справа № 759/1382/19 головуючий у суді І інстанції Журибеда О.М. провадження № 2-ві/824/67/2025 суддя-доповідач у суді ІІ інстанції Крижанівська Г.В.
У Х В А Л А

Іменем України

25 серпня 2025 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Фінагеєв В.О., розглянувши заяву ОСОБА_1 про відвід суддів Оніщука М.І., Шебуєвої В.А., у цивільній справі № 759/1382/19 за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 24 липня 2025 року, постановлену у складі судді Журибеди О.М., -

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Київського апеляційного суду (колегія суддів: Крижанівська Г.В., Оніщук М.І., Шебуєва В.А.), перебуває цивільна справа за скаргою ОСОБА_2 на дії державного виконавця Святошинського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), заінтересована особа: ОСОБА_1., за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 24 липня 2025 року.

04 серпня 2025 року ОСОБА_1 через систему «Електронний суд» подав заяву про відвід суддів Оніщука М.І., Шебуєвої В.А.

В обґрунтування поданої заяви зазначив, що судді Оніщук М.І., Шебуєва В.А. брали участь у вирішенні справи №761/44907/24, в рамках якої постановою Київського апеляційного суду від 20 березня 2025 року було відмовлено в задоволенні його апеляційної скарги.

Вважає, що судді Київського апеляційного суду Оніщук М.І., Шебуєва В.А. та Кафідова О.В. не змогли або не захотіли розібратися у справі та встановити істину, де суддею першої інстанції було грубо порушено норми процесуального права, зокрема, правила підсудності справи. Тому при розгляді даної справи судді Оніщук М.І. та Шебуєва В.І. є гендерно упереджені, не керуються законом та найкращими інтересами дитини, та, ймовірно, є зацікавленими у розгляді вказаної справи на користь ОСОБА_2. Вважає, що в даній справі важливо виключити будь-які його сумніви в законності та обґрунтованості будь-якого судового рішення по цій справі, що є можливим тільки в тому випадку, якщо справу розгляне інший склад суду.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 18серпня 2025 року у складі суддів Крижанівської Г.В., Оніщука М.І., Шебуєвої В.А.), відвід суддівОніщука М.І. таШебуєвої В.А. визнано необґрунтованим, питання про відвід передано судді, який визначається у порядку, передбаченому ч. 1 ст. 33 ЦПК України.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21серпня 2025 року справу призначено головуючому судді Фінагеєву В.О.

Після проведення автоматизованого розподілу справи відповідно до ч. 3, 8 ст. 40 ЦПК України питання про відвід судді вирішується без повідомлення учасників справи суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи, зазначені в заяві про відвід суддів Оніщука М.І. таШебуєвої В.А. апеляційний суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Право подавати заяву про відвід судді є однією з гарантій законності здійснення правосуддя і об`єктивності та неупередженості розгляду справи.

Статтею 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950, ратифікованою Верховною Радою України (Закон України від 17.07.97 № 475/97-ВР) закріплені основні процесуальні гарантії, якими може скористатися особа при розгляді її цивільного позову в національному суді, серед яких - розгляд справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Відвід - це процесуальний інститут, що містить умови, за яких особа не може брати участі у конкретній справі. Відвід судді в процесі як правова категорія - це висловлена в письмовій формі недовіра колегії суду на підставі особистих переконань та поведінки конкретного судді у конкретній справі внаслідок виявлення будь-якої особистої прихильності чи упередженості, заявлена учасником розгляду конкретної справи.

Згідно вимог ст. 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 37 цього Кодексу.

До складу суду не можуть входити особи, які є членами сім`ї, родичами між собою чи родичами подружжя.

Отже, перелік підстав для задоволення заяви про відвід складу суду зазначений у ст. 36 ЦПК України та носить вичерпний характер і розширеному тлумаченню не підлягає.

Між тим, відповідно до частини 3 статті 39 ЦПК України відвід має бути вмотивованим, з наведенням відповідних аргументів, доказів, які підтверджують наявність підстав для відводу.

Європейський суд з прав людини у своїй практиці виходить з того, що презумпція особистої неупередженості судді діє до тих пір, поки не доведено інше (справа «Білуха проти України» (Заява № 33949/02) від 09.11.2006).

Право учасника справи на відвід судді (колегії суддів) є однією із гарантій права на справедливий суд. Проте, право на відвід не є абсолютним. В інакшому випадку воно перетвориться у свавільне обрання суддів для розгляду справи та спосіб процесуального зловживання, що суперечитиме інтересам інших учасників справи та суспільним інтересам загалом.

Відповідно до частини 1 статті 124 Конституції України правосуддя в Україні здійснюється виключно судами.

Статтею 129 Конституції України встановлено, що суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права.

Однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення, крім випадків, установлених законом.

Як зазначив Конституційний суд України в своєму рішенні від 23.05.2001 року №6-рп2001, судоустрій і судочинство визначаються винятково законом України. Порядок здійснення правосуддя регламентується відповідно процесуальним законодавством України. Процесуальні акти і дії суддів, які стосуються вирішення розгляду справи у першій інстанції та прийняття по них судових рішень, належить до сфери правосуддя і можуть бути оскаржені лише в судовому порядку відповідно до процесуального законодавства України. Позасудовий порядок оскарження актів і дій суддів, які стосуються здійснення правосуддя, неможливий.

Таким чином, подана заява про відвід колегії суддів за своєю суттю зводиться до незгоди з процесуальним рішенням суду в іншій справі, а саме, незгода з рішенням колегії суддів у справі №761/44907/24, що в силу ч. 4 ст. 36 ЦПК України не може бути підставою для відводу.

Посилання в заяві про відвід на гендерну упередженість суду ґрунтується на висновках самого ОСОБА_1 , згідно з якими судді прийняли незаконне рішення у справах№761/44907/24, 761/43738/24, 759/1382/19 на користь ОСОБА_2 .

Разом з тим, відповідно до частини п`ятої статті 124 Конституції України судові рішення є обов`язковими до виконання на всій території України і тому вважаються законними, доки вони не скасовані в апеляційному чи касаційному порядку або не переглянуті компетентним судом в іншому порядку, визначеному процесуальним законом, в межах провадження справи, в якій вони ухвалені. Виключне право перевірки законності та обґрунтованості судових рішень має відповідний суд згідно з процесуальним законодавством. Оскарження у будь-який спосіб судових рішень, діяльності судів і суддів щодо розгляду та вирішення справи поза передбаченим процесуальним законом порядком у справі не допускається (Постанова Пленуму Верховного суду України № 8 від 13.06.2007 року «Про незалежність судової влади»).

Отже, незгода сторони з постановленими судовим рішеннями колегії суддів ніяким чином не свідчить про гендерну упередженість суду, а відтак в силу вимог ч. 4 ст. 36 ЦПК України не може бути підставою для відводу.

Щодо посилань заявника на ймовірну корупційну складову при ухваленні рішень суддями Оніщуком М.І. та Шебуєвою В.А. у справах761/43738/24 та 759/1382/19, зазначене фактично є припущеннями заявника, на підтвердження яких жодних доказів суду надано не було.

За змістом ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

З поданої зави про відвід вбачається, що зазначені припущення заявником ОСОБА_1. зроблені лише тому, що судове рішення у іншій справі ухвалене не на його користь.

Будь-яких інших посилань на наявність на думку заявника суб`єктивного критерію, тобто, вчинення суддями дій, які б свідчили про прояви упередженості чи небезсторонності при розгляді даної справи, заявником не зазначено, у зв`язку з чим апеляційний суд приходить до висновку про необґрунтованість заяви про відвід суддів і відсутність правових підстав для її задоволення.

Подана заява не містить інших підстав, які визначені ч. 1 ст. 36 ЦПК України, за наявності яких суддя підлягає відводу.

Враховуючи викладене, апеляційний суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення заяви ОСОБА_1 про відвід суддів Київського апеляційного суду Оніщука М.І. та Шебуєвої В.А.

На підставі викладеного та керуючись статтями 33, 36, 40 ЦПК України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 відвід суддів Київського апеляційного суду Оніщука М.І. та Шебуєвої В.А. у цивільній справі № 759/1382/19 за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 24 липня 2025 року.

Ухвала набирає законної сили з дня її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя В.О. Фінагеєв