КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер апеляційного провадження: 22-ц/824/4874/2025
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2025 року м. Київ

Справа № 760/9401/13-ц

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді-доповідача Ящук Т.І.,

суддів Кирилюк Г.М., Рейнарт І.М.,

за участю секретаря судового засідання Мех В.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу Акціонерного товариства «УкрСиббанк», яка подана представником Останковою Валентиною Олександрівною, на ухвалу Солом`янського районного суду міста Києва від 15 травня 2024 року, постановлену у складі судді Верещінської І.В.,

у справі за заявою Акціонерного товариства «УкрСиббанк», заінтересована особа - ОСОБА_1 про видачу дублікату виконавчого листа та про поновлення строку для пред`явлення його до виконання,

встановив:

28 лютого 2024 року представник АТ «УкрСиббанк» звернувся до суду із заявою про видачу дублікату виконавчого листа та про поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Зазначає, що 03.03.2014 року судом винесено рішення про задоволення позовних вимог АТ «УкрСиббанк», яке набрало законної сили. 15.08.2014 року було видано виконавчий лист №2-612/14. 04.10.2016, 20.04.2017, 20.06.2018, 20.04.2020, 30.07.2020, 03.06.2021, 10.02.2022 року заявник направляв запити до Солом`янського відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві про надання інформації про хід виконання пред`явленого виконавчого листа №2-612/14 від 15.08.2014 року.

Лише 03.10.2023 року отримано відповідь про те, що перевіркою автоматизованої системи виконавчого провадження встановлено, що на виконанні у відділі перебувало виконавче провадження ВП № НОМЕР_1 з примусового виконання виконавчого листа № 2-612/14 від 15.08.2014 року виданого Солом`янським районним судом міста Києва про стягнення солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 на користь ПАТ «Укрсиббанк» боргу у розмірі 51 274,42 доларів США, що еквівалентно 409 836,43 грн. (боржник ОСОБА_1

27.01.2015 року державним виконавцем, керуючись статтями 17, 19, 20, 25 Закону України «Про виконавче провадження», винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з одночасним накладенням арешту на майно боржника. 09.09.2015 державним виконавцем, керуючись ст. 28 Закону, винесено постанову про стягнення виконавчого збору. 11.03.2016 року державним виконавцем, керуючись п. 2 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу. Надати будь-яку іншу інформацію щодо ВП № НОМЕР_1 немає можливості, оскільки відповідно до Правил ведення діловодства та архіву в органах державної виконавчої служби та приватними виконавцями, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 1829/5 від 07.06.2017 року, вищевказане виконавче провадження знищено за закінченням терміну. Надати підтвердження направлення виконавчого документу на адресу стягувача не має можливості, оскільки згідно Номенклатури справ реєстри відправки рекомендованої кореспонденції зберігаються 1 рік.

А тому, зазначає, що можна зробити висновок про помилкове знищення оригіналів виконавчих документів ДВС при знищенні виконавчих проваджень. Оскільки рішення суду не виконано, порушено права АТ «УкрСиббанк» як кредитора, що позбавляє права кредитора на повернення свого майна та надає можливість боржнику уникнути виконання зобов`язання за кредитним договором, тому просить задовольнити заяву та видати дублікат виконавчого листа і поновити строк пред`явлення його до виконання.

Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 15 травня 2024 року у задоволенні заяви про видачу дублікату виконавчого листа та поновлення строку для пред`явлення до виконання - відмовлено.

Не погоджуючись з ухвалою суду, представник АТ «Укрсиббанк» - Останкова В.О. звернулась з апеляційною скаргою, у якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити заяву.

Вказує, що висновок суду першої інстанції про те, що банк не цікавився ходом виконавчого провадження, що було підставою для відмови у задоволенні заяви, спростовуються матеріалами справи, а саме, неодноразові запити та скарги до Управління забезпечення примусового виконання рішень у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 04.10.2016 року, 20.04.2017 року, 20.06.2018 року, 29.10.2018 року, 02.12.2019 року, 23.12.2019 року, 15.04.2020 року, 20.04.2020 року, 31.07.2020 року, 03.06.2021 року, 13.07.2021 року, 10.02.2022 року, 04.09.2023 року і лише 03.10.2023 року Солом`янський РВДВС повідомив про те, що 11.03.2016 року керуючись п.2 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу. Надати додаткову інформацію немає можливості, у зв`язку зі знищенням справи за закінченням терміну зберігання.

Таким чином, факт відсутності виконавчого документа у заявника та в органі ДВС свідчить про його втрату, такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 09.10.2019 року у справі № 2-6471/06.

Звертає увагу, що інформація, яку надав у відповіді Солом`янський ВДВС м. Києва від 03.10.2023 року про відсутність у матеріалах справи повідомлення про вручення рекомендованого листа, не може слугувати доказом, що виконавчий лист було направлено на адресу заявника та ним отримано.

А тому необґрунтована відмова судом першої інстанції у видачі дубліката виконавчого листа позбавляє заявника прав гарантованих йому Конституцією України та іншими нормативно-правовими актами, стосовно повного та належного виконання рішення, яке набрало законної сили, з причин, які об`єктивно не залежали від його волі.

Представник АТ «Укрсиббанк» Гладиш Я.М. в судовому засіданні підтримала доводи апеляційної скарги та просила задовольнити.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явилися, будучи повідомленими про день та час розгляду справи у встановленому законом порядку, про причини своєї неявки суд не повідомили, а тому колегія суддів вважала можливим розглянути справу за їх відсутності відповідно до вимог ч.2 ст. 372 ЦПК України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, з`ясувавши обставини справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 431 ЦПК України, виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Згідно з п.17.4 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України ( набув чинності з 15.12.2017 року) у разі втрати виконавчого документа, суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Відповідно до ч. 1 ст. 433 ЦПК України, у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Статтею 12 Закону України «Про виконавче провадження», визначено, що стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції.

З викладеного вбачається, що суд поновлює строк виключно у випадку пропущення строку з поважних причин, а обов`язок доведення поважності причин пропуску строку покладено на особу, яка подає клопотання про поновлення строків.

Причина пропуску строку є поважною, якщо відповідну процесуальну дію не вчинено у зв`язку із обставинами, що безпосередньо унеможливлювали або ускладнювали можливість вчинення процесуальних дій у визначений строк. Така обставина має існувати об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк і виникнути протягом строку, який пропущено. Зазначене повинно підтверджуватися належними і допустимими засобами доказування.

У пунктах 44 - 47 постанови Великої Палати Верховного Суду від 21 серпня 2019 року в справі № 2-836/11 (провадження № 14-308цс19) зроблено висновок, що «стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції (частина шоста статті 12 Закону № 1404-VIII). У разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено (частина перша статті 433 ЦПК України).

Відповідно до підпункту 17.4 пункту 1 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України до дня початку функціонування Єдиного державного реєстру виконавчих документів: у разі втрати виконавчого документа, суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання .

Якщо строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання не сплив або суд його поновив, то заява про видачу дубліката цього документа, який втрачений, вважається поданою у межах встановленого для пред`явлення його до виконання строку. Натомість, коли строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання сплив, і суд його не поновив, то за результатами розгляду заяви про видачу дубліката втраченого виконавчого документа суд відмовляє у задоволенні цієї заяви».

Звертаючись до суду з даною заявою, представник АТ «Укрсиббанк» обґрунтовує вимоги заяви про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання тим, що про втрату виконавчого документа АТ «Укрсиббанк» дізнався лише з відповіді начальника Солом`янського відділу державної виконавчої служби у місті Києві від 03 жовтня 2023 року, не зважаючи на надіслання неодноразових запитів про хід виконавчого провадження у період 2016 - 2022 років.

Вказаним листом від 03.10.2023 року начальник Солом`янського відділу ДВС у м. Києві повідомив, що 11.03.2016 року керуючись п.2 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу. Надати додаткову інформацію немає можливості у зв`язку зі знищенням справи за закінченням терміну зберігання.

Актом, складеним працівниками АТ «УкрСиббанк» 20.02.2024 року, засвідчено, що у період з 11.03.2016 року по дату складання акту оригінал виконавчого документу у справі № 2-612/14 від 15.08.2014 року, виданий Солом`янським районним судом м. Києва, на адресу банку на надходив. Отже, виконавчий лист було втрачено.

Постановляючи оскаржувану ухвалу від 15 травня 2024 року про відмову у поновленні строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання та видачу його дублікату, суд першої інстанції виходив з того, що всупереч вимог ст.ст. 76-81 ЦПК України, заявник не надав жодних належних та допустимих доказів, які б свідчили про об`єктивні та непереборні для стягувача обставини пропуску зазначеного строку.

Суд звертав увагу на той факт, що судом було винесено рішення у 2014 році, виконавчі листи судом було видано 15.08.2014 року, а стягувачем направлено запит до органу ДВС щодо надання інформації про хід виконання виконавчого листа лише у 2016 році. І навіть після отримання відповіді від органу ДВС 23.10.2023 року, до суду із заявою про видачу дублікату виконавчого листа та поновлення строку для його пред`явлення АТ «УкрСиббанк» звернулось лише 28.02.2024 року. Зазначене свідчить про те, що стягувач не цікавився ходом виконання судового рішення. Окрім того, доказів, що свідчили б про добросовісну реалізацію стягувачем АТ «УкрСиббанк» своїх процесуальних прав та належне виконання процесуальних обов`язків, зокрема вчинення усіх можливих та залежних від нього дій, спрямованих на своєчасний контроль за виконанням судового рішення, заявник суду не надав.

З висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення заяви колегія суддів погоджується, виходячи з наступного.

Із заявою про видачу дублікату виконавчого листа та про поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання представник АТ «УкрСиббанк» звернувся до суду 28 лютого 2024 року.

Як вбачається з повідомлення заступника голови Солом`янського районного суду м. Києва від 24 квітня 2024 року, цивільна справа № 760/9401/13-ц за позовом Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - знищена за закінченням терміну зберігання. В архіві зберігається лише рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 03 березня 2014 року та ухвала Апеляційного суду м. Києва від 14 травня 2014 року, копію яких надано ( а.с. 63).

Рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 03 березня 2014 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 14 травня 2014 року, позов Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, - задоволено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_2 (позичальника), ОСОБА_3 , ОСОБА_1 (поручителів) на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» заборгованість за договором про надання споживчого кредиту №0 від 10 квітня 2008 року у розмірі 51 274,42 доларів США, що еквівалентно 409 836,43 грн. та пеню за порушення термінів повернення кредиту та процентів за кредит у розмірі 5407,99 грн.

Як вбачається з відповіді начальника Солом`янського відділу Державної виконавчої служби у місті Києві від 03 жовтня 2023 року на звернення представника АТ «УкрСиббанк» від 14.09.2023 року, перевіркою автоматизованої системи виконавчого провадження встановлено, що на виконанні у відділі перебувало виконавче провадження ВП № НОМЕР_1 з примусового виконання виконавчого листа № 2-612/14 від 15.08.2014 року, виданого Солом`янським районним судом міста Києва, про стягнення солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 на користь ПАТ «Укрсиббанк» боргу у розмірі 51274,42 доларів США, що еквівалентно 409 836,43 грн. (боржник ОСОБА_1 ).

27 січня 2015 року державним виконавцем, керуючись статтями 17, 19, 20, 25 Закону України «Про виконавче провадження», винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з одночасним накладенням арешту на майно боржника.

09 вересня 2015 державним виконавцем, керуючись ст. 28 Закону, винесено постанову про стягнення виконавчого збору.

11 березня 2016 року державним виконавцем, керуючись п. 2 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження», винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу.

Надати будь-яку іншу інформацію щодо ВП № НОМЕР_1 немає можливості, оскільки відповідно до Правил ведення діловодства та архіву в органах державної виконавчої служби та приватними виконавцями, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 1829/5 від 07.06.2017 року, вищевказане виконавче провадження знищено за закінченням терміну. Надати підтвердження направлення виконавчого документу на адресу стягувача немає можливості, оскільки згідно Номенклатури справ реєстри відправки рекомендованої кореспонденції зберігаються 1 рік. ( а.с. 8).

Актом, складеним працівниками АТ «УкрСиббанк» 20.02.2024 року засвідчено, що у період з 11.03.2026 року по дату складання акту оригінал виконавчого документу у справі № 2-612/14 від 15.08.2014 року, виданий Солом`янським районним судом м. Києва, про стягнення солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 на користь АТ «Укрсиббанк»» боргу в сумі 51 274,42 долари США, що еквівалентно 409 836,43 грн. (боржник ОСОБА_1 ) на адресу банку на надходив ( а.с. 11).

Обґрунтовуючи поважність причин пропуску строку пред`явлення виконавчого листа до виконання, заявник послався на те, що він не отримав копії постанови від 11 березня 2016 року про повернення виконавчого документу стягувачу та оригіналу виконавчого листа, тому йому не було відомо про втрату виконавчого документу, а на неодноразові запити протягом 2016 - 2022 років ні Солом`янським ВДВС, ні Управлінням ДВС ГТУЮ у м. Києві, ні Управлінням забезпечення примусового виконання рішень у м. Києві Центрального Міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Київ) відповіді стягувачу надано не було, лише у жовтні 2023 року стягувач отримав інформацію щодо повернення виконавчого листа стягувачу у березні 2016 року.

На підтвердження обставин, викладених у заяві про видачу дублікату виконавчого листа та поновлення пропущеного строку на пред`явлення виконавчого листа до виконання, представником АТ «УкрСиббанк» надано копії клопотань про хід виконання виконавчого провадження № НОМЕР_1 з примусового виконання виконавчого листа № 2-612/14 від 15.08.2014 року, виданого Солом`янським районним судом м. Києва про стягнення солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 на користь АТ «Укрсиббанк»» заборгованості за договором про надання споживчого кредиту №0 від 10 квітня 2008 року у розмірі 51 274,42 доларів США, що еквівалентно 409 836,43 грн., та пеню за порушення термінів повернення кредиту та процентів за кредит у розмірі 5407,99 грн.

Зазначені клопотання були надіслані представником АТ «Укрсиббанк» на адресу Солом`янського районного ВДВС ГТУЮ у м. Києві 04 жовтня 2016 року, 20 квітня 2017 року, 20 червня 2018 року, 02 грудня 2019 року.

Також 29 жовтня 2018 року та 23 грудня 2019 року на адресу Управління ДВС ГТУЮ у м. Києві представником АТ «УкрСиббанк» були надіслані скарги щодо ненадання начальником Солом`янського ВДВС відповіді на клопотання про хід виконавчого провадження.

23 квітня 2020 року, 31 липня 2020 року, 03 червня 2021 року, 10 лютого 2022 року представником АТ «УкрСиббанк» було направлено запити про хід виконання пред`явленого виконавчого листа №2-612/14 від 15.08.2014 року до Солом`янського районного ВДВС у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Київ), 13 липня 2021 року - скаргу на бездіяльність начальника Солом`янського ВДВС до Управління забезпечення примусового виконання рішень у м. Києві, а 04 вересня 2023 року - клопотання про хід виконання виконавчого листа.

На підтвердження направлення та отримання адресатом зазначених клопотань та скарг надано копії рекомендованих повідомлень про вручення поштових відправлень адресатам. Однак, в зазначених рекомендованих повідомленнях відсутні об`єктивні дані, які б підтверджували, що надсилались та були отримані саме клопотання щодо вказаного виконавчого листа.

Відповідно до ч. 2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний: 1) здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом; 2) надавати сторонам виконавчого провадження, їхнім представникам та прокурору як учаснику виконавчого провадження можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження; 3) розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження» сторони виконавчого провадження та прокурор як учасник виконавчого провадження мають право ознайомлюватися з матеріалами виконавчого провадження, робити з них виписки, знімати копії, заявляти відводи у випадках, передбачених цим Законом, мають право доступу до автоматизованої системи виконавчого провадження, право оскаржувати рішення, дії або бездіяльність виконавця у порядку, встановленому цим Законом, надавати додаткові матеріали, заявляти клопотання, брати участь у вчиненні виконавчих дій, надавати усні та письмові пояснення, заперечувати проти клопотань інших учасників виконавчого провадження та користуватися іншими правами, наданими законом.

Статтею 12 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» встановлено, що контроль за діяльністю державних виконавців та інших працівників органів державної виконавчої служби здійснюють органи примусового виконання рішень, визначені у статті 6 цього Закону, в порядку, встановленому Міністерством юстиції України.

Відповідно до ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження», рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про відсутність поважних причин пропуску строку на пред`явлення виконавчого листа до виконання, оскільки стягувачем не надано до суду доказів щодо використання своїх прав, передбачених нормами Закону, як сторони виконавчого провадження, в тому числі на ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження, оскарження рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця тощо, що у свою чергу свідчить про неналежне відношення кредитора до забезпечення своїх прав як стягувача та виконання обов`язків як сторони у справі.

Виходячи зі змісту п.17.4 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України, закон пов`язує видачу дубліката виконавчого листа не тільки із його втратою, а в тому числі, що є істотним, із дотриманням строку подання відповідної заяви про видачу дубліката або у зв`язку із поновленням такого строку, що відповідає наведеному вище правовому висновку Великої Палати, а також правовій позиції Верховного Суду в постановах від 26 грудня 2019 року у справі № 10/339/10 та від 28 травня 2020 року у справі № 1003/6035/12.

Відповідно, умовою для видачі дубліката виконавчого документу є звернення стягувача із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання, або непред`явлення виконавчого документа до виконання у визначений законом строк з причин, визнаних судом поважними, та у разі доведеності втрати його оригіналу.

Колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції про те, що звернувшись із заявою про поновлення строку на пред`явлення виконавчого листа до виконання та видачу дубліката виконавчого листа, стягувач АТ «УкрСиббанк» не надав доказів, які б підтверджували поважність причин пропуску строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Встановлено, що на час видачі виконавчого листа від 15 серпня 2014 року діяв Закон України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року № 606-XIV, відповідно до статті 22 якого рішення суду може бути пред`явлено до виконання протягом року.

Пунктом 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» ( чинного станом на день винесення постанови про повернення виконавчого документа стягувачу від 11.03.2016 року), виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» 1404-VIII, що набув чинності з 05 жовтня 2016 року, виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Відповідно до пунктів 5, 7 розділу ХІІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1404-VIII виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред`являються до виконання у строки, встановлені цим Законом. Виконавчі дії, здійснення яких розпочато до набрання чинності цим Законом, завершуються у порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом. Після набрання чинності цим Законом виконавчі дії здійснюються відповідно до цього Закону.

Частиною 5 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 12 цього Закону, крім випадків, коли виконавчий документ не підлягає виконанню або покладені виконавчим документом на боржника зобов`язання підлягають припиненню відповідно до умов угоди про врегулювання спору (мирової угоди), укладеної між іноземним суб`єктом та державою Україна на будь-якій стадії урегулювання спору або розгляду справи, включаючи стадію визнання та виконання рішення, незалежно від дати укладення такої угоди.

26 березня 2022 року набрав чинності Закон України від 15 березня 2022 року № 2129-IX «Про внесення зміни до розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про виконавче провадження», яким розділ XIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1404-VIII доповнено пунктом 10-2, згідно з яким тимчасово, на період до припинення або скасування воєнного стану на території України визначені цим Законом строки перериваються та встановлюються з дня припинення або скасування воєнного стану.

З викладеного вбачається, що виконавчий лист було пред`явлено стягувачем до виконання у січні 2015 року, постановою державного виконавця від 11 березня 2016 року виконавчий лист повернуто стягувачу, відповідно виконавчий лист мав бути пред`явлений повторно до виконання до 11 березня 2019 року, відтак, станом на день запровадження воєнного стану в Україні строк пред`явлення виконавчого листа у даній справі сплив, із заявою про видачу дубліката виконавчого листа банк до суду звернувся 28 лютого 2024 року, не надавши доказів поважності причин пропуску строку пред`явлення виконавчого листа до виконання як у період до 11 березня 2019 року, так і до 24 лютого 2022 року.

Доводи апеляційної скарги АТ «УкрСиббанк» щодо наявності поважних причин пропуску строку пред`явлення виконавчого листа до виконання, які обумовлені втратою виконавчого листа, про що банк дізнався лише з відповіді Солом`янського ВДВС від 03 жовтня 2023 року, а на усі попередні звернення, надіслані протягом 2016 - 2022 років відповіді стягувачу надано не було, колегія суддів відхиляє як необґрунтовані та непереконливі, оскільки доказів, що свідчили б про належну реалізацію стягувачем АТ «УкрСиббанк» своїх процесуальних прав та належне виконання процесуальних обов`язків, зокрема вчинення усіх можливих та залежних від нього дій, спрямованих на своєчасний контроль за виконанням судового рішення, заявник суду не надав.

Звернення до виконавчої служби з клопотаннями про надання інформації про хід виконавчого провадження один - два рази на рік протягом семи років, за відсутності від органів ДВС, як стверджує стягувач, відповіді на такі звернення, неможливо розцінювати як належну реалізацію прав стягувачем, зацікавленим у виконанні судового рішення, що набуло законної сили у 2014 році.

Поважність причин пропуску строку є оціночним поняттям та має встановлюватись у кожному окремому випадку на підставі відповідних доказів, які у свою чергу оцінюються судом за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. При цьому, поважними причинами пропуску строку можуть бути визнані лише ті обставини, які є об`єктивно непереборними, незалежними від волевиявлення сторони та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для вчинення процесуальної дії та підтверджені належними доказами.

Положення Закону України «Про виконавче провадження», що обмежують строк на пред`явлення виконавчих документів до примусового виконання, є законодавчим втіленням принципу правової визначеності та встановлюють строк, протягом якого боржник може очікувати примусового виконання рішення, ухваленого не на його користь. Протягом цього строку позивач (стягувач), який бажає примусово виконати рішення суду, повинен вжити всіх залежних від нього заходів для отримання виконавчого документу та пред`явлення його до примусового виконання.

Крім того, слід врахувати правовий статус стягувача - юридична особа (банк), яка достеменно обізнана з процедурою виконавчого провадження, має добросовісно користуватися процесуальними правами та сприяти ефективному та своєчасному виконанню судового рішення, володіє відповідними інструментами та має можливість відслідковувати хід виконавчого провадження за допомогою відкритих реєстрів.

З огляду на зазначене, заявник не надав доказів на підтвердження поважності причин пропуску строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання, які б свідчили про об`єктивні та непереборні для стягувача обставини пропуску зазначеного строку та не надав належних та допустимих доказів на обґрунтування своїх вимог.

У постанові від 21 серпня 2019 року у справі 2-836/11 (провадження № 14-308цс19) Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що коли строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання сплив, і суд його не поновив, то за результатами розгляду заяви про видачу дубліката втраченого виконавчого документа суд відмовляє у задоволенні цієї заяви.

Отже, оскільки строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання сплив, і суд його не поновив, то за результатами розгляду заяви про видачу дубліката втраченого виконавчого документа суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у задоволенні цієї заяви.

Інші доводи апеляційної скарги стягувача висновків суду першої інстанції не спростовують та на їх правильність не впливають.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції додержано норм матеріального і процесуального права, а тому ухвалу суду необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись ст. ст. 268, 367, 368, 374 - 375, 381 - 383 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «УкрСиббанк», яка подана представником Останковою Валентиною Олександрівною, - залишити без задоволення.

Ухвалу Солом`янського районного суду міста Києва від 15 травня 2024 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови складено 01 вересня 2025 року.

Суддя - доповідач: Ящук Т.І.

Судді: Кирилюк Г.М.

Рейнарт І.М.