Справа № 194/966/25
Номер провадження № 2/194/729/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 серпня 2025 року м.Тернівка

Тернівський міський суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Корягіна В.О.,

за участю секретаря судового засідання Коркіної Т.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Тернівка Дніпропетровської області в спрощеному позовному провадженні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання. Позовну вимогу мотивує тим, що відповідач є її батьком. Позивачу виповнилося 18 років та вона на даний час продовжує навчання на першому курсі за контрактом на денній формі навчання в Державному торгівельно-економічному університеті, у зв`язку з навчанням потребує матеріальної допомоги. Зазначає, що на даний час її утриманням повністю займається мати, відповідач добровільно матеріальної допомоги на її утримання не надає, хоча має таку можливість, бо отримує пенсію. Просить стягнути з відповідача на її користь на її утримання аліменти в розмірі 1/4 частини його доходів щомісяця, на весь час її навчання, але не більше ніж до досягнення нею 23 років.

Відповідач подав до суду письмові пояснення, відповідно до яких просив задовольнити позовні вимоги частково у розмірі 1/10 частки його доходів, посилаючись на те, що він є особою з інвалідністю 3 групи професійного захворювання, йому встановлено 55 % втрати працездатності, в зв`язку з чим він має помірний ступінь обмеження до трудової діяльності. У зв`язку з захворюванням потребує лікування, на яке витрачає значні кошти. Його дохід складається з пенсії у розмірі 23610,00 грн та соціальних виплат у розмірі 30602,97 грн, що у сукупності складає 54212,97 грн та 1/10 частка від даної суми буде 5421,30 грн, що є більшим за прожитковий мінімум для працездатної особи і такої суми він вважає буде достатньо на утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання. Зазначає, що батьки мають рівні прав та обов`язки щодо матеріальних витрат по утриманню повнолітньої дитини, яка продовжує навчання. Крім того, позивач не навів доказів, чому він повинен сплачувати аліменти на її утримання на період навчання саме у розмірі 1/4 частки вій своїх доходів та не довів суду потребу у її наданні взагалі. Вважає, що з врахуванням допомоги матері та сплатою ним аліментів у розмірі 1/10 частки від його доходів, дочка буде отримувати дохід більше ніж мінімальна заробітна плата, яка встановлена діючим законодавством України.

Позивач в судове засідання не з`явилася, надала заяву, в якій просить розглядати справу без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, заперечує проти пояснень відповідача.

Відповідач надав суду письмову заяву, в якій просить розглядати справу без його участі, позовні вимоги визнає частково, а саме у розмірі 1/10 частини його доходів, просить розглядати справу без його участі.

Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши письмові докази, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Так, в судовому засіданні встановлено, що відповідач ОСОБА_2 є батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження.

Своє батьківство відповідач по справі не оспорює.

Згідно довідки Державного торгівельно - економічного університету №33/25/2353 від 19.06.2025 року, ОСОБА_1 навчається на 1 курсі денної форми навчання факультету технологій та бізнесу, термін закінчення навчання за навчальним планом здобувача вищої освіти освітнього ступеня «бакалавр» червень 2028 року.

Копією договору про надання платної освітньої послуги щодо підготовки фахівця у Державному торгівельно - економічного університеті від 21.08.2024 року, укладеного між Державним торгівельно - економічним університетом та замовником ОСОБА_3 для здобувача освіти вступника ОСОБА_1 підтверджується, що вартість освітніх послуг, які надаються ОСОБА_1 , за один навчальний рік складає 38000,00 грн., загальна вартість освітньої послуги за весь строк навчання складає 152000,00 грн.

Відповідно до довідки про доходи №102162 від 28.07.2025, сума пенсії ОСОБА_2 , за липень 2025 року складає 23610,00 грн.

Відповідно до довідки №0400-010226-8/142655 від 28.07.2025, ОСОБА_2 , перебуває на обліку в ГУ Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, як отримувач страхових виплат. Розмір страхової виплати за червень 2025 року складає 30602,97 грн.

З Витягу з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи № 135/25/1863/В від 12.06.2025 вбачається, що ОСОБА_2 з 18.05.2025 року встановлено ІІІ групи інвалідності, з встановленням втрати професійної працездатності 55%, з повторним оцінюванням 01.06.2026 року. Рекомендована індивідуальна програма реабілітації.

Як вбачається з виписки з медичної картки стаціонарного хворого ОСОБА_2 , він перебував на стаціонарному лікуванні у ДКЦ КНП «Павлоградська лікарня інтенсивного лікування» ПМР, у період з 07.04.2025 по 16.04.2025, у зв`язку з захворюванням, яке потребує спостереження лікаря-невропатолога, профпатолога, сімейного лікаря, обмеження фізичного перенапруження, масажі, санітарно-курортне лікування, прийому медичних препаратів.

У відповідності до ст. 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий та неупереджений розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно ст.ст. 12, 13 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбаченому цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 4 ст. 60 ЦПК України в редакції, чинній на момент розгляду справи судами попередніх інстанцій, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

У відповідності до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до ч.1 ст. 199 Сімейного кодексу України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення 23 років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Згідно з ч. 1 ст. 200 Сімейного кодексу України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 цього Кодексу.

Згідно статті 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів судом враховуються наступні обставини: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Як роз`яснено у п. 20 Постанови Пленуму ВСУ від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Згідно ч. 1 ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Відповідно до ч. 2 ст. 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

В постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 серпня 2018 року у справі № 748/2340/17 зроблено висновок по застосуванню статті 199 СК України, який полягає в тому, що «обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: походження дитини від батьків або наявність між ними іншого юридично значущого зв`язку (усиновлення); досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину)».

Зазначена постанова підтримана постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 05 червня 2019 року по справі № 754/866/18.

Отже, матеріалами справи доведена обов`язкова сукупність таких юридичних фактів: походження ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , від відповідача, досягнення нею 18 років, але її вік є меншим 23 років, продовження нею навчання, потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі, наявність у відповідача можливості надавати таку допомогу (оскільки він частково визнає позовні вимоги та отримує пенсію та соціальні виплати).

Суд бере до уваги доводи відповідача про те, що він на даний час хворіє на ряд професійних хвороб, а тому потребує прийому медичних препаратів, здійснення медичних процедур та санаторно-курортного лікування. Крім того, з долучених до матеріалів справи рекомендацій, які є частиною індивідуальної програми реабілітації особи з інвалідністю, вбачається, що експертною командою рекомендована ОСОБА_4 потреба в забезпеченні допоміжними засобами реабілітації (бандажі, пояси), лікарські засоби, потреба в санаторно-курортному лікуванні, інші рекомендації відсутні. Натомість, стороною відповідача не надано суду доказів, які саме витрати на медичне лікування він витрачає. Оскільки, відповідно до Закону України «Про реабілітацію осіб з інвалідністю в Україні» № 2961-IV від 06.10.2005 року (із змінами) та Постанови Кабінету Міністрів України №757 від 23 травня 2007 « Про затвердження Положення про індивідуальну програму реабілітації особи з інвалідністю», передбачено, що фінансування реабілітаційних заходів індивідуальної програми здійснюється за рахунок коштів, передбачених у державному та місцевих бюджетах на цю мету, та інших джерел. Відповідно до «Порядку забезпечення санаторно-курортними путівками деяких категорій громадян та виплати їм компенсації вартості самостійного санаторно-курортного лікування структурними підрозділами з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчими органами міських, районних у містах (у разі їх утворення (крім м. Києва) рад» затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22 лютого 2006 р. № 187 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 4 лютого 2023 р. № 120), за рахунок коштів, передбачених у державному бюджеті за програмою "Соціальний захист осіб з інвалідністю", здійснюється забезпечення путівками, пільговим санаторно-курортним лікуванням та виплата компенсації: особам з інвалідністю усіх категорій, у тому числі особам, інвалідність яких пов`язана з нещасним випадком на виробництві або професійним захворюванням, - за напрямом забезпечення санаторно-курортними путівками осіб з інвалідністю.

При визначені розміру аліментів, що мають бути стягнуті, судом приймається до уваги та обставина, що відповідач позовні вимоги визнав частково, а саме у розмірі 1/10 частини його доходів, отримує пенсію та соціальні виплати, тобто має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання, а також, те що відповідач має певні захворювання, та йому встановлено ІІІ групу інвалідності, з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін, стану здоров`я відповідача, потреб позивача, у суду є всі підстави для часткового задоволення позовних вимог позивача та стягнення з відповідача на користь позивача аліментів в розмірі 1/6 частини всіх видів доходів відповідача щомісячно, на утримання повнолітньої дочки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у зв`язку з продовженням нею навчання, починаючи з 19 червня 2025 року, і до закінчення навчання, але не більше ніж до досягнення нею 23 років.

Згідно ст.430 ЦПК України суд вважає необхідним допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць.

Крім того, згідно ст. ст. 4, 5 Закону України «Про судовий збір» підлягає до стягнення з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 1211,20 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 19, 76, 264, 265, 268, 274, 430 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання - задовольнити частково.

Стягувати щомісяця з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 ) аліменти в розмірі 1/6 частини всіх видів його доходів на її утримання у зв`язку з продовженням нею навчання, починаючи з 19 червня 2025 року та до закінчення нею навчання, але не більше ніж до досягнення нею 23 років.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ) судовий збір у розмірі 1211,20 грн на користь держави на р/р UA0026001 в Казначействі України (ЕАП), , отримувач коштів ГУК у м. Києві/м.Київ/22030106, код класифікації доходів бюджету 22030106, призначення платежу: судовий збір.

Згідно зі ст.430 ЦПК України допустити негайне виконання рішення в частині виплати аліментів в межах суми платежу за один місяць.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Рішення може бути оскаржено безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складення.

Повне судове рішення складено 26 серпня 2025 року.

Головуючий суддя: В.О. Корягін