Справа №534/1262/25
Провадження №2/534/450/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 серпня 2025 року м. Горішні Плавні

Суддя Горішньоплавнівського міського суду Полтавської області Малюк Марина Вікторівна, розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в:

(1) Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

ТОВ «Споживчий центр» звернулося до суду із зазначеним позовом, в якому просить стягнути з відповідача ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором №17.10.2024-100001279 від 17.10.2024 у розмірі 22820,00 грн та судові витрати зі сплати судового збору в сумі 2 422,40 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 17.10.2024 між ТОВ «Споживчий Центр» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №17.10.2024-100001279. Відповідно до умов договору відповідачу надано кредит у сумі 9 000,00 грн строком на 98 днів із процентною ставкою у розмірі 1,0% за один день користування кредитом, яка застосовується протягом всього строку надання кредиту. У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань за кредитним договором виникла заборгованість у сумі 22 820,00 грн, з яких, 9 000,00 грн заборгованість за тілом кредиту, 7 560,00 грн заборгованість за процентами, 1 760,00 грн комісія, 4 500,00 грн неустойка.

Відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву на позовну заяву, про наслідки повідомлений ухвалою про відкриття провадження у справі.

(2) Заяви (клопотання) учасників справи.

Позивачем подано клопотання про розгляд справи за правилами спрощеного провадження без повідомлення сторін.

Клопотання про розгляд справи з повідомленням сторін від відповідача не надходило.

(3) Процесуальні дії у справі.

04.06.2025 Горішньоплавнівським міським судом Полтавської області постановлено ухвалу, якою відкрите провадження у справі, ураховуючи, що у відповідності до вимог частини 6 статті 19 ЦПК України ця справа належить до категорії малозначних, вирішено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності її учасників, у відповідності до частини 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу судом не здійснювалось.

Відповідно до частини 5 статті 279 ЦПК України судом розглянуто справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

(4) Фактичні обставини, встановлені Судом.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що 17.10.2024 між ТОВ «Споживчий центр» та ОСОБА_1 укладено електронний кредитний договір (оферта) №17.10.2024-100001279, пропозиція ТОВ «Споживчий центр» про укладення кредитного договору підписана обома сторонами в електронній формі шляхом накладення електронного підпису, зі сторони позичальника одноразовим ідентифікатором Е611.

Відповідно до пропозиції про укладення кредитного договору (оферта) у п.1.1-1.3, ця пропозиція про укладення кредитного договору (оферта) є пропозицією ТОВ «Споживчий центр» (в подальшому Кредитодавець) укласти електронний кредитний договір (оферту) у порядку, передбаченому Законом України «Про електронну комерцію», і не є ні договором приєднання/його частиною у розумінні ст.634 Цивільного кодексу України, ні публічним договором у розумінні ст.633 Цивільного кодексу України. Дата набрання чинності пропозицією (офертою) 17.10.2024, дата та час укладення 17.10.2024 14:55.

Згідно з п. 2.1 пропозиції укладення кредитного договору (оферта), електронний кредитний договір, частиною якого є ця пропозиція про укладення кредитного договору (оферта), укладається Кредитодавцем та Позичальником у порядку, передбаченому Законом України «Про електронну комерцію».

Пунктом 2.2 пропозиції визначено, що електронний кредитний договір складається з електронних документів, які містять всі його істотні умови: ця пропозиція про укладення кредитного договору (оферта), розміщена на вебсайті Кредитодавця у загальному доступі, а також в особистому кабінеті позичальника на вебсайті Кредитодавця; заявка, сформована на сайті Кредитодавця після ідентифікації Позичальника, обрання ним конкретних умов та їх схвалення Кредитодавцем; відповідь позичальника про прийняття пропозиції (акцепт), сформована на сайті Кредитодавця, та підписана Позичальником за допомогою одноразового ідентифікатора (кода), отриманого Позичальником в смс-повідомленні на номер телефону, вказаний при його ідентифікації на сайті.

Відповідно до п.2.3 пропозиції, технологія (порядок) укладення електронного кредитного договору, порядок створення та накладання електронних підписів сторонами договору такий: 2.3.1. Кредитодавець розміщує на власному вебсайті пропозицію укласти електронний договір (оферту). Позичальник, який має намір укласти електронний кредитний договір, ідентифікується (реєструється) в особистому кабінеті на вебсайті Кредитодавця за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором, отриманим Позичальником в смс-повідомленні на номер телефону, вказаний Позичальником при його ідентифікації (реєстрації) в особистому кабінеті на вебсайті. Позичальник в особистому кабінеті на вебсайті Кредитодавця обирає умови, на яких бажає укласти електронний кредитний договір. У випадку погодження Кредитодавця на обрані Позичальником умови Кредитодавець у особистому кабінеті на вебсайті Кредитодавця направляє Позичальнику пропозицію про укладення кредитного договору (оферту) та заявку, а також формує формуляр форми відповіді про прийняття пропозиції (акцепту) в електронній формі для її заповнення та підписання Позичальником. Також для підписання Позичальником відповіді про прийняття пропозиції (акцепту) позичальнику передається одноразовий ідентифікатор у смс-повідомленні на номер телефону, вказаний Позичальником при його ідентифікації (реєстрації) в особистому кабінеті на вебсайті. Позичальник, який прийняв (акцептував) пропозицію укласти електронний договір на умовах, викладених у вищевказаних пропозиції про укладення кредитного договору (оферту) та заявці, підписує відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) електронним підписом одноразовим ідентифікатором, отриманим ним у вищевказаному порядку. Примірник договору споживача підписується кваліфікованим електронним підписом уповноваженого працівника кредитодавця із кваліфікованою електронною позначкою часу.

Згідно з п.3.1 пропозиції, за цим договором Кредитодавець зобов`язується надати кредит Позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених Договором, а Позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти, комісію.

Відповідно до п.3.2 пропозиції, кредит надається на придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

Пунктом 3.3 пропозиції визначено, що Кредитодавець надає Позичальнику кредит на наступних умовах: дата надання/видачі кредиту: встановлюється у заявці, яка є невід`ємною частиною даної оферти; сума кредиту встановлюється у заявці, яка є невід`ємною частиною цієї оферти.

Згідно пункту 4.1 пропозиції, кредитодавець надає Позичальнику Кредит на умовах його строковості, платності і поворотності. Спосіб надання Позичальнику коштів у рахунок кредиту: перерахування на рахунок споживача, уключаючи використання реквізитів електронного платіжного засобу споживача 5355-28XX-XXXX-4645.

Відповідно до умов заявки, електронний кредитний договір укладається в порядку, передбаченому Законом України «Про електронну комерцію». Заявка є невід`ємною частиною пропозиції про укладення кредитного договору (оферти), з якою Позичальник ознайомився 14.06.2024 за посиланням https://sgroshi.com.ua/ua/informaciya-okompanii, згідно зі ст.11 ЗУ «Про електронну комерцію».

Реквізити належного Позичальнику електронного платіжного засобу для надання коштів Позичальнику за даним та наступними договорами: 5355-28XX-XXXX-4645.

Відповідно до умов кредитного договору №17.10.2024- від 17.10.2024 Позичальнику надається кредит на таких умовах:

Дата надання/видачі кредиту 17.10.2024.

Сума кредиту: 9 000,00 грн.

Строк, на який надається кредит - 98 днів з дати його надання.

Дата повернення (виплати) кредиту 22.01.2025.

Процентна ставка фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 1,0 % за (один) день користування кредитом, яка застосовується протягом всього строку, на який надається кредит. Розмір процентної ставки не може бути збільшено в односторонньому порядку.

Комісія, пов`язана з наданням Кредиту (надалі «Комісія», економічна сутність плата за надання Кредиту) 20% від суми Кредиту та дорівнює 1800 грн 00 коп. Комісія розраховується шляхом множення суми Кредиту (база розрахунку) на розмір Комісії у відсотковому значенні. Нараховується Кредитором та обліковується в день видачі кредиту.

Відповідно до квитанції ID платежу №540514683, 17.10.2024 за договором №17.10.2024- на належний відповідачеві рахунок №064645 позивачем перераховано грошові кошти в сумі 9 000,00 грн.

Згідно з наданим позивачем розрахунком, у зв`язку з невиконанням відповідачем взятих на себе обов`язків за договором №17.10.2024- виникла заборгованість у сумі 22 820,00 грн, з яких, 9 000,00 грн заборгованість за тілом кредиту, 7 560,00 грн заборгованість за процентами, 1 760,00 грн комісія, 4 500,00 грн неустойка.

(5) Норми права, які застосовані Судом. Оцінка Суду.

Суд, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, дійшов таких висновків.

Між сторонами виникли зобов`язальні правовідносини на основі кредитного договору, що врегульовано статтею 1054 ЦК України.

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти Згідно з вимогами (стаття 1054 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до частини 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюється договором.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками (частина 1 статті 1046 ЦК України).

Згідно зі статтею 1049 цього Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Реальним (від лататинського res - річ) вважається договір, що є укладеним з моменту передачі речі або вчинення іншої дії. Для укладення реального договору необхідна наявність двох юридичних фактів: а) домовленість між його сторонами стосовно істотних умов договору; б) передача речі однією стороною іншій стороні або вчинення іншої дії. При визначенні реального договору суд посилається на позицію ОП КЦС ВС у постанові від 23.01.2019 у справі № 355/385/17.

У відповідності до норм статті 1054 ЦК України істотними умовами кредитного договору є: сторони договору (банк або інша фінансова установа); предмет: грошові кошти; розмір та умови надання кредиту; умови повернення кредиту; сплата процентів.

Судом встановлено, що позивач та відповідач уклали між собою електронний кредитний договір №17.10.2024-100001279. Договір укладено зі сторони позичальника шляхом його безпосереднього підписання позичальником відповідачем електронним підписом.

Договір, укладений в електронній формі є таким, що укладений в письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України).

У своїх висновках суд покликається на правові позиції Верховного Суду в постановах від 09.09.2020 у справі №732/670/19, від 23.03.2020 у справі №404/502/18, від 07.10.2020 №127/33824/19.

Висновки стосовно правомірності укладення сторонами кредитного договору в електронній формі та його відповідність вимогам закону, зокрема, Закону України «Про електронну комерцію», містять постанови Верховного Суду від 12.01.2021 у справі №524/5556/19 та від 10.06.2021 у справі №234/7159/20.

Судом встановлено, що між сторонами спору досягнуто домовленості стосовно істотних умов кредитування згідно з кредитним договором, а також кредитодавцем здійснено відповідачеві передання грошових коштів, що є предметом кредитного договору.

При вирішенні питання щодо реальності боргу суд враховує, що належними доказами, які можуть підтвердити наявність кредитної заборгованості та її розмір, можуть бути виключно первинні документи, оформлені згідно з нормами статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність».

У пункті 51 «Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України», затвердженого Постановою Правління НБУ від 04.07.2018 №75, зазначено, що первинні документи в паперовій/електронній формі повинні мати такі реквізити:

1)назву документа (форми);

2)дату складання;

3)найменування клієнта/банку, прізвище, власне ім`я та по батькові (за наявності) фізичної особи , який/яка склав/склала документ/від імені якої складений документ;

4)зміст та обсяг операції (підстави для її здійснення) та одиниці її виміру;

5)посади осіб, відповідальних за здійснення операції та правильність її оформлення;

6)особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу ініціатора здійснення операції; найменування одержувача коштів, номер(и) рахунку(ів)).

Первинні документи, які не містять обов`язкових реквізитів, є недійсними і не можуть біти підставою для бухгалтерського обліку (пункт 52 Положення).

Надання позивачем відповідачеві кредитних коштів у вигляді кредиту підтверджено квитанцією ID платежу №540514683, що свідчить про виконання позивачем своїх зобов`язань за кредитним договором.

Необхідність виконання належним чином взятих на себе зобов`язань, обов`язковість договору і наслідки не виконання зобов`язання передбачені статтями 525, 526, 530, 610, 611 ЦК України.

У правовідносинах з приводу яких позивачем порушено цей спір, у порушення означених вимог ЦК України, Закону про електронну комерцію, відповідач в односторонньому порядку відмовився від виконання договірних зобов`язань, в установлені строки заборговану суму не повернув.

Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Надані позивачем докази, суд визнає належними і допустимими, також достовірними і достатніми, оскільки ці докази містять у собі інформацію щодо предмета позовних вимог, вони логічно пов`язані з тими обставинами, які підтверджують наявність підстав для стягнення з відповідача заборгованості.

Суд наголошує, що відповідачем зі своєї сторони та у встановленому цивільним процесуальним законом порядку (статті 81, 83 ЦПК України) не надано суду доказів, які б підтверджували належне виконання ним кредитних зобов`язань або спростовували суму заборгованості перед позивачем або позовні вимоги взагалі.

Враховуючи те, що суд встановив факт укладення кредитного договору, отримання відповідачем коштів за цим договором у сумі 9 000,00 грн та факт їх неповернення у відповідності до умов кредитного договору й у погоджені ним строки, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ТОВ «Споживчий Центр» до ОСОБА_1 в частині стягнення основної заборгованості в сумі 9 000,00 грн та заборгованості по процентах у сумі 7 560,00 грн підлягають задоволенню.

Суд зазначає, що заборгованість за процентами, пред`явлена позивачем до стягнення, розрахована останнім у відповідності до умов кредитного договору та в межах строку його дії.

Тому з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача ТОВ «Споживчий Центр» підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором №17.10.2024-100001279 у загальній сумі 16 560,00 грн, з яких, 9 000,00 грн - заборгованість за тілом кредиту, 7560,00 грн - заборгованість за процентами за користування кредитом.

Суд доходить висновку про безпідставність вимог позивача про стягнення заборгованості за комісією за надання кредиту в сумі 1 760,00 грн, зважаючи на таке.

Пунктом 7 Заявки, встановлено, що комісія, пов`язана з наданням Кредиту (надалі «Комісія», економічна сутність плата за надання Кредиту) 20% від суми Кредиту та дорівнює 1 800 грн 00 коп. Комісія розраховується шляхом множення суми Кредиту (база розрахунку) на розмір Комісії у відсотковому значенні. Нараховується Кредитором та обліковується в день видачі кредиту.

16.10.2011 набрав чинності Закон України № 3795-VI від 22.09.2011 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо врегулювання відносин між кредиторами та споживачами фінансових послуг», яким частину четверту статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» доповнено нормою наступного змісту: кредитодавцю забороняється встановлювати у договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, є нікчемною.

За загальним правилом, передбаченим статті 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Частинами 2, 3 статті 215 ЦК України визначено, що недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Рішенням Конституційного Суду України від 10.11.2011 №15-рп/2011 у справі щодо офіційного тлумачення положень п. 22, 23 ст. 1, ст. 11, ч. 8 ст. 18, ч. 3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» у взаємозв`язку з положеннями ч. 4 ст. 42 Конституції України (справа про захист прав споживачів кредитних послуг) підтверджено, що положення п. 22, 23 ст. 1, ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів» з подальшими змінами у взаємозв`язку з положеннями ч. 4 ст. 42 Конституції України треба розуміти так, що їх дія поширюється на правовідносини між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту, що виникають як під час укладення, так і виконання такого договору.

Частиною 4 статті 42 Конституції України передбачено, що держава захищає права споживачів, здійснює контроль за якістю і безпечністю продукції та усіх видів послуг і робіт, сприяє діяльності громадських організацій споживачів.

Згідно зі статтею 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність» відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом та банком.

Банкам забороняється вимагати від клієнта придбання будь-яких товарів чи послуг від банку або від спорідненої чи пов`язаної особи банку як обов`язкову умову надання банківських послуг.

Відповідно до пункту 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених постановою правління Національного банку України від 10.05.2007 №168, банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача, тощо), або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення змін до нього, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на кредитного договору тощо).

Виходячи зі змісту означених норм, надання грошових коштів за укладеним кредитним договором відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України є обов`язком банку, виконання такого обов`язку не може обумовлюватися будь-якою зустрічною оплатою з боку позичальника. Оскільки надання кредиту - це обов`язок банку за кредитним договором, такі дії банку не є послугами, що об`єктивно надаються клієнту-позичальнику.

Частиною 1, 2 статті 228 ЦК України передбачено, що правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним. Правочин, який порушує публічний порядок, є нікчемним.

Об`єднана палата Касаційного цивільного суду у своїй постанові від 09.12.2019 у справі №524/5152/15-ц (провадження №61-8862сво18) дійшла висновку про те, що положення кредитного договору про сплату позичальником на користь банку комісій є в силу статті 228 ЦК України нікчемними. У той же час Велика Палата Верховного Суду у постанові від 04.06.2019 у справі №916/3156/17 дійшла висновку, що визнання нікчемного правочину недійсним за вимогою сторони не є належним способом захисту прав, оскільки не призведе до реального відновлення порушених прав позивача, адже нікчемний правочин є недійсним у силу закону.

Отже, суд доходить висновку, що умови пункту 7 Заявки про сплату комісії за надання кредиту є нікчемними в силу статті 228 ЦК України. А тому у задоволенні вимог про стягнення з відповідача комісії за надання кредиту та додаткової комісії в загальній сумі 1 760,00 грн слід відмовити.

Вимога відповідача про стягнення з позивача неустойки в сумі 4 500,00 грн суперечить вимогам пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України.

Згідно з вимогами означеної норми у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

У період дії воєнного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування нормами ЦК України позичальник в імперативному порядку звільняється від відповідальності за прострочення виконання грошового зобов`язання за кредитним договором.

Тож у задоволенні позову в частині стягнення з відповідача неустойки в сумі 4500,00 грн також слід відмовити.

(6) Розподіл судових витрат між сторонами.

У відповідності до частини 1 статті 141 ЦПК, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Ураховуючи часткове задоволення позову, суд покладає на відповідача судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1 757,89 грн, пропорційно розміру задоволених позовних вимог, виходячи з розрахунку (16 560,00 грн (розмір задоволеного позову) х 2 422,40 грн (сума сплаченого судового збору) : 22 820,00 грн (сума пред`явленого позову)).

Керуючись ст ст. 12,81,89,141,263-265,279,354 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором №17.10.2024-100001279, задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» заборгованість за кредитним договором №17.10.2024-100001279 від 17.10.2024 у сумі 16 560 (шістнадцять тисяч п`ятсот шістдесят) грн.

В іншій частині позовних вимог, відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» судові витрати зі сплати судового збору в сумі 1 757 (одна тисяча сімсот п`ятдесят сім) грн 89 (вісімдесят дев`ять) коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне найменування позивача: Товариство з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр», , адреса: 01032, м. Київ, вулиця Саксаганського, 133-А.

Повне ім`я відповідача: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 .

Суддя Марина МАЛЮК