Справа № 461/7042/25
Провадження № 2-з/461/30/25
У Х В А Л А

про забезпечення позову

29.08.2025 м. Львів

Суддя Галицького районного суду м. Львова Кітов О.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 , про забезпечення позову до пред`явлення позову, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся до Галицького районного суду м. Львова зі заявою про забезпечення позову до пред`явлення позову у якій просить:

- заборонити зняття з обліку та/або перереєстрацію автомобіля марки HYUNDAI IX35, 2012 року випуску, VIN-код НОМЕР_1 реєстраційний знак транспортних засобів ВС2267ІI без його, ОСОБА_1 , письмової згоди до набрання законної сили рішення суду за його позовом до ОСОБА_2 про визнання права спільної власності на вказаний автомобіль, усунення перешкод у користуванні автомобілем та встановлення порядку користування автомобілем;

- заборонити надання у користування, у тому числі через послугу шеринг-авто в Дії, автомобіля марки HYUNDAI IX35, 2012 року випуску, VIN-код НОМЕР_1 реєстраційний знак транспортних засобів НОМЕР_2 без його, ОСОБА_1 , письмової згоди до набрання законної сили рішення суду за його позовом до ОСОБА_2 про визнання права спільної власності на вказаний автомобіль, усунення перешкод у користуванні автомобілем та встановлення порядку користування автомобілем;

- заборонити перетинання державного кордону України автомобілем марки HYUNDAI IX35, 2012 року випуску, VIN-код НОМЕР_1 реєстраційний знак транспортних засобів НОМЕР_3 без його, ОСОБА_1 , письмової згоди до набрання законної сили рішення суду за його позовом до ОСОБА_2 про визнання права спільної власності на вказаний автомобіль, усунення перешкод у користуванні автомобілем та встановлення порядку користування автомобілем.

Подану заяву обґрунтовує тим, що 27.12.2007 між ним, ОСОБА_1 та ОСОБА_3 було зареєстровано шлюб у Личаківському відділі реєстрації актів цивільного стану Реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції, про що складено відповідний актовий запис № 346. Рішенням Галицького районного суду м. Львова від 03.05.2018 розірваний шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 . Постановою Апеляційного суду Львівської області від 27.12.2018 рішення Галицького районного суду м. Львова від 03.05.2018 про розірвання шлюбу залишено без змін. За час перебування у шлюбі ними було набуто певне майно, зокрема легковий автомобіль марки HYUNDAI IX35, 2012 року випуску, VIN-код НОМЕР_1 (реєстраційний знак транспортних засобів BС2267II). Повідомляє суд про те, що я має намір у встановлений Цивільним процесуальним кодексом України строк подати до ОСОБА_2 позов про визнання права спільної власності на вказаний автомобіль, усунення перешкод у користуванні автомобілем та встановлення порядку користування автомобілем, виходячи з наступного. Вказує, що починаючи з 2018 року він неодноразово звертався до колишньої дружини з метою встановлення порядку користування автомобілем. У відповідь отримував відмову та посилання на те, що згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу саме вона є власником і не зобов?язана встановлювати якийсь порядок користування. У певні періоди він також просив надати вказаний спірний автомобіль мені у користування оскільки виникала така потреба. Зокрема, у листопаді та грудні 2020 року він просив надати йому у користування авто, ключі від нього та свідоцтво про реєстрацію для використання по роботі. Отримавши відмову, заявник звернувся у Галицький ВП ГУНП у Львівській області та просив притягнути ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства. Вказана заява, на жаль ,залишилася поза увагою Галицького ВП ГУНП у Львівській області. 24 лютого 2022 року, у перший день повномасштабної агресії російської федерації проти України заявник звернувся у ІНФОРМАЦІЯ_1 з метою мобілізації для захисту Батьківщини. Був мобілізований та скерований для проходження військової служби у в/ч НОМЕР_4 ( НОМЕР_5 ОМБр). У подальшому на його прохання був направлений у район проведення бойових дій, де ІНФОРМАЦІЯ_2 у н.п. Попасна отримав тяжке поранення нижньої кінцівки. Після тривалого лікування, враховуючи те, що заявнику доволі часто доводилося їздити зі ОСОБА_5 до ОСОБА_6 та в зворотному напрямку, а пересувався він на милицях або у візку, заявник вчергове попросив колишню дружину надати йому ключі та свідоцтво про реєстрацію на автомобіль. Незважаючи на те, що авто просто стояло та не використовувалося нею чи будь-ким іншим, заявник вкотре отримав відмову. Будь-які спроби заявника вирішити питання порядку використання спірного авто весь цей час, з 2018 року і до тепер, не знаходили розуміння зі сторони колишньої дружини. На будь-які пропозиції заявника колишня дружина відповідала тим, що власником згідно свідоцтва про реєстрацію є вона і, відповідно, будь які свої дії щодо спірного майна погоджувати зізаявником не повинна. Впродовж близько двох років ОСОБА_2 не проживає в Україні, автомобіль стоїть на парковці та не використовується. Однак, дати заявнику ключі та свідоцтво про реєстрацію безпідставно відмовляється. 23 серпня 2025 року ОСОБА_2 на нетривалий час повернулася в Україну. При особистій зустрічі заявник вкотре попросив її надати йому у користування авто, оскільки на даний час заявник є у відрядженні у Координаційному штабі з питань поводження з військовополоненими та періодично має потребу в поїздках до Яворова та інших міст Західної України. Проте, ОСОБА_2 і цього разу мені відмовила. Як стало відомо заявнику, ОСОБА_2 має намір незабаром, до 30 серпня 2025 року, виїхати з України на їх спільному авто. У зв`язку з наведеним, вважає, що без застосування заходів забезпечення, вказаних у заяві, виконання рішення суду буде неможливим, а тому просить заяву задовольнити.

Відповідно до ч.1 ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду), крім випадків, передбачених частиною п`ятою цієї статті.

Дослідивши матеріали заяви, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов до такого висновку.

Забезпечення позову це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. Забезпечення позову є цивільно-процесуальним заходом, що вживається судом та направлений на охорону матеріально-правових інтересів позивача, що гарантують за його позовом реальне виконання судового рішення.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ч.1-2 ст.150 ЦПК України позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії; встановленням обов`язку вчинити певні дії, у разі якщо спір виник із сімейних правовідносин; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору; зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову.

Частина 3 ст. 150 ЦПК України передбачає, що заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, чи майнових наслідків заборони відповідачу, іншим особам здійснювати певні дії.

Частина 1 ст. 151 ЦПК України передбачає, що заява про забезпечення позову повинна містити: предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; ціну позову, про забезпечення якого просить заявник; інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Згідно з п.1 ч.1 ст. 152 ЦПК України, заява про забезпечення позову подається: до подання позовної заяви - за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом для відповідного позову, або до суду за місцезнаходженням предмета спору - якщо суд, до підсудності якого відноситься справа, визначити неможливо.

Згідно з ч. 4 ст. 152 ЦПКУкраїни, у разі подання заяви про забезпечення позову до подання позовної заяви заявник повинен пред`явити позовпротягом десяти днів.

Відповідно до п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», суд (суддя), розглядаючи заяву про забезпечення позову, має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд може брати до уваги інтереси не тільки позивача, та й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Аналогічна позиція викладене у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19).

Аналіз наведених норм діючого законодавства призводить до висновку, що забезпечення позову можливе лише при наявності між сторонами спору та наявності реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення.

Умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Відповідно до ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року, кожен, чиї права та свободи, визнанні в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть, якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому, Європейський суд з прав людини у рішенні від 29.06.2006 року у справі «Пантелеєнко проти України» зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

У частині 3 ст. 12 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч. 5, 6 ст. 81 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Цивільний процесуальний закон не зобов`язує при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову.

Суд встановив, що предметом спору є визнання права спільної власності на автомобіль марки HYUNDAI IX35, 2012 року випуску, VIN-код НОМЕР_1 (реєстраційний знак транспортних засобів BС2267II, усунення перешкод у користуванні спірним автомобілем, а також встановлення порядку спірним автомобілем.

З огляду на викладене та враховуючи предмет спору, суд дійшов до висновку про доцільність вжиття заходів забезпечення позову у частині заборони зняття з обліку та/або перереєстрацію автомобіля марки HYUNDAI IX35, 2012 року випуску, VIN-код НОМЕР_1 реєстраційний знак транспортних засобів ВС2267ІI без ОСОБА_1 , письмової згоди до набрання законної сили рішення суду за його позовом до ОСОБА_2 про визнання права спільної власності на вказаний автомобіль, усунення перешкод у користуванні автомобілем та встановлення порядку користування автомобілем, оскільки існує обґрунтоване припущення невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Разом з тим, не є необхідним і співмірним заборона надання у користування, у тому числі через послугу шеринг-авто в Дії, автомобіля марки HYUNDAI IX35, 2012 року випуску, VIN-код НОМЕР_1 реєстраційний знак транспортних засобів НОМЕР_2 , а також заборона перетинання державного кордону України автомобілем марки HYUNDAI IX35, 2012 року випуску, VIN-код НОМЕР_1 реєстраційний знак транспортних засобів НОМЕР_3 без ОСОБА_1 , письмової згоди до набрання законної сили рішення суду за його позовом до ОСОБА_2 про визнання права спільної власності на вказаний автомобіль, усунення перешкод у користуванні автомобілем та встановлення порядку користування автомобілем, оскільки заявник належним чином не обґрунтовував підстави застосування та доцільності вжиття таких заходів. У заяві про забезпечення позову заявник не довів, що його права можуть бути порушені у разі невжиття вказаних заходів забезпечення позову та що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, не надав доказів реального наміру відповідачки надати у користування, у тому числі через послугу шеринг-авто в Дії, автомобіля марки HYUNDAI IX35, 2012 року випуску, VIN-код НОМЕР_1 реєстраційний знак транспортних засобів НОМЕР_2 , а також перетнути державний кордон України спірним автомобілем, у разі задоволення позову.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVINANDOTHERSv. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Як передбачено ч. 7 ст. 153 ЦПК України, в ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання, а також вирішує питання зустрічного забезпечення.

Станом на час розгляду судом заяви про забезпечення позову у суду відсутні підстави вважати, що існують обставини, з якими законодавець встановив обов`язок суду на застосування зустрічного забезпечення, згідно з ч. 3 ст. 154 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.151,152,153 ЦПК України, суд -

у х в а л и в:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову до пред`явлення позову - задовольнити частково.

Вжити заходи забезпечення позову шляхом заборони зняття з обліку та/або перереєстрацію автомобіля марки HYUNDAI IX35, 2012 року випуску, VIN-код НОМЕР_1 реєстраційний знак транспортного засобу НОМЕР_6 без письмової згоди ОСОБА_1 , до набрання законної сили рішення суду у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права спільної власності на вказаний автомобіль, усунення перешкод у користуванні автомобілем та встановлення порядку користування автомобілем

В іншій частині заяви - відмовити.

Направити примірник ухвали про забезпечення позову заявнику та всім особам, яких стосуються заходи забезпечення позову для негайного виконання.

Роз`яснити заявнику, що він повинен подати позов протягом десяти днів з дня постановлення ухвали про забезпечення позову.

Ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Ухвала суду може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного суду.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Повний текст ухвали складений та підписаний 29.08.2025.

Суддя Олександр КІТОВ