КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/6912/2025
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 серпня 2025 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів

судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Болотова Є.В.,

суддів: Музичко С.Г., Сушко Л.П.,

при секретарі Ганжалі С.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за заявою представника ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу,

за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 на ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 03 січня 2025 року, постановлену під головуванням судді Янченка А.В.,-

встановив:

У жовтні 2024 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості за договором позики у розмірі 49 970, 00 євро та 24 555, 00 доларів США.

У грудні 2024 року представник ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про забезпечення позову шляхом заборони ОСОБА_2 відчужувати: земельну ділянку площею 0, 1198 га, цільове призначення: для ведення садівництва, за адресою: АДРЕСА_1 ; кадастровий номер: :01:001:0012;земельну ділянку площею 0, 12 га, цільове призначення: для ведення садівництва, за адресою: АДРЕСА_1 ; кадастровий номер: :01:001:0011.

Заява обґрунтована тим, що невжиття заходів забезпечення може істотно ускладнити чи унеможливити виконання майбутнього рішення суду. Обраний захід забезпечення позову не призведе до обмеження прав відповідача чи третіх осіб та є співмірним із предметом позовних вимог.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 03 січня 2025 року у задоволенні названої заяви відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 просить ухвалу суду скасувати та ухвалити нове рішення яким задовольнити вимоги заяви, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, неповне встановлення обставин, які мають значення.

На адресу Київського апеляційного суду від представника ОСОБА_1 надійшло клопотання про розгляд апеляційної скарги без участі апелянта.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явились, про його час і місце повідомлялися належним чином.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Відмовляючи у задоволенні заяви, суд першої інстанції виходив із відсутності доказів на підтвердження того, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи унеможливити виконання майбутнього рішення суду.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасникасправи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до роз`яснень, які містяться в п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 лютого 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді справ про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

Метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийнято на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Встановлено, що предметом позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 є стягнення заборгованості за договором позики у розмірі 49 970, 00 євро та 24 555, 00 доларів США.

У заяві про забезпечення позову представник ОСОБА_1 просить заборонити ОСОБА_2 відчужувати: земельну ділянку площею 0, 1198 га, цільове призначення: для ведення садівництва, за адресою: АДРЕСА_1 ; кадастровий номер: :01:001:0012;земельну ділянку площею 0, 12 га, цільове призначення: для ведення садівництва, за адресою: АДРЕСА_1 ; кадастровий номер: :01:001:0011.

Звертаючись до суду із заявою, представник ОСОБА_1 зазначив, що позивач надала у позику ОСОБА_2 грошові кошти у розмірі 49 970, 00 євро та 24 555, 00 доларів США. Відповідач порушив взяті на себе зобов`язання, вказані грошові кошти не повернув.

ОСОБА_1 вважає, що у випадку невжиття заходів забезпечення позову, існує ризик неможливості виконання рішення суду в майбутньому.

ОСОБА_2 неодноразово обіцяючи повернути грошові кошти, так цього і не зробив, що свідчить про його недобросовісну поведінку.

Колегія суддів вважає, що обраний позивачем вид забезпечення позову є доцільним та співмірним з заявленими вимогами позовної заяви, а невжиття таких заходів може призвести до істотного порушення прав та охоронюваних законом інтересів заявника та утруднити виконання рішення суду в майбутньому.

Так, забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що таке обмеження захищає законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли наслідком невжиття заходів забезпечення позову є неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає інтереси як позивача, так і відповідача.

У поданій заяві представник ОСОБА_1 обґрунтував належним чином можливі ризики утруднення виконання рішення суду.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку щодо доведеності та обґрунтованості заяви про забезпечення позову враховуючи предмет позовних вимог.

Будь-яких доказів, що у зв`язку із застосуванням заходів забезпечення позову, будуть порушені права відповідача або інших осіб, суду не представлено.

При цьому колегія суддів бере до уваги, що вказані земельні ділянки фактично зберігаються у власності та користуванні ОСОБА_2 , а обмежується лише можливість розпорядитися ними.

Враховуючи доведеність наявності спору між сторонами, існування реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду у разі задоволення позову, предмет та підстави позову, колегія суддів вважає, що висновок суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні заяви представника ОСОБА_1 є помилковим.

Так, забезпечення позову у даній справі є пропорційним та відповідає меті застосування заходів забезпечення, свідчить про дотримання справедливого балансу інтересів сторін спору.

У суду першої інстанції, з урахуванням вищенаведених вимог закону та фактичних обставин, не було жодних правових підстав відмовляти у задоволення заяви представника ОСОБА_1 про забезпечення позову.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково та ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин справи, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Відтак, ухвала суду від 03 січня 2025 року постановлена з порушенням норм процесуального права, відтак підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення заяви про забезпечення позову.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 382 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 03 січня 2025 року скасувати.

Заяву представника ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу задовольнити.

Заборонити ОСОБА_2 відчужувати земельну ділянку площею 0, 1198 га, цільове призначення: для ведення садівництва, за адресою: АДРЕСА_1 ; кадастровий номер :01:001:0012.

Заборонити ОСОБА_2 відчужувати земельну ділянку площею 0, 12 га, цільове призначення: для ведення садівництва, за адресою: АДРЕСА_1 ; кадастровий номер :01:001:0011.

Постанова апеляційного суду підлягає негайному виконанню.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_3 .

Строк пред`явлення до виконання до 13 серпня 2028 року.

Повний текст складено 25 серпня 2025 року.

Суддя-доповідач Є.В. Болотов

Судді: С.Г. Музичко

Л.П. Сушко