Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

Справа № 126/443/25

Провадження № 2/126/587/2025

"21" серпня 2025 р. м. Бершадь

Бершадський районний суд Вінницької області

в складі головуючого судді Хмель Р. В.

зі секретарем Дончик О.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Бершадь цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю,

ВСТАНОВИВ:

До Бершадського районного суду Вінницької області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю.

В обгрунтування поданого позову ОСОБА_1 , зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у с.Лісниче Гайсинського району Вінницької області померла ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Дочка ОСОБА_3 - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , померла ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Після смерті ОСОБА_5 її чоловік, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , залишився проживати за своїм місцем реєстрації із неповнолітнім, на той час, сином ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 спільно із ОСОБА_3 , якій він приходиться зятем, у житловому будинку останньої у АДРЕСА_1 .

З травня 1990 року до дня смерті ОСОБА_3 , позивач проживав із нею однією сім`єю, вони були пов`язані спільним побутом, вели спільне господарство та надавали один одному допомогу. Протягом всього періоду спільного проживання позивач та ОСОБА_3 мали взаємні права та обов`язки щодо побутових питань, спільний бюджет, спільно харчувалися, купували майно для спільного користування, разом брали участь у витратах на утримання житла, його ремонт, надавали допомогу один одному.

Враховуючи відсутність у ОСОБА_3 інших близьких родичів, позивач після її смерті за рахунок коштів, які були зібрані ним за час спільного проживання сім`єю із ОСОБА_3 здійснив її поховання.

Після смерті ОСОБА_3 залишилася спадщина, а саме земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 2,0148 га, яка розташована на території Лісниченської сільської ради Гайсинського району Вінницької області і належала ОСОБА_3 на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії ВН №077228, виданого на підставі розпорядження Бершадської районної державної адміністрації від 04 лютого 2003 року №38.

Спадкоємцем на майно померлої ОСОБА_3 є її онук, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 (відповідач), син позивача, який із заявою про прийняття спадщини не звертався та не отримував свідоцтво про право на спадщину за законом. Спадкова справа на майно померлої ОСОБА_3 - не заводилася.

Позивач є спадкоємцем за законом, який з травня 1990 року до дня смерті ОСОБА_3 проживав разом із нею, в одному житловому будинку, по АДРЕСА_1 однією сім`єю. За життя ОСОБА_3 заповіт не складала, на день її смерті вона фактично проживала однією сім`єю разом із позивачем.

Факт проживання позивача спільно із ОСОБА_3 однією сім`єю підтверджується довідкою №995 від 06.11.2020 року, виданою Лісниченською сільською радою Бершадського району Вінницької області, відповідно до якої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 була зареєстрована та проживала в АДРЕСА_1 та до дня смерті. ОСОБА_1 , 1952 року народження, до дня смерті проживав із покійною ОСОБА_3 однією сім`єю, доглядав за нею, вели спільне господарство. У померлої ОСОБА_3 інших спадкоємців І черги, передбачених законом або заповітом за даними Лісниченської сільської ради не має.

Встановлення факту проживання позивача однією сім`єю більше 5 років на день смерті спадкодавця ОСОБА_3 , неможливо здійснити у позасудовому порядку, однак вирішення цього питання автоматично призводить до визнання позивача спадкоємцем четвертої черги, відповідно до ст. 1264 ЦК України, а тому позивач звертається із заявою до суду.

Ухвалою Бершадського районного суду Вінницької області від 27.02.2025 відкрито загальне позовне провадження.

Ухвалою Бершадського районного суду Вінницької області від 21.05.2025 закрито підготовче судове засідання, справу призначено до судового розгляду по суті.

Позивач, ОСОБА_1 , та його представник, адвокат Ткач І.І., в судове засідання не з`явилися, надали заяву про розгляд справи у їх відсутність, позовні вимоги підтримують в повному обсязі.

Відповідач, ОСОБА_2 , належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явився, про причини своєї неявки суд не повідомив.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Так, судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у с.Лісниче Гайсинського району Вінницької області померла ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджено копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого Лісниченською сільською радою Бершадського району Вінницької області.

Дочка ОСОБА_3 - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджено свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 , виданого Лісниченською сільською радою.

Після смерті ОСОБА_5 її чоловік, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , залишився проживати за своїм місцем реєстрації із неповнолітнім, на той час, сином ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 спільно із ОСОБА_3 , якій він приходиться зятем, у житловому будинку останньої у АДРЕСА_1 , де вони разом вели спільне господарство та надавали один одному допомогу, що підтверджено довідкою №01-26/635 від 25.03.2025, виданою Бершадською міською радою та довідкою №995 від 06.11.2020, виданою виконавчим комітетом Лісниченської сільської ради Бершадського району Вінницької області.

Спадкоємцем на майно померлої ОСОБА_3 є її онук, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 (відповідач), син позивача, який із заявою про прийняття спадщини не звертався та не отримував свідоцтво про право на спадщину за законом. Спадкова справа на майно померлої ОСОБА_3 - не заводилася.

Позивач є спадкоємцем за законом, який з травня 1990 року до дня смерті ОСОБА_3 проживав разом із нею, в одному житловому будинку, по АДРЕСА_1 однією сім`єю.

Маючи намір реалізувати свої спадкові права, позивач звернувся до приватного нотаріуса, однак йому було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, у зв`язку з відсутністю факту проживання зі спадкодавцем однією сім`єю, що підтверджено копією постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 04.07.2025 №141/02-31.

Відповідно до положень ст.ст.1216-1218 ЦК України,спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно з ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 нього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до абз. 3 п. 3 роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008року №7 «Про судову практику у справах про спадкування`місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця, яке визначається за правилами ст.29, ч. 2 ст.1221 ЦК України. Якщо спадкодавець мав кілька місць проживання, місцем відкриття спадщини вважається останнє місце реєстрації спадкодавця.

Згідно з ч. 1ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Щодо спадкоємців, які на час відкриття спадщини постійно проживали спільно із спадкодавцем, встановлюється презумпція прийняття спадщини, яка може бути спростована лише шляхом подання ними заяви про відмову від спадщини до нотаріальної контори. Для тих спадкоємців, які не проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, єдиним виявом бажання прийняти спадщину є заява про це, подана до нотаріального органу (ч.1ст.1269ЦК України).

При цьому, слід враховувати, що чинним законодавством не розкривається поняття постійного місця проживання фізичної особи, тому визнання цього факту розцінюється законом як встановлення факту, що має юридичне значення.

Згідно з пп. 4.10 п. 4 гл. 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, жодним строком не обмежена. Тобто спадкоємець, який прийняв спадщину, може звернутися за видачею свідоцтва протягом будь-якого часу після закінчення строку, встановленого для прийняття спадщини. Особливе значення при цьому має факт постійного проживання спадкоємця на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем, який підтверджує фактичне прийняття спадщини і має бути доведений спадкоємцем.

В останньому випадку зазначені обставини є підставою для звернення з позовом або заявою (в залежності від наявності або відсутності спору щодо спадкового майна) про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не з позовом про надання додаткового строку для прийняття спадщини (п.2 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 р.) Отже, законодавець в даному випадку висунув вимогу про обов`язковість постійного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що ставить прийняття спадщину у такому випадку в залежність від факту спільного постійного проживання вказаних осіб.

Як випливає із п.3.22 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, у разі відсутності у паспорті спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець на день смерті спадкодавця проживав разом із цим спадкодавцем; реєстраційний запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, та інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем.

Згідно роз`яснень, викладених у п.п. 2, 23Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" №7 від 30.05.2008 року, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд про встановлення цих фактів. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з цим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутись в суд з заявою про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Метою встановлення факту спільного проживання позивача зі спадкодавцем є необхідність реалізації права на оформлення спадкового майна, отже такий факт породжує юридичні наслідки; чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про можливість задоволення позову, оскільки встановлення цього факту породжує для позивача юридичні наслідки, від яких залежать його майнові права на спадщину.

На підставі викладеного вище, керуючись ст.ст. 259, 263-265 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю задовольнити.

Встановити факт, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , у період часу з 1990 року, постійно проживав однією сім`єю з спадкодавцем, ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , до часу відкриття спадщини, за адресою: АДРЕСА_1 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Р. В. Хмель