Ухвала

(про залишення позовної заяви без руху)

Справа № 568/1352/25

Провадження № 2/568/499/25

29 серпня 2025 р. м.Радивилів

Суддя Радивилівського районного суду Рівненської області Троцюк В.О.,

розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Комунального закладу «Радивилівський міський будинок культури» Радивилівської міської ради Дубенського району Рівненської області про зобов`язання видати належним чином оформлену трудову книжку та стягнення середнього заробітку за вимушеного прогулу,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду позовом до КЗ «Радивилівський міський будинок культури» Радивилівської міської ради Дубенського району Рівненської області про зобов`язання видати належним чином оформлену трудову книжку та стягнення середнього заробітку за вимушеного прогулу.

В обґрунтування вимог позивач вказує, що відповідно до наказу №5 від 15.02.2024 року був призначений на посаду завідувача філіалом «Клуб Немирівка» КЗ «Радивилівський МБК» за строковим договором. Відповідно до наказу від 12 лютого 2025 року його було звільнено із займаної посади з 15 лютого 2025 року в зв`язку із завершенням дії трудового договору (контракту). Однак, в порушення вимог трудового законодавства йому не було видано належним чином оформлену трудову книжку та не було проведено повного розрахунку.

Ознайомившись із поданою заявою, суддя вважає за необхідне залишити її без руху з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

За загальним правилом (ч. 1 ст. 5 ЦПК України) суд здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних і юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Частиною 3 ст. 175 ЦПК України передбачено, що позовна заява повинна містити ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості позивачу відомі), відомі номери засобів зв`язку, офіційної електронної адреси та адреси електронної пошти; зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці; обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору, якщо такі проводилися, в тому числі, якщо законом визначений обов`язків досудовий порядок урегулювання спору; перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви; попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести в зв`язку з із розглядом справи; підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав, покликання на процесуальний закон, на підставі якого позивач просить вирішувати даний спір. У позовній заяві можуть бути вказані й інші відомості, необхідні для правильного вирішення спору.

Подана позовна заява не відповідає вимогам п.1 ч. 3 ст. 175 ЦПК України.

В позовній заяві по батькові позивача зазначено « ОСОБА_2 », а із долучених копій документів до позовної заяви, вбачається, що вірним по батькові позивача є « ОСОБА_3 ».

Згідно з ч.1 ст. 28 ЦК України, фізична особа набуває прав та обов`язків і здійснює їх під своїм ім`ям. Ім`я фізичної особи, яка є громадянином України, складається із прізвища, власного імені та по батькові, якщо інше не випливає із закону або звичаю національної меншини, до якої вона належить.

За вказаних обставин позивачу необхідно уточнити власне імя.

Згідно ч. 4 ст. 177 ЦПК України, до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Позивачем до позовної заяви не долучено доказів сплати судового збору. При цьому позивач зазначає, що судовий збір за вимогою про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу не справляється, посилаючись на постанову ВС КЦС №127/15018/23 від 13.03.2024 року.

Проте, посилання позивача на вказану правову позицію не заслуговує на увагу, оскільки вона не релевантна фактичним обставинам цієї справи: предметом спору у справі №127/15018/23 було скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору підчас розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.

Відповідно до ч.1 ст.4 Закону України «Про судовий збір», судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір», за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою, розмір судового збору становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно з абз. 1 ч. 2 ст. 6 Закону України «Про судовий збір» у разі якщо судовий збір сплачується за подання позовної заяви до суду в розмірі, визначеному з урахуванням ціни позову, а встановлена при цьому позивачем ціна позову не відповідає дійсній вартості спірного майна або якщо на день подання позову неможливо встановити точну його ціну, розмір судового збору попередньо визначає суд з подальшою сплатою недоплаченої суми або з поверненням суми переплати судового збору відповідно до ціни позову.

Так позивач у своєму позові ставить дві вимоги: зобов`язати відповідача видати належно оформлений оригінал трудової книжки та стягнути середній заробіток за час вимішеного прогулу (за весь час затримки видачі належним чином оформленої трудової книжки). Вказані вимоги не є вимогами про стягнення заробітної плати чи вимогою про поновлення на роботі, тому повинні оплачуватися судовим збором в сумі 2422,40 ( по 1211,20 грн. за кожну вимогу)

В прохальній частині позовної заяви ОСОБА_1 просить відстрочити йому сплату судового збору, жодним чином не обгрунтовуючи вказаного клопотання.

Суд звертає увагу позивача, що відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 136 ЦПК України, суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі. З підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд може зменшити розмір належних до оплати судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, або звільнити від їх оплати.

Відповідно до ст..8 Закону України "Про судовий збір» визначено, що враховуючи майновий стан сторони, суд своєю ухвалою за клопотанням сторони може відстрочити або розстрочити сплату судового збору за умов, що розмір судового збору перевищує 5 відсотків річного доходу позивача за попередній календарний рік.

З огляду на необгрунтованість вказаного клопотання, таке клопотання не може бути задоволене судом. Крім того, відстрочення сплати судового збору або звільнення від його сплати є правом, а не обов`язком суду.

Також, частиною 1 ст. 233 КЗпП України передбачено, що працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - у місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки.

Відповідно до ст. 234 КЗпП України у разі пропуску з поважних причин строків, установлених статтею 233 цього Кодексу, районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд може поновити ці строки.

Предметом цього спору, зокрема невидача належно оформленої трудової книжки при звільненні, на підставі наказу про звільнення ОСОБА_1 №6 від 12.02.2025 року. Позивач звернувся до суду з позовом 19 серпня 2025 року, тобто через шість місяців після свого звільнення.

Оскільки правова природа строку звернення до суду дозволяє констатувати, що запровадження строку, у межах якого особа може звернутися до суду з позовом, обумовлена передусім необхідністю дотримання принципу правової визначеності, що є невід`ємною складовою верховенства права. Забезпечення дотримання принципу правової визначеності потребує чіткого виконання сторонами та іншими учасниками справи вимог щодо строків звернення до суду.

Відтак позивачу необхідно вказати чи була йому вручена копія наказу про звільнення, коли була вручена копія наказу про звільнення, та причини звернення до суду з позовом через 6 місяців після свого звільнення. Якщо ж зазначений строк пропущений з поважних причин, заявити відповідне клопотання про поновлення пропущеного строку.

Таким чином, для усунення вищевказаних недоліків позовної заяви, позивачу необхідно: уточнити власне ім`я, сплати судовий збір у визначеному розмірі та надати до суду підтверджуючі документи, а також подати клопотання про поновлення строку звернення до суду з позовом, зазначивши причини пропуску, обгрунтувавши їх поважність та надавши відповідну докази.

У відповідності до ч. 1 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Враховуючи наведене вище, суддя вважає за необхідне позовну заяву залишити без руху, надавши позивачу строк для усунення вищезазначених недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали.

Судом при винесенні ухвали враховується прецедентна практика Європейського суду з прав людини, яка виходить з того, що реалізуючи п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 року та «Креуз проти Польщі» від 19 червня 2001 року. У вказаних Рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

У зв`язку з наведеним, вказані вимоги суду не є порушенням права на справедливий судовий захист, залишення позову без руху жодним чином не перешкоджає позивачу у доступі до правосуддя після усунення недоліків позовної заяви.

Керуючись ст.ст. 175, 177, 185, 259-261 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Комунального закладу «Радивилівський міський будинок культури» Радивилівської міської ради Дубенського району Рівненської області про зобов`язання видати належним чином оформлену трудову книжку та стягнення середнього заробітку за вимушеного прогулу - залишити без руху.

Повідомити позивача про необхідність виправити у десятиденний строк з дня отримання цієї ухвали зазначені недоліки, а саме уточнити власне ім`я, сплати судовий збір у визначеному розмірі та надати до суду підтверджуючі документи, а також подати клопотання про поновлення строку звернення до суду з позовом, зазначивши причини пропуску, обгрунтувавши їх поважність та надавши відповідну докази.

У разі невиконання ухвали суду у зазначений строк, заяву вважати неподаною та повернути її позивачу.

Копію ухвали надіслати позивачу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала не підлягає оскарженню окремо від рішення суду.

Суддя В.О. Троцюк