КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/8961/2025
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 серпня 2025 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів

судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Болотова Є.В.,

суддів: Музичко С.Г., Сушко Л.П.,

при секретарі Ганжалі С.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за заявою Головного управління ДПС у Чернігівській області, заінтересовані особи: акціонерне товариство «Мегабанк» в особі фонду гарантування вкладів фізичних осіб, фізична особа-підприємець ОСОБА_1 , про розкриття інформації, яка містить банківську таємницю,

за апеляційною скаргою представника Головного управління ДПС у Чернігівській області на рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 19 лютого 2025 року, ухваленого під головуванням судді Волошина В.О.,-

встановив:

У листопаді 2024 року Головне управління Державної податкової служби у Чернігівській області звернулось до суду із названою заявою.

Головне управління Державної податкової служби у Чернігівській області просило розкрити інформацію, яка містить банківську таємницю, щодо ФОП ОСОБА_1 , а саме інформацію про обсяг та обіг коштів за період з 20 грудня 2019 року по 05 жовтня 2021 року на розрахункових рахунках № НОМЕР_1 , № НОМЕР_2 , із зазначенням контрагентів, а також дати та суми операцій, призначення платежів, які подавались до банку, з метою використання при проведенні перевірки.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що розкриття вказаної інформації необхідне для недопущення втрат бюджету в умовах дії воєнного стану та для забезпечення дієвого контролю за діяльністю платників податків, декларування ними фактично отриманих доходів, сплати належних податків.

Рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 19 лютого 2025 року названу заяву залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі представник Головного управління Державної податкової служби у Чернігівській області просить рішення суду скасувати, та ухвалити нове рішення про задоволення вимог заяви в повному обсязі.

На адресу Київського апеляційного суду надійшла заява від представника Головного управління Державної податкової служби у Чернігівській області про розгляд апеляційної скарги без їх участі.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явились, про його час і місце повідомлені належним чином.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Залишаючи названу заяву без задоволення, суд першої інстанції виходив із недоведеності та необґрунтованості вимог заяви Головного управління Державної податкової служби у Чернігівській області. Рішення про проведення перевірки в порядку, визначеному законом, не приймалося.

Висновки суду першої інстанції відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Встановлено, що 29 грудня 2021 року Головне управління Державної податкової служби у Чернігівській області звернулось до ФОП ОСОБА_1 з листом щодо проведення відповідних контрольних заходів у зв`язку із припиненням підприємницької діяльності.

На підставі ст. 20 ПК України для проведення документальної перевірки, відповідно до п.п. 78.1.7 п.78.1 ст.78 ПК України, ФОП ОСОБА_1 необхідно закрити розрахункові рахунки в банківських установах та надати всі документи пов`язані з господарською діяльністю за період з 29 листопада 2019 року по 29 жовтня 2021 року.

Лист отриманоФОП ОСОБА_1 особисто 11 січня 2022 року.

25 січня 2022 року з Головне управління Державної податкової служби у Чернігівській області звернулось до АТ «Мегабанк» із вимогою про надання інформації про рух коштів із зазначенням контрагентів, дати операцій, суми проведених операцій та призначення кожного платежу по розрахунковим рахункам: № НОМЕР_1 (20 грудня 2019 року - 05 жовтня 2021 року), № НОМЕР_2 (30 січня 2020 року - 06 лютого 2020 року), за період часу з 20 грудня 2019 року по 05 жовтня 2021 року.

08 лютого 2022 року АТ «Мегабанк» повідомлено про неможливість надання вказаної інформації, оскільки така інформація є банківською таємницею відповідно до положень ст. 62 Закону України «Про банки і банківську діяльність».

Обгрунтовуючи подану заяву, Головне управління Державної податкової служби у Чернігівській області зазначало, що розкриття вказаної інформації необхідне для забезпечення дієвого контролю за діяльністю платників податків ФОП ОСОБА_1 , декларування фактично отриманих доходів, сплати належних податків.

Відповідно до ч. 1 ст. 1076 ЦК України банк гарантує таємницю банківського рахунку, операцій за рахунком і відомостей про клієнта.

Відомості про операції та рахунки можуть бути надані тільки самим клієнтам або їхнім представникам.

Іншим особам, у тому числі органам державної влади, їхнім посадовим і службовим особам, такі відомості можуть бути надані виключно у випадках та в порядку, встановлених законом про банки і банківську діяльність.

Частиною 1 статті 60 Закону України «Про банки і банківську діяльність» визначено, що інформація щодо діяльності та фінансового стану клієнта, яка стала відомою банку у процесі обслуговування клієнта та взаємовідносин з ним або стала відомою третім особам при наданні послуг банку або виконанні функцій, визначених законом, а також визначена у цій статті інформація про банк, є банківською таємницею.

Статтею 62 Закону «Про банки і банківську діяльність» визначено коло осіб, на вимогу яких розкривається банківська таємниця, підстави її розкриття та обсяг інформації, яка надається.

Так, підставами для розкриття банками інформації, яка містить банківську таємницю, є:

1) письмовий запит або дозвіл власника інформації;

2) письмова вимога або рішення суду;

3) письмова вимога уповноважених державних органів, перелік яких визначено законом і є вичерпним.

Відповідно до ст. 348 ЦПК України у заяві до суду про розкриття банком інформації, яка містить банківську таємницю, щодо юридичної або фізичної особи має бути зазначено: найменування суду, до якого подається заява; 2) ім`я (найменування) заявника та особи, щодо якої вимагається розкриття інформації, яка містить банківську таємницю, їх місце проживання або місцезнаходження, а також ім`я представника заявника, коли заява подається представником; 3) найменування та місцезнаходження банку, що обслуговує особу, щодо якої необхідно розкрити банківську таємницю; 4) обґрунтування необхідності та обставини, за яких вимагається розкрити інформацію, що містить банківську таємницю, щодо особи, із зазначенням положень законів, які надають відповідні повноваження, або прав та інтересів, які порушено; 5) обсяги (межі розкриття) інформації, яка містить банківську таємницю, щодо особи та мету її використання.

Підставою для розкриття інформації, яка містить банківську таємницю, є необхідність провести перевірку своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів до державного бюджету суб`єктом господарської діяльності.

При цьому своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплата податків та зборів (обов`язкових платежів) здійснюється шляхом проведення органами державної податкової служби планових і позапланових виїзних перевірок, підстави та порядок яких визначені законом.

Органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (стаття 19 Конституції України).

Відповідно до вимог пунктів 20.1.4, 20.1.5 статті 20 ПК України контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення; отримувати безоплатно від платників податків, а також від установ Національного банку України, банків та інших фінансових установ довідки у порядку, встановленому Законом України «Про банки і банківську діяльність» та цим Кодексом, довідки та/або копії документів про наявність банківських рахунків, а на підставі рішення суду - інформацію про обсяг та обіг коштів на рахунках.

У ст. 75 ПК України зазначено, що контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки. Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Саме по собі неподання у встановлений строк податкової декларації або їх розрахунків, необхідність перевірки достовірності, повноти нарахування та сплати усіх передбачених Податковим кодексом України податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства тощо є підставою для ініціювання органами державної податкової служби перевірок, згідно з процедурою, визначеною главою 8 Податкового кодексу України. У цьому випадку розкриття банківської таємниці можливе в разі доведення органом державної податкової служби обставин, за яких перевірки є неможливими або є інша об`єктивна потреба в розкритті такої таємниці.

Відповідно до п. 12 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 вересня 2011 року № 10 «Про судову практику в цивільних справах про розкриття банками інформації, яка містить банківську таємницю, щодо юридичних та фізичних осіб», у разі, якщо підставою звернення до суду, зокрема, органу державної податкової служби із заявою про розкриття банківської таємниці, є дії порушника податкового законодавства і стосовно таких дій для цих органів відповідними спеціальними законами передбачений спосіб реагування, то суд не має підстав для задоволення заяви. Винятком є обґрунтовані посилання заявника на неможливість вчинення ним дій відповідно до способів реагування, передбачених зазначеними законами. Зокрема, це можуть бути обґрунтовані посилання з поданням відповідних доказів про те, що особа, щодо якої вимагається розкриття банківської таємниці, не знаходиться за місцем своєї реєстрації; підтверджена неможливість вручення повідомлення з копією наказу про проведення документальної перевірки тощо.

Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 18 листопада 2019 року у справі № 752/19172/18 та від 28 травня 2020 року у справі № 761/13288/19.

Так, до матеріалів справи не долучено доказів на підтвердження прийняття заявником рішення про проведення перевірки щодо ФОП ОСОБА_1 в порядку, визначеному законом.

Крім того, Головним управлінням Державної податкової служби у Чернігівській області не надало суду доказів щодо проведення в установленому порядку перевірки з питань дотримання ФОП ОСОБА_1 податкового законодавства та/або неможливості вчинення дій відповідно до способів реагування, передбачених законом, а також не доведено існування обставин, за яких перевірка є неможливими або є інша об`єктивна потреба в розкритті такої таємниці.

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що заявником не повідомлено про наявність підстав неможливості вчинення ним дій відповідно до способів реагування, передбачених чинним законодавством.

Головне управління Державної податкової служби у Чернігівській області звертаючись до суду не довело існування обставин, які підтверджують неможливість проведення перевірки щодо ФОП ОСОБА_1 .

Доводи апеляційної скарги про те, що у Головного управління Державної податкової служби у Чернігівській області наявні підстави для звернення до суду із заявою про розкриття банківської таємниці, колегія суддів відхиляє, оскільки відмовляючи у задоволенні вказаної заяви суд першої інстанції обгрунтовано зазначив, що заявником документально не підтверджено здійснення усіх заходів досудового отримання інформації, що містить банківську таємницю та не додано до заяви документального підтвердження обставин, на які він посилається.

Інші доводи апеляційної скарги також не дають підстав для висновку про те, що при розгляді справи судом першої інстанції допущено порушення норм матеріального або неправильне застосування норм процесуального права.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що рішення суду від 19 лютого 2025 року ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, відтак підстав для його скасування за доводами апеляційної скарги немає.

Керуючись ст. 367, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, ст. 382 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу представника Головного управління ДПС у Чернігівській області залишити без задоволення.

Рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 19 лютого 2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного судового рішення.

Повний текст складено 25 серпня 2025 року.

Суддя-доповідач Є.В. Болотов

Судді: С.Г. Музичко

Л.П. Сушко