 17.05.2018 відповідач повідомив позивача, що планово-орієнтовний строк прийняття в експлуатацію об`єкта будівництва (1,2,3,4 секції) - 31.12.2018.

Листом № 01-18/03/19 від 18.03.2019 відповідач повідомив позивача, що планово-орієнтовний строк прийняття в експлуатацію об`єкта будівництва (1,2,3,4 секції) -30.09.2019.

Листом № 05-12/06/20 від 12.06.2020 відповідач повідомив позивача, що планово-орієнтовний строк прийняття в експлуатацію об`єкта будівництва (1,2,3,4 секції) -30.09.2020.

Листом за № 01-08/12/20 від 08.12.2020 відповідач повідомив позивача, що планово-орієнтовний строк прийняття в експлуатацію об`єкта будівництва (1,2,3,4 секції) - 31.12.2020.

Отже, введення об`єкта будівництва в експлуатацію відбулось пізніше від запланованої дати визначено у договорі укладеному сторонами на 2,9 роки.

ПрАТ «ХК «Київміськбуд» у відповіді на адвокатський запит адвоката Зінчука Я.В. за № 00329/0/2-21 від 01.02.2021 повідомлено, що угодою до договору про будівництвокомплексу житлових будинків за адресою: АДРЕСА_3 від 19.05.2015, підписаною 04.03.2020, Компанія приєдналась до договору як Сторона-3.

З дня укладення зазначеної угоди ПрАТ «ХК «Київміськбуд» прийнято права та зобов`язання ТОВ «ІК «Укрбуд Інвест» (Сторона-2) в частині виконання функцій замовника будівництва об`єкта та проектування будівництва об`єкта, передбаченим договором та не реалізованих/не виконаних станом на день укладення угоди, крім тих функцій, які пов`язані з реалізацією прав та виконання зобов`язань Сторони-2 за договором, укладеним між Стороною-2 та управителем ФФБ, який залучений до фінансування Об`єкта будівництва.

21.01.2021 розпорядженням Дарницької районної в м. Києві Державної адміністрації№ 19, багатоквартирному житловому будинку (секція 1-4) у складі проекту будівництва громадсько-житлового комплексу по АДРЕСА_4 .

Відповідно до п. 6.1. Договору № 46-1512/2015-1 про участь у Фонді фінансування будівництва та правил ФФБ, після введення об`єкта будівництва в експлуатацію Забудовник надає управителю дані БТІ (або іншого Державного органу, що здійснює остаточні обміри об`єкта будівництва перед введенням його в експлуатацію), щодо фактичної загальної площі кожного конкретного об`єкта інвестування у цьому об`єкті будівництва, для подальшого повідомлення довірителів, а також для проведення остаточних розрахунків із Довірителями.

На виконання п. 6.3. Договору № 46-1512/2015-1 про участь у Фонді фінансування будівництва, Правил ФФБ, третя особа- ОСОБА_2 сплатив на рахунок відповідача, грошові кошти в розмірі 247800 грн.

27.01.23 на виконання п. 6.3. Договору № 46-1512/2015-1 про участь у Фонді фінансування будівництва, Правил ФФБ, третя особа- ОСОБА_2 сплатив на рахунок відповідача грошові кошти в розмірі 187133,61 грн.

02.02.2023 між позивачем та Забудовником (ТОВ «ІК «Укрбуд Інвест») було підписано акт №816 прийняття-передачі об`єкту інвестування.

14.11.2023 рішенням Дарницького районного суду м. Києва у справі № 761/30663/21 за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «ФК «ЖИТЛО-КАПІТАЛ», треті особи: ТОВ «ІК «Укрбуд Інвест», ПрАТ «ХК «Київміськбуд», ОСОБА_2 , про стягнення переплати за договором № 46-1512/2015-1 від 15.12.2015 про участь у Фонді фінансування будівництва яке 26.12.2023 набрало законної сили встановлено, що згідно висновку експерта Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Лисака О.С. за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи № 11942/22-44 від 14.09.2022 загальна площа квартири АДРЕСА_5 за результатом проведеного обстеження становить 86,2 кв.м., тобто є меншою на 0,5 кв.м., ніж загальна площа квартири, що визначена у технічному паспорті, виготовленому 14.01.2019 на замовлення ПАТ «ХК «Київміськбуд». Враховуючи, що фактична загальна площа квартири менша від фактично сплаченої, суд прийшов до висновку стягнути з ТОВ «ФК «ЖИТЛО- КАПІТАЛ» на користь ОСОБА_1 надмірно сплачені кошти за фактичну загальну площу квартири АДРЕСА_5 в сумі 13163,85 грн.

Станом на 26.12.2023, остаточна площа спірної квартири становить - 86,2 кв.м., та вартість робіт (послуг) становить - 1 474 469,76 грн, яка складається з (1052700 грн - перший внесок + 247800 грн -другий внесок + 187133,61 грн третій внесок -13163,85 грн за рішенням суду).

Так, відповідно до частини першої статті 1029 ЦК України за договором управління майном одна сторона (установник управління) передає другій стороні (управителеві) на певний строк майно в управління, а друга сторона зобов`язується за плату здійснювати від свого імені управління цим майном в інтересах установника управління або вказаної ним особи (вигодонабувача).

Статтею 9 Закону України «Про фінансово-кредитні механізми і управління майном при будівництві житла та операціях з нерухомістю» визначено, що управитель укладає із забудовником договір, за яким забудовник зобов`язується збудувати один або декілька об`єктів будівництва, ввести їх в експлуатацію в установленому законодавством порядку та передати об`єкти інвестування установникам цього фонду у строки та на умовах, визначених цим Законом, Правилами фонду та договором управління майном, а управитель зобов`язується здійснювати фінансування будівництва цих об`єктів будівництва на умовах договору. Договір між забудовником та управителем ФФБ має обов`язково містити зобов`язання забудовника після закінчення будівництва передати об`єкти інвестування у власність довірителям ФФБ на умовах цього Закону та Правил ФФБ.

Відповідно до частини другої статті 12 Закону України «Про фінансово-кредитні механізми і управління майном при будівництві житла та операціях з нерухомістю», правила ФФБ визначають вид ФФБ, процедуру створення ФФБ, порядок організації взаємовідносин забудовника, управителя та довірителів, порядок встановлення управління майном, умови, особливості та обмеження здійснення управління майном, напрями та порядок використання залучених коштів, порядок участі у фонді та відмови від участі в ньому, типи вимірних одиниць об`єктів інвестування, порядок та умови закріплення об`єкта інвестування за довірителем, розмір винагороди управителя, відповідальність управителя і забудовника за невиконання взятих на себе зобов`язань, порядок отримання довірителем страхового відшкодування у разі несвоєчасного введення об`єкта будівництва в експлуатацію, невиконання робіт, передбачених договором між управителем і забудовником та договором між управителем і установником фонду, або неналежного виконання таких робіт та інші умови функціонування ФФБ.

Метою створення ФФБ є отримання довірителями ФФБ у власність житла (частина четверта статті 5 Закону).

Із приписів статті 2 Закону України «Про фінансово-кредитні механізми і управління майном при будівництві житла та операціях з нерухомістю» вбачається, що закріплення об`єкта інвестування за довірителем - встановлення правовідносин між довірителем та управителем на підставі договору про участь у ФФБ, за яких у довірителя виникає право вимоги на цей об`єкт інвестування у майбутньому.

Згідно частини 3 статті 11 Закону, для ФФБ виду А поточну ціну вимірної одиниці об`єкта будівництва, споживчі властивості об`єктів інвестування, коефіцієнти поверху та комфортності визначає забудовник, при цьому він приймає на себе ризик щодо недостатності залучених коштів на спорудження об`єкта будівництва та зобов`язаний своєчасно ввести його в експлуатацію незалежно від обсягу фінансування.

Відповідно до частини 1 статті 18 Закону, управитель здійснює контроль за дотриманням забудовником виконання умов та зобов`язань за договором з метою своєчасного запобігання виникненню ризикових ситуацій у процесі будівництва внаслідок дій забудовника, що можуть призвести, зокрема до збільшення строків будівництва більше ніж на 90 днів.

За змістом частини 11 статті 20 вказаного Закону, для встановлення факту виконання відповідачем умов договору про участь у ФФБ та факту припинення управління майном, необхідне настання всіх трьох наступних умов у їх поєднанні: виконання довірителем всіх зобов`язань перед управителем ФФБ; введення об`єкта до експлуатації; підписання довірителем із забудовником акту прийому-передачі закріпленого за ним об`єкта інвестування, після введення об`єкта в експлуатацію.

Статтею 19 Закону України «Про фінансово-кредитні механізми і управління майном при будівництві житла та операціях з нерухомістю» встановлено, що після введення об`єкта будівництва в експлуатацію забудовник письмово повідомляє про це управителя та надає дані щодо фактичної загальної площі об`єктів інвестування.

Управитель ФФБ надає забудовнику перелік довірителів, які мають право отримати у власність закріплені за ними об`єкти інвестування, відповідно до отриманих довірителями від управителя майнових прав на ці об`єкти інвестування, і повідомляє кожного довірителя про введення об`єкта будівництва в експлуатацію, а на письмову вимогу довірителя надає йому копію відповідного акта.

На підставі даних щодо фактичної загальної площі об`єктів інвестування довіритель за поточною ціною вимірної одиниці об`єкта інвестування здійснює остаточні розрахунки з управителем ФФБ та отримує в управителя ФФБ в обмін на свідоцтво про участь у ФФБ довідку за встановленою формою. Ця довідка є документом, що підтверджує право довірителя на набуття у власність закріпленого за ним об`єкта інвестування.

Пунктом 22 статті 1 Закону України «Про захист прав споживачів» встановлено, що споживач - це фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

Згідно із пунктом 17 статті 1 Закону України «Про захист прав споживачів» послуга - це діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб.

Враховуючи те, що позивач мав на меті задовольнити власні потреби у житлі, він є споживачем фінансової послуги, а відтак, до спірних правовідносин підлягають застосуванню правила Закону України «Про захист прав споживачів».

Аналогічні висновки наведені у постанові Верховного Суду від 1 вересня 2022 року у справі № 759/3606/20, предметом розгляду якої було стягнення з ТОВ «ФК «ЖИТЛО-КАПІТАЛ» 3% неустойки на користь споживача за аналогічних обставин.

В силу вимог частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Згідно частини 5 статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів» у разі коли виконавець не може виконати (прострочує виконання) роботу (надання послуги) згідно з договором, за кожний день (кожну годину, якщо тривалість виконання визначено у годинах) прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі трьох відсотків вартості роботи (послуги), якщо інше не передбачено законодавством. У разі коли вартість роботи (послуги) не визначено, виконавець сплачує споживачеві неустойку в розмірі трьох відсотків загальної вартості замовлення.

Так, з матеріалів справи вбачається, що 15.12.2015 між ОСОБА_1 та ТОВ «Фінансова компанія «Житло-Капітал» був укладений договір № 461512/2015-1 про участь у Фонді фінансування будівництва, відповідно до умов якого, управителю були передані кошти у сумі 1 474 469,76 грн з метою отримання у власність об`єкта інвестування, планово-орієнтовний термін введення об`єкта будівництва в експлуатації та здачі об`єкта будівництва під заселення - до 29 березня 2018 року.

Розмір винагороди управителя за управління майном довірителя не визначено.

ОСОБА_1 на виконання умов вказаного Договору виконала свої обов'язки, сплативши 100% вартості об`єкта інвестування, проте об`єкт будівництва було введено в експлуатацію лише 31 грудня 2020 року, а 02 лютого 2023 року сторонами було підписано акт № 816 про прийняття-передачі об`єкту інвестування.

З вказаного вбачається, що відповідачем були порушені умови договору № 461512/2015-1 від 15 грудня 2015 про участь у Фонді фінансування будівництва щодо введення об`єкта будівництва в експлуатацію та здачі об`єкта будівництва під заселення.

Разом з тим, враховуючи, що розмір винагороди управителя за управління майном довірителя договором № 461512/2015-1 від 15 грудня 2015 про участь у Фонді фінансування будівництва не визначено, колегія суддів приходить до висновку щодо наявності підстав для стягнення з відповідача на користь позивача неустойки у сумі 44 234, 09 грн (1 474 469,76 грн х 3 %).

Доводи відповідача ТОВ «ФК «ЖИТЛО-КАПІТАЛ», наведені у відзиві на позовну заяву, про належне виконання відповідачем умов № 461512/2015-1 від 15 грудня 2015 про участь у Фонді фінансування будівництва не можуть бути взяті до уваги, оскільки відповідно до умов п. 3.8 вказаного Договору, Управитель несе відповідальність за забезпечення інтересів Довірителя, повноту та своєчасність виконання своїх зобов`язань перед ним.

Крім того такі доводи не спростовують факту порушення визначених у Договорі № 461512/2015-1 від 15 грудня 2015 про участь у Фонді фінансування будівництва строків введення об`єкта будівництва в експлуатацію.

Щодо поданої представником відповідача заяви про застосування строку позовної давності, колегія суддів апеляційного суду зазначає наступне.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

При цьому, початок перебігу позовної давності пов`язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, скільки з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (стаття 261 ЦК України).

За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення (частина третя статті 267 ЦК України).

Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (із змінами і доповненнями, внесеними постановами Кабінету Міністрів України) установлено з 12 березня 2020 року на всій території України карантин. Строк карантину неодноразово продовжувався.

Законом № 540-IX розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено, зокрема пунктом 12 наступного змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину».

У пункті 12 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України у редакції Закону № 540-IX перелічені всі статті цього Кодексу, які визначають строки позовної давності, і всі ці строки продовжено для всіх суб`єктів цивільних правовідносин на строк дії карантину у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19).

Отже, Законом № 540-IX, який набрав чинності 02 квітня 2020 року, було продовжено перебіг позовної давності для всіх суб`єктів цивільних правовідносин на час дії карантину у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19).

Карантин в Україні було скасовано з 01 липня 2023 року відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №651 від 27.06.2023 року.

Крім того, відповідно до п. 19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року №2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану.

Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, строк дії якого неодноразово продовжувався та тривав на час звернення ОСОБА_1 до суду з даним позовом (16.09.2024 року).

На підставі наведеного колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про неповне з`ясування судом першої інстанції обставин справи та, у зв`язку з цим неправильне застосування норм матеріального права, знайшли своє підтвердження в ході апеляційного розгляду.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

На підставі вищенаведених мотивів, колегія апеляційного суду у межах доводів апеляційної скарги вважає, що оскаржуване рішення суду першої інстанції ухвалене з порушенням норм матеріального права і не може бути залишене без змін, а підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про задоволення позову.

Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України апеляційний суд, в зв`язку з ухваленням нового судового рішення, змінює розподіл судових витрат.

Оскільки позивачка ОСОБА_1 звільнена від сплати судового збору на підставі Закону України «Про захист прав споживачів», судові витрати у вигляді судового збору за подання позовної заяви та апеляційної скарги в загальному розмірі 3028,00 грн підлягають до стягнення з відповідача на користь держави.

Колегія суддів апеляційного суду не вбачає передбачених законом підстав для стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правничу допомогу, з огляду на таке.

Звертаючись до суду з даним позовом, ОСОБА_1 в позовній заяві наводила попередній (орієнтовний) розрахунок витрат на правничу допомогу, зазначивши, що їх розмір може становити 10 000,00 грн.

Відповідно до положень частин першої та другої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Суд апеляційної інстанції зауважує, що можливість подання сторонами доказів у підтвердження понесених судових витрат, в тому числі і витрат на професійну правничу допомогу у відповідній інстанції, процесуальний закон ставить у залежність від процесуальної стадії розгляду справи у конкретній інстанції.

Зокрема, докази на підтвердження розміру витрат на правничу допомогу у суді першої інстанції, відповідно подаються до закінчення судових дебатів до ухвалення судом рішення по справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення за умови, що до закінчення судових дебатів у суді першої інстанції сторона зробила про це відповідну заяву.

Виходячи зі змісту частини восьмої статті 141 ЦПК України, сторона може подати докази на підтвердження розміру витрат, які вона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, у тому числі і після судових дебатів, але виключно за сукупності двох умов: по-перше, ці докази повинні бути подані протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, і по-друге, сторона зробила відповідну заяву про розподіл судових витрат до закінчення судових дебатів (див. постанову Верховного Суду від 13 жовтня 2021 року у справі № 520/8662/19).

Зазначене узгоджується із положенням частини першої статті 182 ЦПК України про те, що учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань при розгляді справи судом.

З матеріалів справи вбачається, що інтереси позивача ОСОБА_1 у суді першої інстанції представляв адвокат Зінчук Я.В. на підставі ордеру на надання правничої допомоги серії АР №1190380 від 09 жовтня 2024 року, виданого на підставі Договору про надання правничої допомоги №79/24 від 01 вересня 2024 року.

Поряд із цим, ні копії Договору про надання правничої допомоги №79/24 від 01 вересня 2024 року, ні інших доказів, підтверджуючих понесення позивачем ОСОБА_1 у суді першої інстанції витрат на правничу допомогу в сумі 10 000,00 грн, до матеріалів справи у суді першої інстанції подано не було, відповідної заяви про подання таких доказів протягом 5 днів після ухвалення рішення адвокат Зінчук Я.В. у суді першої інстанції не зробив.

З огляду на вказане, вимоги позивача про стягнення на її користь з відповідача витрат на правничу допомогу, понесених у суді першої інстанції в сумі 10 000,00 грн не можуть бути задоволені.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 17 грудня 2024 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЖИТЛО-КАПІТАЛ», треті особи: Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестиційна компанія «Укрбуд Інвест», приватне акціонерне товариство «Холдингова компанія «Київміськбуд», ОСОБА_2 , про захист прав споживачів задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЖИТЛО-КАПІТАЛ» (, місцезнаходження: 03038, м. Київ, вул. Протасів Яр, 2, офіс 2, юридична адреса: 01054, м. Київ. Вул. Ярославів Вал, 33Б) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_6 ) пеню в розмірі 44 234 (сорок чотири тисячі двісті тридцять чотири) гривні 09 коп.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЖИТЛО-КАПІТАЛ» (, місцезнаходження: 03038, м. Київ, вул. Протасів Яр, 2, офіс 2, юридична адреса: 01054, м. Київ. Вул. Ярославів Вал, 33Б) на користь держави судовий збір в розмірі 3028 (три тисячі двадцять вісім) гривень 00 коп.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи(вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту постанови.

Повний тест постанови складений 29 серпня 2025 року.

Суддя-доповідач Д.О. Таргоній

Судді : С.А. Голуб

Т.А. Слюсар