Справа № 456/6723/24 Головуючий у 1 інстанції Писарев О. Ю
Провадження № 22-ц/811/1557/25 Доповідач в 2-й інстанції Приколота Т. І.
УХВАЛА

21 серпня 2025 року м. Львів

Справа № 456/6723/24

Провадження № 22-ц/811/1557/25

Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Приколоти Т.І.,

суддів : Мікуш Ю.Р., Савуляка Р.В.

секретар Іванова О.О.

з участю: ОСОБА_1 , ОСОБА_2

розглянув апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект», яка підписана представником Пилипенком Сергієм Валентиновичем, на рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області, ухвалене у м. Стрию 25 квітня 2025 року у складі судді Писарева О.Ю. у справі за позовом ТзОВ «Кей-Колект» до ОСОБА_3 про стягнення коштів, -

встановив:

23 грудня 2024 року ТзОВ «Кей-Колект» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення 3% річних та інфляційних втрат. Просить стягнути з ОСОБА_3 на користь ТзОВ «Кей-Колект» 3% річних в розмірі 28 421,95 грн.; суму нарахованих інфляційних втрат в розмірі 93 784,67 грн. та 2 422,40 грн. судового збору. В обґрунтування позову посилається на те, що 19 лютого 2008 року між АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого стало ПАТ «УкрСиббанк», та ОСОБА_3 був укладений договір про надання споживчого кредиту № 0, відповідно до якого банк зобов`язався надати позичальнику кошти в іноземній валюті в розмірі 25 000 доларів США строком до 19 лютого 2023 року зі сплатою за користування кредитними коштами 13,4% річних. Вказує, що банк виконав свої зобов`язання за кредитним договором, надавши позичальнику кошти в обумовленій договором сумі. Відповідач не виконувала умови кредитного договору щодо своєчасного повернення суми отриманого кредиту та нарахованих за користування кредитними коштами відсотків у встановлені кредитним договором терміни, що призвело до утворення заборгованості. Рішенням Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 22 жовтня 2010 року у справі № 2-1800/10 задоволено позов ПАТ «Укрсиббанк» до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості, ухвалено стягнути з ОСОБА_3 та поручителя ОСОБА_4 солідарно на користь ПАТ «Укрсиббанк» заборгованість за кредитним договором № 0 від 19 лютого 2008 року в розмірі 193 400, 77 грн. Для примусового виконання рішення суду видано виконавчі листи. 13 лютого 2012 року між ПАТ «Укрсиббанк» та ТОВ «Кей-Колект» укладено договір факторингу №2, відповідно до умов якого ТОВ «Кей-Колект» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які були боржниками ПАТ «УкрСиббанк», зокрема і за договором про надання споживчого кредиту № 0 від 19 лютого 2008 року. Ухвалою суду замінено стягувача ПАТ «Укрсиббанк» на ТОВ «Кей-Колект» у справі № 2-1800/10. З моменту ухвалення судового рішення у справі № 2-1800/10 відповідачем та його поручителем зобов`язання зі сплати заборгованості не виконувалось. Розмір заборгованості відповідача за кредитним договором визначено судом у національній валюті України - гривні і саме на цей розмір заборгованості позивачем здійснено нарахування 3 % річних та інфляційних втрат відповідно до ст. 625 ЦК України. Вказує, що нарахування 3 % річних та інфляційних втрат є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу кредитора; ст. 625 ЦК України не обмежує права кредитора звернутися до суду за захистом свого права, якщо грошове зобов`язання не виконується й після вирішення судом питання про стягнення основного боргу, оскільки чинне законодавство не пов`зує припинення зобов`зання з постановленням судового рішення чи відкриттям виконавчого провадження з його примусового виконання, а наявність судових актів про стягнення заборгованості не припиняє грошових зобов`зань боржника та не виключає його відповідальності за порушення строків розрахунків. Зазначає, що 3% річних та інфляційні врати нараховано відповідачу на суму простроченого зобов`язання зі сплати заборгованості визначеної рішенням Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 22 жовтня 2010 року у справі № 2-1800/10 за період з 2 квітня 2017 року по 23 лютого 2022 року складає: сума 3% річних - 28 421,95 грн., інфляційне збільшення - 93 784,67 грн., всього: 122 206,62 грн. Просить задовольнити позов.

Рішенням Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 25 квітня 2025 року у задоволенні позовних вимог ТОВ «Кей-Колект» до ОСОБА_3 про стягнення 3% річних та інфляційних втрат, відмовлено.

Рішення суду оскаржує ТзОВ «Кей-Колект». Вважає рішення незаконним та необґрунтованим, таким що порушує його законні права та інтереси, винесеним з порушенням норм матеріального права. Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову. Вказує, що рішенням Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 22 жовтня 2010 року у справі № 2-1800/10 захищено права кредитора, що виникли з кредитного договору, шляхом стягнення заборгованості в розмірі 19 3400, 77 грн., а тому сплив строку для примусового виконання рішення не перетворює зобов`язання відповідача у натуральне, відповідно це не має правового значення для стягнення з неї сум, передбачених ч.2 ст. 625 ЦК України. Зазначає, що право на позов про стягнення інфляційних втрат і 3 % річних виникає за кожен місяць з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення і обмежується останніми трьома роками, які передували подачі такого позову. До спірних правовідносин застосовні положення про позовну давність та щодо її продовження на строк дії карантину. Тобто, строки давності щодо вимог про стягнення сум за ст. 625 ЦК України, які не спливли на момент набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)».

12 серпня 2025 року представником ТзОВ «Кей-Колект» Пилипенком С.В. подано до суду апеляційної інстанції клопотання про зупинення провадження у справі до закінчення перегляду в касаційному порядку справи №754/511/23. В обґрунтування клопотання посилається на те, що при розгляді справи слід вирішити питання наявності підстав для стягнення з боржника сум, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України у правовідносинах за яких, основна вимога кредитора вже захищена рішенням Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 22 жовтня 2010 року у справі № 2-1800/10. Згідно цього рішення з відповідача стягнуто заборгованість, однак можливість примусового стягнення кредитором вказаної заборгованості вичерпана. Вказує, що постановою Верховного Суду від 28 вересня 2021 року у справі № 759/4755/19, з висновками якої погодився Верховний Суд у постанові від 29 листопада 2023 року у справі № 753/1527/22, ст. 625 ЦК України розміщена в розділі І «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 ЦК України, а тому вона поширює свою дію на всі зобов`язання, якщо інше не передбачено в спеціальних нормах, які регулюють суспільні відносини з приводу виникнення, зміни чи припинення окремих видів зобов`язань; передбачене частиною другою статті 625 ЦК України нарахування відсотків річних має компенсаційний, а не штрафний характер, оскільки є способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у отриманні компенсації від боржника. У зазначених справах, Касаційний цивільний суд у складі Верховного Суду зазначив, що якщо кредитор вже скористався судовим захистом та рішенням суду з боржника стягнуто суму основного боргу, то таке зобов`язання не є натуральним, а сплив строку звернення такого рішення до примусового виконання не має правового значення для стягнення сум, передбачених ст. 625 ЦК України, оскільки основна вимога захищена у судовому порядку шляхом ухвалення рішення, що набрало законної сили. Таке прострочення є триваючим правопорушенням, тому право на позов про стягнення коштів на підставі ст. 625 ЦК України виникає у кредитора з моменту порушення грошового зобов`язання, підтвердженого судовим рішенням, до моменту його повного виконання. Вказує, щоКасаційний господарський суд у складі Верховного Суду у постанові від 22 серпня 2024 року у справі № 916/735/23 виклав інший правовий висновок щодо застосування приписів ч. 2 ст. 625 ЦК України. У цій справі Верховний Суд вказав, на відсутність грошового зобов`язання боржника перед кредитором, передбаченого ч. 2 ст. 625 ЦК України, за обставин підтвердження такого боргу відповідним судовим рішенням, яке не може бути виконаним без вирішення питання щодо поновлення строку пред`явлення виконавчого документа до виконання. Верховний Суд вважає, що у випадку, якщо судовим рішенням вже стягнуто з боржника суму боргу, проте стягувач вичерпав можливість пред`явлення виконавчого документа до виконання і такий документ на виконанні не перебуває, зобов`язання вважається натуральним, а отже стягнення з боржника сум, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України неможливе. Стверджує, що Верховний Суд у складі колегій суддів Касаційного господарського суду на відміну від Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду стверджує про відсутність у стягувача можливості стягнення із боржника сум, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України у випадку наявності судового рішення про стягнення боргу за основним зобов`язанням, яке набрало законної сили, за обставин, коли таке рішення не може бути звернуте до виконання. Зазначає, що судова практика Касаційного цивільного суду та Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду при вирішення питання стягнення сум, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України за обставин наявності судового рішення, яке не може бути звернене до виконання, є різною. В провадженні Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду перебувала справа №754/511/23, правовідносини між сторонами у якій є подібними правовідносинам у цій справі. Ухвалою від 30 квітня 2025 року Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду передав зазначену справу на розгляд Великої Палати Верховного Суду з метою відступу від правових висновків, викладених в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у постанові від 22 серпня 2024 року у справі № 916/735/23, з мотивів, що оскільки кредитор вже скористався судовим захистом та рішенням суду з боржника стягнуто суму основного боргу, то таке зобов`язання вже не є натуральним, а кредитор має право на отримання сум, передбачених ст. 625 ЦК України. Таке прострочення є триваючим правопорушенням, тому право на позов про стягнення коштів на підставі ст. 625 ЦК України виникає у кредитора з моменту порушення грошового зобов`язання, підтвердженого судовим рішенням, до моменту його повного виконання і обмежується останніми трьома роками, які передували подачі такого позову. Зазначає, що ухвалою Великої Палати Верховного Суду від 25 червня 2025 року прийнято до розгляду справу №754/511/23 та призначено її до розгляду.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи клопотання про зупинення апеляційного провадження, колегія суддів приходить до висновку, що клопотання підлягає до задоволення з огляду на таке.

Відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 252 ЦПК України суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадку перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (у іншій справі) у касаційному порядку палатою, об`єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду.

Згідно із п. 14 ч. 1 ст. 253 ЦПК України провадження у справі зупиняється у випадках, встановлених пунктом 10 частини першої статті 252 цього Кодексу, до закінчення перегляду в касаційному порядку.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (ч. 4 ст. 263 ЦПК України).

В провадженні Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду перебувала справа №754/511/23, правовідносини між сторонами у якій є подібними правовідносинам у даній справі.

Ухвалою від 30 квітня 2025 року Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду передав зазначену справу на розгляд Великої Палати Верховного Суду.

Ухвалою Великої Палати Верховного Суду від 25 червня 2025 року прийнято до розгляду справу №754/511/23 та призначено її до розгляду. За наведених обставин колегія суддів вважає за необхідне зупинити апеляційне провадження у даній справі до закінчення розгляду Великою Палатою Верховного Суду справи №754/511/23.

Керуючись п. 10 ч. 1 ст. 252, п. 14 ч. 1 ст. 253, ст. ст. 258-261, 388-391 ЦПК України суд,-

п о с т а н о в и в:

Задовольнити клопотання представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» Пилипенка Сергія Валентиновича.

Зупинити апеляційне провадження у справі №456/6723/24 за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект», яка підписана представником Пилипенком Сергієм Валентиновичем, на рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської областівід 25 квітня 2025 року у справі за позовом ТзОВ «Кей-Колект» до ОСОБА_3 про стягнення коштів, до закінчення розгляду Великою Палатою Верховного Суду справи №754/511/23за позовом Публічного акціонерного товариства «Акціонерний банк «Укргазбанк» до ОСОБА_5 про стягнення 3 % річних.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту ухвали.

Ухвалу складено і підписано 21 серпня 2025 року.

Головуючий_-_____________________Т.І.Приколота

Судді:______________ Ю.Р. Мікуш _______________ Р.В. Савуляк