КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 вересня 2025 року м. Київ

Унікальний номер справи № 756/1873/25

Апеляційне провадження № 22-ц/824/12515/2025

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого - Левенця Б.Б.,

суддів - Євграфової Є.П., Саліхова В.В.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами (у письмовому провадженні) апеляційну скаргу Житлово-будівельного кооперативу «Шовковик-2» на ухвалу Оболонського районного суду міста Києва від 13 лютого 2025 року, постановлену під головуванням судді Примак-Березовської О.С., у справі за позовом Житлово-будівельного кооперативу «Шовковик-2» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, -

в с т а н о в и в :

У лютому 2025 року позивач ЖБК «Шовковик-2» звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просив стягнути з ОСОБА_1 на користь ЖБК «Шовковик-2» заборгованість за період з 01 січня 2023 по 31 грудня 2024 року у розмірі 7 806,39 грн., в тому числі 7 113,60 грн. заборгованість по внесках на утримання будинку та прибудинкової території, 563,47 грн. втрат від інфляції внаслідок несвоєчасного розрахунку, 129,32 грн. - 3 % річних; вирішити питання про розподіл судових витрат (а.с. 1-7).

Ухвалою Оболонського районного суду міста Києва від 13 лютого 2025 року передано за підсудністю до Ірпінського міського суду Київської області цивільну справу за позовом ЖБК «Шовковик-2» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги (а.с. 58-59).

Не погодившись з ухвалою суду, 26 травня 2025 року представник ЖБК «Шовковик-2» - адвокат Золотопуп С.В. звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просив скасувати оскаржувану ухвалу та направити справу для продовження розгляду до Оболонського районного суду м. Київ (а.с. 62-64, 84-85).

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу апелянт зазначав, що оскаржувана ухвала постановлена з порушенням норм процесуального права про виключну підсудність, оскільки відповідно до ч. 1 ст. 130 ЦПК України позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходження майна або основної його частини.

Предметом позовних вимог у даній справі є зобов`язання, які випливають з правовідносин по утриманню та обслуговуванню багатоквартирного будинку, а такі послуги надаються за місцем заходження нерухомого майна. Надання житлово-комунальних послуг з утримання майна нерозривно пов`язане з об`єктом нерухомого майна, зокрема, житловим приміщенням, власником якого є ОСОБА_1 . Позов про стягнення заборгованості за надання послуг з утримання нерухомого майна має пред`являтись за місцем знаходження цього майна, за правилами виключної підсудності, відповідно до положень ст. 30 ЦПК України.

Зважаючи на те, що заборгованість за послуги з утримання будинку на управління багатоквартирним будинком виникла у зв`язку з отриманням/наданням послуг за квартирою АДРЕСА_1 , яка знаходиться в межах територіальної юрисдикції Оболонського районного суду м. Києва, дана справа підсудна цьому суду (а.с. 62-64, 84-85).

Відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 ч. 1 ст. 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідноз ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вказане, розгляд справи здійснювався без виклику сторін у порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Передаючи матеріали даної цивільної справи на розгляд до Ірпінського міського суду Київської області, суд першої інстанції виходив з того, що з відомостей Єдиного державного демографічного реєстру відповідач зареєстрована за адресою, яка віднесена до м. Ірпінь, Київської області, що унеможливлює розгляд цієї справи за територіальною юрисдикцією (підсудністю) Оболонського районного суду міста Києва.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції.

Забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також практики Європейського суду з прав людини, які відповідно до ст. 17 Закону України від 23 лютого 2006 року № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосовуються судами при розгляді справ як джерело права.

Відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції 1950 року кожен при вирішенні спору щодо його цивільних прав та обов`язків має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до підсудності якого вона віднесена процесуальним законом.

Підсудність - це розподіл підвідомчих загальним судам цивільних справ між різними судами першої інстанції залежно від роду (характеру) справ, що підлягають розгляду, і від території, на яку поширюється юрисдикція того чи іншого суду.

Статтею 30 ЦПК України, зокрема, частиною 1, визначені виключні підстави підсудності справ, якщо позови, що виникають із приводу нерухомого майна. Такі позови пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини.

Так, згідно роз`яснень, які містяться в п.п. 41, 42 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №3 від 01 березня 2013 року «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ», перелік позовів, для яких визначено виключну підсудність, є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає. До таких позовів відносяться позови про право власності на таке майно, про право володіння і користування ним ( стаття 358 ЦК ), про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності та виділ частки із цього майна ( статті 364, 367 ЦК ), про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності та виділ частки із цього майна ( статті 370, 372 ЦК ), про право користування нерухомим майном ( визначення порядку користування ним ), про право, яке виникло із договору найму жилого приміщення, оренди тощо, про визнання правочину з нерухомістю недійсним, про звернення стягнення на нерухоме майно - предмет іпотеки чи застави, розірвання договору оренди землі, стягнення орендної плати, якщо спір виник з приводу нерухомого майна, про усунення від права на спадкування та визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Як зазначено в п. 2 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» №5 від 07 лютого 2014 року до позовів, що виникають з приводу нерухомого майна, належать, зокрема, позови про визнання права власності на таке майно, про витребування майна із чужого незаконного володіння, про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном, не пов`язаних із позбавленням володіння, про встановлення сервітуту, виключення майна з-під арешту, визнання правочину недійсним (незалежно від заявлення вимоги про застосування наслідків недійсності правочину ) тощо.

Відтак, позови що виникають з приводу нерухомого майна - це позови пов`язані з нерухомим майном, нерухомістю, нерухомою річчю, а тому усі позови, у спорах, які є наслідком правовідносин пов`язаних з обігом нерухомого майна повинні бути пред`явлені до суду за місцем знаходження цього майна

Верховний Суд у складі першої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові від 10 квітня 2019 року у справі № 638/1988/17 навів такі висновки: «Предметом позову у цій справі є зобов`язання, які випливають з надання послуг централізованого постачання холодної води та водовідведення. Такі послуги надаються за місцем знаходження нерухомого майна. З урахуванням наведеного, позов про стягнення заборгованості за надання послуг з утримання нерухомого майна має пред`являтися за місцем знаходження цього майна, за правилами виключної підсудності».

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 07 липня 2020 року у справі №910/10647/18 зазначила таке: «Виключна підсудність застосовується до тих позовів, вимоги за якими стосуються нерухомого майна як безпосередньо, так і опосередковано, а спір може стосуватися як правового режиму нерухомого майна, так і інших прав та обов`язків, що пов`язані з нерухомим майном».

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 16 лютого 2021 року у справі №911/2390/18 навела висновки про те, що словосполучення «з приводу нерухомого майна» необхідно розуміти таким чином, що правила виключної підсудності поширюються на будь-які спори, які стосуються прав та обов`язків, що пов`язані з нерухомим майном. У таких спорах нерухоме майно не обов`язково виступає як безпосередньо об`єкт спірного матеріального правовідношення. Тому до спорів, предметом яких є стягнення заборгованості, яка виникла внаслідок невиконання зобов`язань за договором, який укладений щодо користування нерухомим майном, поширюються норми про виключну підсудність.

З матеріалів справи вбачається, що позивач звернувся до ОСОБА_1 з позовом про стягнення заборгованості з оплати житлово-комунальних послуг, що надаються за адресою знаходження нерухомого майна, а саме квартири АДРЕСА_1 , а також стягнення інфляційної складової боргу та 3% річних.

Тобто, зміст позовних вимог свідчить про те, що позивач звернувся з позовом про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, що надаються для утримання майна.

З огляду на те, що спір між сторонами виник з приводу оплати житлово-комунальних послуг, що надаються за адресою знаходження нерухомого майна, колегія суддів дійшла висновку, що даний позов повинен розглядатися судом за місцем знаходження цього майна відповідно до правил виключної підсудності ( ст. 30 ЦПК України ).

Квартира АДРЕСА_1 , за якою виникла заборгованість по оплаті за житлово-комунальні, знаходиться в межах територіальної юрисдикції Оболонського районного суду м. Києва.

Таким чином, висновок суду першої інстанції про передачу справи на розгляд до Ірпінського міського суду Київської області є помилковим, у зв`язку із чим оскаржувана ухвала суду підлягає скасуванню, а справа направленню до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Посилання суду першої інстанції на те, що адреса реєстрації місця проживання відповідача знаходиться в межах територіальної юрисдикції Ірпінського міського суду Київської області, як на підставу передачу справи за підсудністю до іншого суду є необґрунтованим, оскільки у разі конкуренції правил підсудності (статті 27 та 30 ЦПК України ) мають застосовуватися правила виключної підсудності.

Згідно із статтею 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги скасовує ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направляє справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст. 367, ст. 374, ст.ст. 381-384 ЦПК України, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Житлово-будівельного кооперативу «Шовковик-2» - задовольнити.

Ухвалу Оболонського районного суду міста Києва від 13 лютого 2025 року скасувати.

Справу за позовом Житлово-будівельного кооперативу «Шовковик-2» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги направити для продовження розгляду до Оболонського районного суду м. Києва.

Постанова набирає законної сили негайно з дня її ухвалення і оскарженню в касаційному порядку до Верховного Суду не підлягає.

Судді Київського апеляційного суду: Б.Б. Левенець

Є.П. Євграфова

В.В. Саліхов