ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/7403/25 Справа № 216/2689/22 Суддя у 1-й інстанції - ЦИМБАЛІСТЕНКО О.В. Суддя у 2-й інстанції - Остапенко В. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 серпня 2025 року м. Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Остапенко В.О.

суддів Бондар Я.М., Зубакової В.П.

сторони:

позивач ОСОБА_1

відповідач ОСОБА_2

розглянувши у спрощеному позовному провадженні, у порядку ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами, апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 29 квітня 2025 року, яка ухвалена суддею Цимбалістенко О.В. у місті Кривому Розі Дніпропетровської області, відомості щодо дати складення повного тексту ухвали відсутні,

ВСТАНОВИВ:

В серпні 2022 року ОСОБА_1 звернуся з позовом до ОСОБА_2 в якому просив розірвати шлюб, укладений між ним та ОСОБА_2 , доньку ОСОБА_3 та сину ОСОБА_1 залишити проживати з батьком ОСОБА_1 на його вихованні та утриманні.

Рішенням Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17 серпня 2022 року позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу задоволено, розірвано шлюб, укладений між ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , зареєстрований 16 лютого 2019 року Центрально-Міським районним у місті Кривому Розі відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 62, малолітніх дітей - ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 , залишено проживати з батьком ОСОБА_1

28 квітня 2025 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про виправлення описки в рішенні Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17 серпня 2022 року, яку обґрунтував тим, що в резолютивній частині рішення допущено описку, а саме зазначено лише про визначення місця проживанн дітей з позивачем, без вказівки на їхнє залишення на вихованні та утриманні позивача.

Ухвалою Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 29 квітня 2025 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про виправлення описки в рішенні Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17 серпня 2022 року відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_1 не погоджується з ухвалою суду першої інстанції, вважає її незаконною та необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню.

Апеляційна скарга обгрунтована тим, що відсутність в резолютивній частині рішення суду формулювання про вихованні та утримання дітей, унеможливлює його належне виконання та реалізацію позивачем законний прав, зокрема, отримання відстрочки від призову на військову службу, відповідно до ст. 23 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Вважає, що суд першої інстанції помилково вважав таке формулювання зміною змісту рішення, фактично проігнорував суть зазначеної описки технічну неповноту резолютивної частини рішення порівняно з мотивувальною, що є істотною опискою, яка підлягає виправленню, відповідно до ст. 269 ЦПК України.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив, що згідно з частиною третьою статті 360 ЦПК України не перешкоджає перегляду судового рішення суду першої інстанції.

Справа розглядається без повідомлення учасників справи, в порядку ч. 13 ст.7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, оскільки ціна позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (ч. 1 ст. 369 ЦПК України, у редакції чинній на час подання апеляційної скарги).

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, за наявними матеріалами справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Апеляційним судом встановлено, що у серпні 2022 року ОСОБА_1 звернуся з позовом до ОСОБА_2 в якому просив розірвати шлюб, укладений між ним та ОСОБА_2 , доньку ОСОБА_3 та сину ОСОБА_1 залишити проживати з батьком ОСОБА_1 на його вихованні та утриманні (а.с. 2-12).

Рішенням Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17 серпня 2022 року позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу задоволено, розірвано шлюб, укладений між ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , зареєстрований 16 лютого 2019 року Центрально-Міським районним у місті Кривому Розі відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 62, малолітніх дітей - ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 , залишено проживати з батьком ОСОБА_1 (а.с. 20-21).

Ухвалою Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 29 квітня 2025 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про виправлення описки в рішенні Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17 серпня 2022 року відмовлено (а.с. 34).

Відмовляючи у задоволенні заяви ОСОБА_1 про виправлення описки у рішенні суду, суд першої інстанції прийшов до висновку, що ухвалене рішення суду по справі є зрозумілим, судом при розгляді справи досліджені всі обставини справи, розглянуті конкретно всі заявлені позовні вимоги, їх формулювання знайшли своє вірне відображення в зазначеному рішенні суду, в рішенні конкретно відображено аналіз обставин справи та правового обґрунтування, проаналізовано надані та добуті судом докази, по всім заявленим позовним вимогам надано висновок суду та в рішенні суду містяться посилання на відповідні норми матеріального та процесуального права.

Також судом було встановлено та підтверджується матеріалами справи, що при ухваленні у справі вище вказаного рішення не було допущено описок (написання прізвищ та імен, адрес, найменувань речей, предметів, майна, зазначення дат та строків) чи арифметичних помилок, які мають істотний характер, оскільки зазначене рішення було ухвалено судом на підставі поданої позовної заяви та наданих доказів, крім того, при зазначенні того, що просить заявник, у вказаному рішенні буде змінено його зміст, разом з тим, слід звернути увагу, що в п. 19 постанови № 14 Пленуму Верховного суду України від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» передбачено, що вирішуючи питання про виправлення описок чи арифметичних помилок, допущених у судовому рішенні (рішенні або ухвалі), суд не має права змінювати зміст судового рішення, він лише усуває такі неточності, які впливають на можливість реалізації судового рішення.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Статтею 5 ЦПК України передбачено, що, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

У статті 11 ЦПК України зазначено, що суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Відповідно до ст. 269 ЦПК України суд може з власної ініціативи або за заявою учасників справи виправити допущені в рішенні чи ухвалі описки чи арифметичні помилки.

Описка це зроблена судом механічна (мимовільна, випадкова) граматична помилка в рішенні, яка допущена під час його письмово-вербального викладу (помилка у правописі, у розділових знаках тощо). Виправленню підлягають лише ті описки, які мають істотний характер. До таких належать написання прізвищ та імен, адрес, зазначення дат та строків тощо.

Суд не має права змінювати зміст судового рішення, він лише усуває такі неточності, які впливають на можливість реалізації судового рішення чи його правосудність.

Такого висновку дійшов Верховний Суд в постанові від 29 січня 2021 року у справі № 22-ц/354/11.

Описка як помилка в судовому рішенні визначається за такими ознаками: 1) це механічна помилка, якої припустився сам суд, а не учасник справи; 2) описка є мимовільною, випадковою помилкою суду, допущеною під час письмово-вербального викладення змісту рішення; 3) до описок не належать помилки, наявні в наданих суду документах (тобто допущені іншими учасниками справи, хоча вони і призводять, як наслідок, до неправильного цитування судом, однак не є описками в розумінні процесуального закону).

Для того, щоб були наявні підстави для виправлення описки, помилка має відповідати таким критеріям: - вона повинна бути механічною, тобто спричиненою випадковими огріхами під час друкування тексту судового рішення (неуважністю суду, автоматичним виправленням текстовим редактором тощо); - таку технічну помилку має бути допущено під час складання тексту судового рішення самим судом; - помилка повинна бути мимовільною та випадковою, а не обумовленою цитуванням документів, у яких було допущено помилки іншими учасниками судового процесу (позивачем, відповідачем, експертом тощо).

Арифметичні помилки - це помилки, пов`язані з розрахунками, які були зроблені судом під час прийняття рішення. Такими помилками, зокрема, можуть бути неправильний розрахунок суми позовних вимог, яка на думку суду, підлягає присудженню позивачу, або неправильний розрахунок розподілу судових витрат. Не є арифметичними помилками, а отже, і не може бути виправлене в порядку, передбаченому вказаною статтею, застосування неправильних методик підрахунку, застосування неправильних вихідних даних для проведення арифметичних обчислень. Суд може виправити лише ті арифметичні помилки, яких він сам припустився (постанова Верховного Суду від 07 травня 2020 року в справі № 576/599/17-ц).

Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», вирішуючи питання про виправлення описок чи арифметичних помилок, допущених у судовому рішенні (рішенні або ухвалі), суд не має права змінювати зміст судового рішення, він лише усуває такі неточності, які впливають на можливість реалізації судового рішення чи його правосудності.

Крім того, Верховний Суд у постанові від 21 липня 2020 року у справі №521/1074/17 зазначив, що описка - це зроблена судом механічна (мимовільна, випадкова) граматична помилка в рішенні, яка допущена під час його письмово-вербального викладу (помилка у правописі, у розділових знаках тощо). Виправленню підлягають лише ті описки, які мають істотний характер. До таких належать написання прізвищ та імен, адрес, зазначення дат та строків тощо. Вирішуючи питання про виправлення описок чи арифметичних помилок, допущених у судовому рішенні, суд не має права змінювати зміст судового рішення, а лише усуває такі неточності, які впливають на можливість реалізації судового рішення чи його правосудності.

Велика Палата Верховного Суду в ухвалі від 11 січня 2022 року у справі №921/730/13-г/3 (провадження №12-6гс20) вказала на те, що правила статті процесуального законодавства, яка регламентує виправлення описок, передбачають можливість після ухвалення судового рішення у справі усунути в ньому помилки технічного (неюридичного) характеру - описки та очевидні арифметичні помилки. При цьому опискою визнається помилка, що порушує правила граматики, синтаксису, пунктуації, нумерації, які мають вплив на зміст судового рішення та його виконання. Описки - це помилки, зумовлені неправильним написанням слів, цифр тощо (пропуск літери, цифри, їх перестановка тощо). Виправленню підлягають лише ті описки, які мають істотний характер. До таких належить написання прізвищ та імен, адрес, найменувань спірного майна, зазначення дат і строків. Не є описками граматичні помилки, які не спотворюють текст судового рішення та не призводять до його неправильного сприймання.

Щодо меж повноважень судів виправляти описки в своїх рішеннях та щодо можливості при цьому судами змінювати ухвалені ними рішення Верховний Суд зробив свій правовий висновок в постанові від 13 липня 2022 року у справі №761/14537/15-ц, у якій дійшов висновку, що вирішуючи питання про виправлення описок чи арифметичних помилок, допущених у судовому рішенні, суд не має прав змінювати зміст судового рішення, він лише усуває такі неточності, які впливають на можливість реалізації судового рішення чи його правосудності.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, який, відмовляючи у задоволенні заяви ОСОБА_1 , вірно визначився, що неповнота формулювання резолютивної частини рішення не є опискою та її виправлення призведе до фактичної зміни змісту самого рішення суду.

Разом з тим, колегія суддів вважає за доцільне звернути увагу, що статтею 270 ЦПК України передбачено, що суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення.

Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення.

Тобто додаткове рішення - це акт правосуддя, яким усуваються недоліки судового рішення, пов`язані з порушенням вимог щодо його повноти.

У наведеній правовій нормі міститься виключний перелік умов, за наявності яких суд, що ухвалив рішення, може ухвалити додаткове рішення. Тлумачення частин першої та другої статті 270 ЦПК України дозволяє дійти висновку, що головне значення додаткового рішення полягає у забезпеченні повного та всебічного розгляду справи шляхом процесуального виправлення недоліків, допущених судом внаслідок неналежного виконання вимог частини першої статті 264 цього Кодексу.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 05 липня 2023 року у справі №911/3312/21 (провадження № 12-43гс22) вказала, що неповнота судового рішення може полягати в невирішеності деяких питань, що стояли перед судом. Однак, через незмінність судового рішення суд, який його ухвалив, не вправі при прийнятті додаткового рішення скасовувати чи змінити первісне рішення, проте він має право виправити деякі його недоліки.

Велика Палата Верховного Суду висновує, що термін «ухвалення» додаткового судового рішення, а не термін «розгляд» законодавцем застосовано з метою, щоб підкреслити необхідність буквального тлумачення такого поняття відповідно до статті 259 ЦПК України (статті 233 ГПК України). Таке тлумачення є релевантним для з`ясування змісту положення другого речення частини третьої статті 270 ЦПК України (частини третьої статті 244 ГПК України), коли йдеться про усунення неповноти судового рішення, тобто відсутності у резолютивній частині рішення висновків щодо результатів розгляду справи. При цьому презюмується, що позовні вимоги та заперечення, докази, подані на їх обґрунтування, судом розглянуті згідно з вимогами статей 209 - 246 ЦПК України (статей 201 - 221 ГПК України), а розгляд справи належним чином відображений в описовій та мотивувальній частинах рішення. У протилежному випадку неповнота судового рішення може бути усунута шляхом його перегляду в апеляційному (касаційному) порядку, а не через ухвалення додаткового рішення.

Верховний Суд у постанові від 12 січня 2021 року у справі №1540/4122/18 (адміністративне провадження №К/9901/36261/19) зазначив, що процесуальний інститут додаткового рішення дозволяє виправляти помилки суду, спричинені недотриманням обов`язку, зокрема, про необхідність надання судом відповідей на всі заявлені позивачем вимоги.

Отже, додатковим судовим рішенням вирішуються окремі правові вимоги, котрі не вирішені основним рішенням, за умови, якщо з приводу позовних вимог досліджувались докази.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів, при вищевикладених обставинах, вважає доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 такими, що не ґрунтуються на законі, а ухвала суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, постановленою з додержанням вимог ЦПК України.

За таких обставин, апеляційний суд не вбачає передбачених законом підстав для скасування ухвали суду першої інстанції у цій справі або ж її зміни.

Згідно із статтею 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ухвала суду першої інстанції постановлена з додержанням норм матеріального і процесуального права, підстави для скасування судового рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги відсутні, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін.

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України суд апеляційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Оскільки, апеляційну скаргу залишено без задоволення, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої та апеляційної інстанції, немає.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 29 квітня 2025 рокузалишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повне судове рішення складено 29 серпня 2025 року.

Головуючий

Судді