РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

14 серпня 2025 року м. Херсон

Херсонський міський суд Херсонської області в складі:

головуючого судді Єпішина Ю.М.,

секретар судового засідання Царенко Д.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Херсоні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою адвоката Федак Лілії Романівни в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виселення без надання іншого житлового приміщення,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 про виселення без надання іншого житлового приміщення в якому просить виселити ОСОБА_2 фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , з житлового приміщення розташованого за адресою: АДРЕСА_1 без надання іншого житлового приміщення. Окрім того просила стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати.

В обґрунтування позовної заяви зазначила, що позивач та відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Херсонського міського суду Херсонської області, справа №668/14120/15-ц. Від шлюбу сторони мають спільних дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 . Діти проживають разом з позивачем та знаходяться на повному її утриманні. Відповідач зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 . Після припинення шлюбних відносин відповідач чинить фізичне та психологічне насилля в сім`ї, руйнує майно, що призводить позивача та дітей до нестерпного життя. На підставі викладеного з метою захисту своїх порушених прав, позивач звернулась до суду з вказаною заявою.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 02.08.2021 року, справу прийнято справу до провадження, відкрито провадження у справі за правилами загального провадження та призначено підготовче судове засідання у справі.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 15.02.2022 року закрито підготовче провадження і призначено справу до судового розгляду по суті.

24 лютого 2022 року відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України та Закону України "Про правовий режим воєнного стану", Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» постановлено ввести в Україні воєнний стан строком на 30 діб. Указом Президента України від 14.03.2022 № 133/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб. Указом Президента України від 18 квітня 2022 року № 259/2022 "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 квітня 2022 року строком на 30 діб. Указом Президента України від 17 травня 2022 року № 341/2022 "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" продовжено строк дії воєнного стану з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб. Указом Президента України від 12 серпня 2022 року № 573/2022 "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" продовжено строк дії воєнного стану з 05 години 30 хвилин 23 серпня 2022 року строком на 90 діб. Указом Президента України від 07 листопада 2022 року № 577/2022 "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" продовжено строк дії воєнного стану з 05 години 30 хвилин 21 листопада 2022 року строком на 90 діб, який в подальшому було продовжено.

Розпорядженням голови Верховного Суду №1/0/9-22 від 06.03.2022 року «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану», враховуючи неможливість судами здійснювати правосуддя під час воєнного стану, змінено територіальну підсудність судових справ підсудну Херсонському міському суду Херсонської області.

Рішенням Вищої ради правосуддя №566/0/15-23 від 30.05.2023 р. «Про відновлення роботи Херсонського міського суду Херсонської області, зміну територіальної підсудності судових справ окремих судів Херсонської області, відтермінування початку відновлення роботи Білозерського районного суду Херсонської області», зокрема вирішено відновити з 1 червня 2023 року роботу Херсонського міського суду Херсонської області, територіальну підсудність судових справ якого змінено розпорядженнями Голови Верховного Суду від 6 березня 2022 року № 1/0/9-22 (зі змінами, внесеними розпорядженням Голови Верховного Суду від 26 вересня 2022 року № 52), від 10 січня 2023 року № 2. Датою початку процесуальної діяльності, зокрема, Херсонського міського суду Херсонської області визначено 12 червня 2023 року.

Після відновлення роботи суду, та проведення інвентаризації, розгляд справи продовжено.

Позивач та її представник в судове засідання не з`явилися. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. Від представника позивача надійшла заява в якій просить розглянути справу без її участі та без участі позивача, позовні вимоги підтримує, проти ухвалення заочного рішення не заперечує.

У судове засідання у час призначений для розгляду справи за суттю, відповідач повторно не з`явився. Про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, зокрема шляхом направлення судових повісток про виклик за відомим суду зареєстрованим у встановленому законом порядком місцем його проживання, опублікування оголошень на офіційному веб-сайті судової влади України. Процесуальним правом надати відзив на позов або письмові пояснення по суті предмету спору не скористався. Документів, що підтверджують поважність причин його відсутності суду не надано. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надійшло.

14.08.2025 року постановлено ухвалу про заочний розгляд даної справи.

Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних у ній доказів.

Відповідно до ч. 2 статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Суд, дослідивши матеріали справи, наявні докази, дійшов наступного висновку.

Згідно з приписами ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. При цьому жодна особа не може бути позбавлена права на участь у розгляді своєї справи у визначеному цим Кодексом порядку.

Відповідно до норми ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У відповідності до вимог ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст.ст.81,83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.

На підставі ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Згідно зі ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права з дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

За вимогами ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд встановлює такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню для цих правовідносин.

Судом встановлено, що позивач та відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Херсонського міського суду Херсонської області, справа №668/14120/15-ц.

Від шлюбу сторони мають двох дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 відповідно до медичного висновку №000028 від 10.07.2015 року має існуюче захворювання та патологічний стан, що відповідає розділу І пункту 3 підпункту 39 «Переліку медичних показань, які дають право на отримання соціальної пенсії дітям інвалідів віком до 18 років».

Згідно ордеру на житлове приміщення в гуртожитку АДРЕСА_2 позивач та члени її сім`ї в тому числі відповідач зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно відповіді №1707818 з Єдиного державного демографічного реєстру відповідач ОСОБА_2 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 .

Як вбачається із повідомлень ХВП ГУНП в Херсонській області, позивач зверталась із заявами до ХВП ГУНП в Херсонській області від 10.07.2016 року, 15.02.2017 року, 18.02.2017 року, 06.03.2017 року, 14.03.2017 року, 17.06.2017 року, 19.09.2017 року, 07.01.2018 року, 17.02.2018 року, по факту протиправних дій з боку чоловіка ОСОБА_2 , 1990 року народження.

Згідно відповідей ХВП ГУНП в Херсонській області від 01.08.2016, 28.02.2017, 20.03.2017, 25.03.2017, 27.06.2017, 27.09.2017, 19.01.2018, 26.02.2018, 27.02.2018 ОСОБА_1 було повідомлено, що в ході перевірки, ознак кримінального правопорушення не виявлено.

Відповідно до висновку про відсутність кримінального правопорушення за матеріалами перевірки звернення громадянки ОСОБА_1 закінчено у зв`язку із відсутністю ознак кримінального правопорушення.

З витягу з ЄРДР №0002135 від 13.06.2018 року за вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, вбачається, що 11.06.2018 року близько 02.30 години, ОСОБА_2 знаходячись за адресою: АДРЕСА_3 , у ході виниклої сварки спричинив тілесні ушкодження ОСОБА_1 .

Проте, суд зазначене не бере до уваги, оскільки рішення про визнання особи винуватою у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення у матеріали справ не містять.

Відповідно до постанов Херсонського міського суду Херсонської області від 08.01.2019 року, 25.01.2018 року справи про адміністративні правопорушення за ч. 1 ст. 173-2, ст. 173 КУпАП відносно ОСОБА_2 закрито у зв`язку із закінченням строку притягнення до адміністративної відповідальності.

Постановами Херсонського міського суду Херсонської області від 14.12.2017 року, 19.04.2018 року ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2, ст. 173 КУпАП.

Відповідно до ст. 156 Житлового кодексу Української РСР (далі ЖК УРСР) члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

До членів сім`ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням.

Згідно з ч. 2 ст. 64 ЖК УРСР до членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.

Відповідно до ч. 1 ст. 116 ЖК України, якщо наймач, члени його сім`ї або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил співжиття роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення.

Підстави для виселення членів сім`ї власника жилого будинку передбачені ст. 157 ЖК УРСР, де зазначено, що членів сім`ї власника жилого будинку (квартири) може бути виселено у випадках, передбачених частиною першою статті 116 цього Кодексу. Виселення провадиться у судовому порядку без надання іншого жилого приміщення.

Відповідач вселилися до приміщення за адресою: АДРЕСА_1 не як тимчасовий мешканець, а як член її сім`ї, що позивачем не оспорюється.

Крім того, навіть якщо на даний час відповідач перестав бути членом сім`ї позивачки, то це згідно ст. 156 ЖК УРСР не позбавляє їх права користування займаним приміщенням.

Позивачкою не доведено систематичного руйнування чи псування жилого приміщення, або використання його не за призначенням, або систематичного порушення правил співжиття відповідачем.

Відповідно до положень Житлового кодексу України, до членів сім`ї власника жилого приміщення належать дружина (чоловік) власника житла, його (її) діти і батьки (ч.2 ст.64, ч.3 ст.156 ЖК України). Як визначає ст. 156 ЖК України, припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням.

Пункт 1 ст.8 Європейської конвенції про захист прав людини та основних свобод гарантує кожній особі, окрім інших прав, право на повагу до житла. Воно охоплює насамперед право займати житло, не бути виселеним чи позбавленим житла.

Позивачкою не надано доказів того, що на даний час відповідач систематично руйнує чи псує жиле приміщення, або використовує його не за призначенням, або систематично порушує правила співжиття робить неможливим для інших проживання з ним в одній квартирі чи в одному будинку.

Виселення особи з житла без надання іншого житлового приміщення можливе за умов, що таке втручання у право особи на повагу до житла передбачене законом, переслідує легітимну мету, визначену у пункті 2 статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, та є необхідним у демократичному суспільстві. Відповідність останньому критерію визначається з урахуванням того, чи існує нагальна суспільна необхідність для застосування такого обмеження права на повагу до житла та чи буде втручання у це право пропорційним переслідуваній легітимній меті.

Проаналізувавши встановлені фактичні обставини по справі, оцінивши представлені докази в їх сукупності, суд дійшов до висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Судові витрати, у виді судового збору, суд розподіляє відповідно до положень ст. 141 ЦПК України та у зв`язку з відмовою у задоволенні позову покладає їх на позивача, який ним сплачено до подання позову.

Повний текст рішення складено - 25.08.2025 року.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 64, 156, 157 ЖК УРСР, ст.ст. 141,258,259,274-279,280-283,354-355 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні позовної заяви адвоката Федак Лілії Романівни в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виселення без надання іншого житлового приміщення відмовити.

Заочне рішення суду може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку безпосередньо до Херсонського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Відомості про учасників справи згідно п. 4 ч. 5ст. 265 ЦПК України:

Позивач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ).

Відповідач: ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 ).

Суддя Ю.М. Єпішин