КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 758/7435/24
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 серпня 2025 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді - доповідача Слюсар Т.А.,

суддів: Голуб С.А., Таргоній Д.О.,

розглянувши у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою адвоката Безсмертного Олександра Олексійовича в інтересах товариства з обмеженою відповідальністю «ЖИТЛОВО-БУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ «УПРАВДОМ» на рішення Подільського районного суду міста Києва від 17 лютого 2025 року у складі судді Гребенюка В.В.,

у цивільній справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «ЖИТЛОВО-БУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ «УПРАВДОМ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И В :

У червні 2024 року товариство з обмеженою відповідальністю «ЖИТЛОВО-БУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ «УПРАВДОМ»(далі - ТОВ «ЖБК «УПРАВДОМ») звернулося у суд із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Позов обґрунтовано тим, що позивач є експлуатуючою компанією, яка здійснює обслуговування будинку АДРЕСА_1 . Відповідач є власником квартири АДРЕСА_2 . Внаслідок порушення відповідачем своїх обов`язків щодо своєчасної оплати вартості спожитих житлово-комунальних послуг за період часу з 28 серпня 2019 року по 31 травня 2024 року, які позивач надавав відповідачу, обумовило виникнення у останнього заборгованості в загальному розмірі 50 360 грн 18 коп, яка складається з: 29 094 грн 32 коп - сума боргу за спожиті житлово-комунальні послуги; 17 110 грн 75 коп - збитки від інфляції; 4 155 грн 11 коп - 3% річних, а відтак, позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь вказану заборгованість.

Рішенням Подільського районного суду міста Києва від 17 лютого 2025 року у задоволенні позову ТОВ «ЖБК «УПРАВДОМ» відмовлено.

В апеляційній скарзі адвокат Безсмертний О.О. в інтересах ТОВ «ЖБК «УПРАВДОМ»просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким стягнути з відповідача збитки від інфляції - 17 110 грн 75 коп, 3% річних - 4 155 грн 11 коп та витрати по сплаті судового збору у розмірі 3 028 грн і витрати на професійну правничу допомогу у розмірі - 7 000 грн.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що позивач поніс збитків завданих діями відповідача у вигляді збитків від інфляції, 3% річних, витрат по сплаті судового збору і витрати на професійну правничу допомогу у розмірі. На даний час заборгованість не погашена.

Вказано, що нараховані на суму боргу інфляційні втрати входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів.

Посилається на те, що є необхідність у задоволені вимог, пов`язаних з стягненням витрат на професійну правничу допомогу адвоката Безсмертного О.О. в розмірі 7 000 грн.

Звертає увагу, що законодавством передбачений двосторонній обов`язок, щодо укладання договору про надання житлово-комунальних послуг, у зв`язку з чим у разі відмови на оплату таких послуг споживачем з посиланням на відсутність укладеного договору не беруться до уваги, оскільки споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними.

Крім того, відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Відзиву на апеляційну скаргу не надійшло.

У порядку ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно з ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Тому, розгляд справи здійснюється без виклику сторін в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Матеріалами справи встановлено, ТОВ «ЖБК «УПРАВДОМ» є юридичною особою та діє на підставі Статуту.

Відповідно до п. 1.10 Статуту, предметом діяльності товариства є здійснення господарської діяльності направленої на задоволення потреб фізичних, юридичних осіб, інших суб`єктів господарювання, у продукції, товарах або послугах Товариства, та отримання прибутку.

ТОВ «ЖБК «УПРАВДОМ» є експлуатуючою організацією, яка здійснює обслуговування будинку АДРЕСА_1 та на підставі договору надає відповідачу комунальні послуги, який є власником квартири АДРЕСА_2 , що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с. 7).

Відповідно до розрахунку заборгованості за житлово-комунальні послуги заборгованість відповідача перед позивачем за період з 28 серпня 2019 року по 31 травня 2024 року, складає 50 360 грн 18 коп, яка складається з: 29 094 грн 32 коп - сума боргу за спожиті житлово-комунальні послуги; 17 110 грн 75 коп - збитки від інфляції; 4 155 грн 11 коп - 3% річних (а.с. 32-35).

Крім того зі справи убачається, що станом на 09 липня 2024 року відповідачем була погашена сума основної заборгованості - 29 200 грн, що підтверджується квитанціями:

код 9345-9418-7030-5205 від 21.06.2024 на загальну суму 14 000 грн;

код 9345-9415-3433-8792 від 21.06.2025 на загальну суму 500 грн;

код 9346-3307-3767-9037 від 25.06.2024 на загальну суму 500 грн;

код 9346-4236-3089-4822 від 26.06.2024 на загальну суму 500 грн;

код 9346-5309-3728-2949 від 27.06.2024 на загальну суму 500 грн;

код 9346-6564-5248-5013 від 28.06.2024 на загальну суму 500 грн;

код 9346-7856-8762-8117 від 29.06.2024 на загальну суму 500 грн;

код 9346-9376-8544-6858 від 01.07.2024 на загальну суму 1 200 грн;

код 9346-9339-0262-3681 від 01.07.2024 на загальну суму 10 500 грн;

код 9346-0587-0104-1586 від 02.07.2024 на загальну суму 500 грн (а.с. 61-64).

Вказана обставина підтверджена й довідкою позивача № 88442-1 від 08 липня 2024 року, відповідно до якої за період х 22 червня 2024 року по 02 липня 2024 року (включно) від імені ОСОБА_1 на рахунок товариства зараховано 29 200 грн (а.с. 65).

Вирішуючи спір районний суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для стягнення з відповідача основної суми заборгованості за житлово-комунальні послуги у розмірі 29 094 грн 32 коп, з огляду на її сплату під час провадження справи в суді.

При цьому районний суд не убачав підстав до стягнення інфляційних збитків та 3 % річних, оскільки позивачем ні в позовній заяві, ні в доданих документах не надано доказів на обґрунтування вимог щодо їх стягнення, а саме не надано обґрунтованого розрахунку заборгованості.

Між тим, районний суд таких висновків дійшов з неповним з`ясуванням обставин справи, що призвело до неправильного застосування норм матеріального права й ухвалення незаконного рішення.

Згідно з вимогами статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Отже, у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення. Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань (висновок Великої Палати Верховного Суду, висловлений у постанові від 16 травня 2018 року у справі № 686/21962/15-ц).

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (частина друга статті 625 ЦК України).

Як роз`яснив Верховний Суд України у правовій позиції від 16 грудня 2015 року у справі № 6-2023цс15, закріплена в пункті 10 частини третьої статті 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" правова норма щодо відповідальності боржника за несвоєчасне здійснення платежів за житлово- комунальні послуги у вигляді пені не виключає застосування до таких правовідносин правових норм, установлених у статті 625 ЦК України. Інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов`язання, вираженого в національній валюті, та трьох відсотків річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утриманими грошовими коштами.

Тобто, у разі прострочення виконання грошового зобов`язання з оплати отриманих житлово - комунальних послуг, на боржника покладається відповідальність, передбачена статтею 625 ЦК України.

Відповідно до правового висновку, викладеного Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 07 квітня 2020 року у справі №910/4590/19 зобов`язання зі сплати інфляційних втрат та трьох процентів річних є акцесорним, додатковим до основного, залежить від основного зобов`язання і поділяє його долю тобто, що три проценти річних та інфляційні втрати не є штрафними санкціями, а входять до складу грошового зобов`язання.

Матеріалами справи доведено, що заявлену у справі заборгованість за житлово-комунальні послуги відповідачем сплачено після звернення у суд із позовом, а саме після 17 червня 2024 року й до 02 липня 2024 року.

В той час як відповідно до справи, позивачем заявлено до стягнення з відповідача три проценти річних та інфляційні втрати, які нараховано останнім на загальну суму основного боргу у розмірі 29 094 грн 32 коп за період з 28 серпня 2019 року до 31 травня 2024 року.

Таким чином, враховуючи те, що доказами, які містяться в матеріалах справи підтверджується, що суму заборгованості за надані послуги відповідачем остаточно було сплачено 02 липня 2024 року, а тому на підставі положень статті 625 ЦК України у позивача виникло право вимагати у відповідача сплатити суму інфляційних втрат, а також три проценти річних, нарахованих за час прострочення виконання грошового зобов`язання.

Посилання суду на відсутність у справі обґрунтувань вимог про стягнення трьох процентів річних та інфляційних втрат спростовуються змістом позову, у якому міститься посилання на положення ст. 625 ЦК України (а.с. 4).

Перевіривши надані позивачем розрахунки трьох процентів річних та інфляційних втрат на предмет правильності та обґрунтованості, судом встановлено, що останні здійснено арифметично вірно у відповідності до вимог законодавства, у зв`язку з чим вимоги позивача про стягнення 4 155 грн 11 коп - трьох процентів річних та 17 110 грн 75 коп інфляційних втрат є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

За таких обставин помилковими є висновки суду про відсутність підстав до стягнення 3 % річних та інфляційних втрат, оскільки позивачем доведено суду факт порушення відповідачем грошових зобов`язань за договором про надання послуг, що останнім не заперечується, натомість навпаки сума основного боргу сплачена після звернення у суд із позовом.

Зазначене указує про помилковість висновків суду про недоведеність вимог позову про стягнення з ОСОБА_2 коштів, як відповідальності за невиконання грошового зобов`язання.

Долучений до справи позивачем розрахунок боргу з урахуванням 3% річних та інфляційних втрат узгоджується з наявними у справі доказами й правильність нарахувань відповідачем не спростовано, а тому колегія суддів вважає обґрунтованими вимоги позову про необхідність стягнення з відповідача на користь товариства 4 155 грн 11 коп - трьох процентів річних та 17 110 грн 75 коп інфляційних втрат, нарахованих на основний борг за період з 28 серпня 2019 року по 31 травня 2024 року.

За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Вимогами ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов необґрунтованого висновку про відсутність правових підстав до задоволення позову.

За таких обставин, рішення суду першої інстанції в частині вимог про стягнення трьох процентів річних та інфляційних підлягає скасуванню, а по справі в цій частині слід ухвалити нове судове рішення про задоволення позову й стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ЖБК «УПРАВДОМ» за період з 28 серпня 2019 року до 31 травня 2024 року - 3% річних, у сумі 4 155 грн 11 коп та інфляційних, у розмірі 17 110 грн 75 коп.

Згідно з частиною 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки позов ТОВ «Новобудова» задоволено, а тому з відповідача підлягає стягненню судовий збір сплачений за подання позову в розмірі 3 028 (а.с. 41) та апеляційну скаргу 4 542 грн (а.с. 110), що разом складає 7 570 грн.

Щодо доводів апеляційної скарги про стягнення витрат на професійну правничу допомогу варто зазначити наступне.

Відповідно до ч. ч. 5, 6 ст. 137 ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Як убачається з матеріалів справи, надання правничої допомоги позивачу в суді першої інстанції здійснювалося адвокатом Безсмертним О.О. який подав позовну заяву, що підтверджується укладеним договором про надання правової допомоги № 2 від 01 січня 2023 року (а.с. 36-38).

З детального опису за надані послуги від 14 червня 2024 року:

Вивчення практики - 2 000 грн;

Підготовка позовної заяви - 4 000 грн;

Подання позовної заяви - 1 000 грн (а.с. 39).

Відповідно до акту надання послуг № 96 від 14 червня 2024 року загальна сума за виконані роботи адвокатом складає 7 000 грн (а.с. 40).

У частині третій статті 141 ЦПК України передбачено, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі, чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Тобто, ЦПК України передбачено критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Принцип змагальності знайшов своє втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності, тому при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу слід надавати оцінку виключно тим обставинам, щодо яких інша сторона має заперечення.

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву (частина восьма статті 141 ЦПК України).

Урозумінні положень частини п`ятої статті 137 ЦПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Матеріали справи свідчать, що відповідач не звертався до суду із клопотанням про зменшення витрат, понесених позивачем у зв`язку з оплатою правничої допомоги адвоката.

За таких обставин з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати на професійну правничу допомогу в сумі 7 000 грн.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 382 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу адвоката Безсмертного Олександра Олексійовича в інтересах товариства з обмеженою відповідальністю «ЖИТЛОВО-БУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ «УПРАВДОМ» задовольнити.

Рішення Подільського районного суду міста Києва від 17 лютого 2025 року скасувати, ухвалити по справі нове судове рішення, яким позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «ЖИТЛОВО-БУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ «УПРАВДОМ» (адреса: 04078, м. Київ, вул. Замковецька, буд. 102-А, н/п 37, ) 3% річних, у сумі 4 155 грн 11 коп та інфляційних, у розмірі 17 110 грн 75 коп, судовий збір в розмірі 7 570 грн та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 7 000 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя-доповідач:

Судді: