Справа № 291/1024/24
Провадження №2/291/56/25
РІШЕННЯ

іменем України

28 серпня 2025 року селище Ружин

Ружинський районний суд Житомирської області у складі:

головуючого судді Гарбарук І.М.,

за участю секретаря судового засідання Колесник Р.Ю.,

представника позивача - ОСОБА_1 ,

представника відповідача Козачука А.І.,

розглянувши в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Ружин цивільну справу №291/1024/24 за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, порушення правил добросусідства та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

Позивачка ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою та зобов`язання вчинити дії, в якому просить: усунути перешкоди у користуванні земельною ділянкою та порушення правил добросусідства, шляхом зобов`язання відповідачки за власний кошт знести (демонтувати) каналізаційну споруду (вигрібну яму) за адресою: АДРЕСА_1 .

Позов мотивований тим, що позивачка є власником житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, які розташовані за адресою АДРЕСА_1 . Відповідачка є власником житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, який розташований на земельній ділянці, яка перебуває у користуванні останньої, що знаходяться за адресою АДРЕСА_1 .

На земельній ділянці відповідачки облаштовано каналізаційну споруду (вигрібну яму), яка розміщена на відстані близько трьох метрів від літньої кухні (сараю) позивачки, під якою розміщений погріб.

У літку 2022 року стіна погребу позивачки, яка виходить до вигрібної ями, почала замокати, що негативно впливало на стан споруди та могло спричинити руйнування.

Для вирішення даного питання позивачка звернулася до Ружинської селищної ради, яка актом обстеження господарської будівлі погребу (льоху) та інженерної каналізаційної споруди (вигрібної ями) в межах населеного пункту АДРЕСА_2 підтвердила факт замокання стіни погребу, яка межує з домогосподарством ОСОБА_3 та факт невідповідності каналізаційної споруди (вигрібної ями) вимогам ДБН Б.2.2-12:2019, селищною радою зроблено рекомендації ОСОБА_3 у необхідності засипання вигрібної ями та перенесення (облаштування нової) з дотримання будівельних норм та правил.

Відповідачем не дотримано рекомендацій комісії, засипання ями не проведено, стіна погребу мокріє, у зв`язку з чим позивачка вимушена звернутися до суду за захистом своїх прав та інтересів. Також судові витрати просила стягнути з відповідачки.

Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії у справі

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08.08.2024 головуючим суддею по справі визначено суддю Гарбарук І.М.

23.08.2024 з Ружинської селищної ради Бердичівського району Житомирської області надійшли відомості про зареєстроване місце проживання відповідачки.

Ухвалою суду від 26.08.2024 вказану справу було прийнято до провадження, відкрито загальне позовне провадження, розгляд справи призначено до розгляду у підготовчому засіданні.

Ухвалою суду від 17.10.2024 призначено судову будівельно-технічну експертизу, провадження у справі зупинено.

28.04.2025 з експертної установи до суду надійшов висновок експертів за результатами проведення комісійної судової будівельно-технічної експертизи №Т844/04-2025.

Ухвалою суду від 29.04.2025 провадження у справі поновлено.

17.06.2025 суд протокольною ухвалою закрив підготовче засідання та призначив справу до судового розгляду.

У судовому засіданні 19.08.2025 представники сторін надали свої пояснення, доводи та заперечення.

При цьому, представник позивача позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити, вказав, що в його розумінні каналізаційна споруда, вигрібна яма та фільтраційний колодязь поняття одного рядка, зауважив, що фільтраційний колодязь розташований з недотриманням будівельних норм, а тому підлягає знесенню.

Представник відповідача позовні вимоги заперечив, просив відмовити в їх задоволенні, вказав, що позов безпідставний, позивачем не доведено шкідливий вплив фільтраційного колодязя.

19.08.2025 суд постановив протокольну ухвалу про відкладення ухвалення та проголошення судового рішення на 28.08.2025.

28.08.2025 суд ухвалив рішення по суті спору.

Фіксування судового процесу здійснювалося за допомогою звукозаписувального технічного пристрою на підставі ст. 247 ЦПК України.

Фактичні обставини справи

Судом встановлено, що житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою АДРЕСА_1 належить позивачці ОСОБА_2 на праві приватної власності на підставі договору дарування, посвідченого Щербатенко Г.М., державним нотаріусом Ружинської державної нотаріальної контори за р.№26 (а.с. 10-15).

ОСОБА_3 є власником житлового будинку, який знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , та належить їй на праві приватної власності на підставі договору дарування, посвідченого Ружинською державною нотаріальною конторою, що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, сформованої №362716005 від 22.01.2024 (а.с.16,142-144).

Виконавчим комітетом Ружинської селищної ради Житомирської області у відповіді на звернення №С-209/14/02-12 від 25.08.2022 повідомлено ОСОБА_2 , що розташування інженерної каналізаційної споруди (вигрібної ями), яка знаходиться на земельній ділянці ОСОБА_3 , не відповідає вимогам ДБН Б.2.2-12:2019, комісією рекомендовано засипання інженерної каналізаційної споруди (вигрібної ями) глиною та піском та перенесення інженерної каналізаційної споруди (вигрібної ями) відповідно до вимог. Складено акт обстеження господарської будівлі погреба (льоха) та інженерної каналізаційної споруди (вигрібної ями) (а.с.18-19).

04.04.2022 позивачкою ОСОБА_2 направлена скарга до Ружинської селищної ради про невиконання рекомендацій комісії, встановлених у листі від 25.08.2022 №С-209/14/02-12 щодо інженерної каналізаційної споруди (вигрібної ями) у термін до 14.09.2022, а саме - станом на 04.04.2023 рекомендації комісії ОСОБА_3 не виконанні, стан стіни погреба погіршився, стіна більш зволоженою. Просила здійснити виїзд до домогосподарства відповідачки ОСОБА_3 для перевірки виконання рекомендацій комісії (а.с. 20).

Виконавчим комітетом Ружинської селищної ради у повідомленні від 04.05.2023 №02-12/14/С-107 позивачку поінформовано щодо розгляду скарги, вказано, що рекомендації комісії, які потрібно виконати у термін до 14.09.2022 на день обстеження не виконано (а.с.21).

20.11.2024 відповідачкою долучені фотокопії її домоволодіння, акт обстеження вигрібної ями від 03.10.2024, відповідно до якого встановлено, що витоків та нечистот у вигрібній ямі не виявлено, яма знаходиться суха, до акта долучено фотокопії, карти розрахунку води за період з 2021-202462-65,67-70,72-74).

Висновком експертів №Т844/04-2025 від 21.04.2025 за результатами проведення комісійної судової будівельно-технічної експертизи виконаного ТОВ «Центр будівельних та земельних експертиз» встановлено:

- за результатами проведення візуально-інструментального обстеження території будинковолодіння за адресою: АДРЕСА_1 , інженерна каналізаційна споруда така як вигрібна яма - в трактуванні її терміну та призначення - відсутня. Разом із тим, в межах зазначеного будинковолодіння наявна інженерна каналізаційна споруда, яка функціональним використанням відповідає фільтруючому колодязю, детально описано в дослідницькій частині висновку;

- на дату проведення дослідження відстань між сараєм, який розташовується за адресою: АДРЕСА_1 та фільтруючим колодязем, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 становить 2,46 м, чим порушуються вимоги п. 11.5.4 та додатку И.1 ДБН Б.2.2-12:2019 «Планування та забудова територій» (чинний з 01.10.2019), яким передбачено мінімальну відстань у розмірі 3,0 м;

- дослідження щодо визначення вартості для усунення невідповідностей не досліджувалося (не проводилося), оскільки розташування наявного фільтруючого колодязя, на території будинковолодіння за адресою: АДРЕСА_1 , відносно погреба (літ. «п/д») за адресою: АДРЕСА_1 , - не порушує вимог чинних нормативно-правових актів;

- оскільки фільтруючий колодязь, який розташований на території будинковолодіння АДРЕСА_1 побудований із цегли, тобто пов`язаний із землею, його переміщення як цілого об`єкту на іншу частину земельної ділянки без його знецінення (руйнування) не вбачається за можливе, відповідно усунення виявлених порушень вимог нормативно-правових актів, які визначенні під час надання відповіді по другому питанню, вбачається шляхом демонтажу фільтруючого колодязя з подальшим влаштуванням на іншій частині території будинковолодіння АДРЕСА_1 із дотримання вимог нормативно-правових актів;

Варто зауважити, що усунення виявлених невідповідностей досліджувалося саме щодо фільтруючого колодязя, виходячи зі змісту поставлених на вирішення експертизи питань, а також дослідження в зв`язку із чим виникли дані порушення не досліджувалося.

-технічно можливий спосіб демонтажу фільтруючого колодязя за адресою: Житомирська обл., с-ще Ружин, вул. Небесної Сотні, 43 передбачає виконання поетапних будівельних робіт, що включають:

-підготовчий етап: відкачування рідких та твердих відходів з вигрібної ями з допомогою асенізаційної техніки;

-демонтаж перекриття: видалення металевих та цегляних конструкцій за допомогою ручного або механізованого інструменту (відбійні молотки, болгарки тощо);

-розбирання стін: демонтаж цегляної кладки поступовим розбиранням вручну або з використанням механізованої техніки;

-видалення трубопроводу: демонтаж каналізаційної труби шляхом її розрізання та вилучення;

-засипка: засипка котловану щебенем, піском або інертними матеріалами з пошаровим ущільненням та вирівнюванням поверхні та відновлення благоустрою території.

Суд зазначає, що відповідно до ст. 102 ЦПК України висновок експерта є одним із видів доказів.

Згідно з ч. 1 ст. 103 ЦПК України, у разі недостатності або сумнівності висновку може бути призначена додаткова чи повторна експертиза.

Сторони у справі не заявляли клопотань про призначення додаткової чи повторної експертизи, у зв`язку з чим наданий висновок експерта є належним та допустимим доказом у розумінні ст. 76, 77 ЦПК України.

Мотиви суду та застосоване законодавство

За змістом частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (стаття 5 ЦПК України).

Згідно з частинами третьою, четвертою статті 13 Конституції України власність не повинна використовуватися на шкоду людині і суспільству. Держава забезпечує захист прав усіх суб`єктів права власності і господарювання, соціальну спрямованість економіки. Усі суб`єкти права власності рівні перед законом.

Відповідно до статті 386 ЦК України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому шкоди.

Згідно зі статтею 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

У відповідності до частини першої статті 103 Земельного кодексу України власники та землекористувачі земельних ділянок повинні обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей (затінення, задимлення, неприємні запахи, шумове забруднення тощо).

Власники та землекористувачі земельних ділянок можуть вимагати припинення діяльності на сусідній земельній ділянці, здійснення якої може призвести до шкідливого впливу на здоров`я людей, тварин, на повітря, земельні ділянки та інше (стаття 104 ЗК України).

Частиною першою статті 91 ЗК України, зокрема, передбачено, що власники земельних ділянок зобов`язані: забезпечувати використання їх за цільовим призначенням; не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів, дотримуватися правил добросусідства.

Інститут земельних відносин добросусідства є нормативно встановленими обмеженнями щодо здійснення прав на землю (включаючи право власності), які мають на меті забезпечити захист інтересів власників (землекористувачів) сусідніх володінь від можливих порушень при використанні земельних ділянок.

Основна мета цих правил полягає в сприянні і забезпеченні такому використанню земельних ділянок, при якому власникам сусідніх земельних ділянок і землекористувачам заподіюється менша кількість незручностей.

Порушення цивільних прав може проявлятися, зокрема, у створенні власнику перешкод у здійсненні права користування чи розпорядження своїм майном.

Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав (частина друга, пункту "б" частини третьої статті 152 ЗК України).

Так, у висновку експерта вказано, що за результатами проведення візуально-інструментального обстеження території будинковолодіння за адресою: АДРЕСА_1 , виявлено розташування інженерної каналізаційної споруди, яка:має вивід металевої труби діаметром не більше 70 мм;не має твердих залишків на дні або стінках, а також не має характерних рівнів її заповнення на стінках;не має водотривкого дна, для збирання та зберігання рідких відходів, що призводить до фільтрації стоків у ґрунт.

Таким чином, виявлена інженерна каналізаційна споруда за адресою: АДРЕСА_1 :за визначенням не відповідає вигрібній ямі (вигребу) та септику; за функцією - діє як фільтраційний колодязь.

Експертом зауважено, що для проведення експертизи сторонами не було надано:

-матеріали технічної інвентаризації (БТІ) на будинковолодіння за адресою: АДРЕСА_1 ;

-правовстановлюючі (правопосвідчуючі) документи на земельні ділянки за адресою: АДРЕСА_1 та АДРЕСА_3 .

У висновку звернуто увагу на те, що частина сараю (літ. «Б») за адресою: АДРЕСА_1 , станом на дату проведення візуально-інструментального обстеження облаштована та використовується, як літня кухня (а.с.112), оскільки у приміщенні:наявна газова плита, яка підключена до газопостачання, що свідчить про фактичнуексплуатацію приміщення з метою приготування їжі;наявність кухонного обладнання та меблів, таких як робоча поверхня, місця длязберігання кухонного приладдя, що підтверджує використання приміщення як кухні.

Зауважено, що у наданих на дослідження матеріалах відсутні документи про змінуфункціонального призначення частини сараю (літ. «Б»), тому в подальшому вона розглядається як сарай (літ. «Б»), відповідно до наявної технічної документації.

Вказано, що окрім вище зазначеного в наданих на дослідження матеріалах відсутні відомості про період будівництва за адресою: АДРЕСА_1 виявленої фільтраційного колодязя, а також періоду зміни функціонального призначення частини сараю (літ. «Б») за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 81 ЦПК України, саме сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. При цьому згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і, відповідно, правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони.

Тобто сам суд не повинен нічого доказувати за своєю ініціативою, оскільки це обов`язок сторін, які користуються рівними правами щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом переконливості цих доказів. Якщо сторона не подала достатньо доказів для підтвердження певної обставини, то суд робить висновок про її недоведеність. При цьому само по собі доведення не може бути належним чином реалізоване шляхом виключно спростування позивачем обґрунтованості заперечень відповідача, оскільки це не звільняє позивача від виконання ним його процесуальних обов`язків, зокрема надання належних та допустимих доказів на обґрунтування своїх вимог.

Відповідно до ч. 1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з частиною 2 статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

З висновку експертизи вбачається, що на ділянці відповідача відсутня вигрібна яма, а наявний фільтруючий колодязь, розташований на відстані 2,46 м від сараю та 5,3 м від погребу позивачки.

Функціональне призначення вигрібної ями та фільтруючого колодязя відрізняються.

Матеріали справи не містять жодних доказів щодо часу та порядку будівництва як сараю, так і погребу, так і фільтруючого колодязя, про що зазначено і у висновку експертів.

Під час розгляду справи таких доказів не здобуто.

Відсутність таких відомостей унеможливлює встановлення того, чи було порушено відповідачем правила добросусідства, а також чиї саме дії (позивача чи відповідача) призвели до зменшення відстані між об`єктами.

У позовній заяві позивачка вказує, що влітку 2022 року вона помітила, що на стінах погребу почали з`являтися водяні плями, що може спричинити їх руйнування. Цей факт вона пов`язує саме з тим, що каналізаційна споруда відповідача розміщенна з порушенням будівельних норм.

З висновку експерта вбачається, що відстань між погребом та фільтруючим колодязем становить 5,3 м, що не порушує вимог чинних нормативно-правових актів.

Позивачем належними та допустимими доказами не доведено, що наявність вологи у погребі пов`язано саме із фільтруючим колодязем відповідачки.

Варто зауважити, що ні експертом, ні судом не досліджувались межі земельних ділянок, на яких розташовані відповідні споруди сторін, оскільки сторонами не було надано правовстановлюючих документів на земельні ділянки.

Велика Палата Верховного Суду, наголошуючи на необхідності застосування передбачених процесуальним законом стандартів доказування, зазначила, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Тобто певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс (пункт 81 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц).

За загальним правилом у цивільних справах про знесення самочинного будівництва позивач зобов`язаний довести не лише факт самочинного будівництва, а й порушення його прав як власника житлового будинку, власника (співвласника) чи користувача земельної ділянки таким самочинним будівництвом.

Відповідно до статті 376 ЦКУ країни вимоги про знесення самочинного будівництва інші особи можуть заявляти за умови доведеності факту порушення прав цих осіб самочинною забудовою.

Європейській суд з прав людини у рішенні від 21 квітня 2016 року у справі Ivanova and Cherkezov v. Bulgaria, скарга № 46577/15, роз`яснив, що знесення самочинного будівництва є крайньою мірою і можливе лише тоді, коли використано усі передбачені законодавством заходи щодо реагування та притягнення винної особи до відповідальності.

Законність знесення самочинного будівництва має бути оцінена на предмет пропорційності такого втручання.

Так, у пункті 77 справи «Дземюк проти України» Європейський суд з прав людини вказав: як Суд зазначав у низці своїх рішень, скарги за статтею 8 Конвенції подавалися у різних випадках, коли висловлювалося занепокоєння щодо довкілля (див., серед багатьох інших джерел, рішення у справі «Фадєєва проти Росії» (Fadeyeva v. Russia), заява № 55723/00, п. 68, ECHR 2005-IV). Проте для того, щоб порушити питання за статтею 8 Конвенції, втручання, щодо якого скаржиться заявник, має безпосередньо впливати на його житло, приватне або сімейне життя та має досягти певного мінімального рівня, щоб скарги підпадали під дію статті 8 Конвенції (див. рішення від 9 грудня 1994 року у справі «Лопес Остра проти Іспанії» (LopezOstra v. Spain), п. 51, Series А № 303-С, та вищенаведене рішення у справі «Фадєєва проти Росії» (Fadeyeva v. Russia), пп. 69-70). Тому для рішення першочерговим є те, чи може забруднення довкілля, на яке скаржиться заявник, вважатися таким, що достатньо негативно впливає на користування зручностями його житла та якість його приватного і родинного життя (див. рішення від 2 грудня 2010 року у справі «Іван Атанасов проти Болгарії» (IvanAtanasov v. Bulgaria), заява № 12853/03, п. 66).

Таким чином, позивачка мала б довести, що станом на дату звернення з позовом наявний фільтруючий колодязь відповідачки хоча б якимось чином впливає на якість повітря, води, землі, об`єктів нерухомості чи створює їй якісь інші незручності (затінення, задимлення, неприємні запахи, шумове забруднення тощо), і це безпосередньо впливає на її житло, приватне або сімейне життя, завдає шкоди її майну та здоров`ю, призвело до негативних наслідків.

Суду не надано доказів на підтвердження того, що внаслідок дій відповідача були порушені права позивачки, а також те, що саме відповідачем споруджений фільтруючий колодязь, і саме відповідачка порушила її права та охоронювані законом інтереси.

Отже, з огляду на наведені вище норми права, розглянувши справу в межах заявлених вимог, встановивши фактичні обставини справи, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову.

Решта доводів, заперечень та пояснень сторін не спростовують висновків суду.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, понесені позивачем судові витрати відшкодуванню не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 76, 78, 81, 141, 258, 259, 263-265, 268, 354, 355 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

У позові ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, порушення правил добросусідства та зобов`язання вчинити дії відмовити.

У разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення (повне або скорочене) без його проголошення.

Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Рішення може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_2 , АДРЕСА_4 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_3 , АДРЕСА_5 .

Повне судове рішення

складено 04.09.2025.

Суддя Ружинського районного суду

Житомирської області І.М. Гарбарук