Справа №538/1024/25
Провадження по справі №2/538/694/25
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

20 серпня 2025 року Лохвицький районний суд Полтавської області в складі:

головуючого - судді - Бондарь В.А.

за участю секретаря судового засідання - Горілей Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Лохвиця Полтавської області позовну заяву представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Богельського Ігоря Володимировича до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся до суду з даною позовною заявою, в обґрунтування своїх позовних вимог зазначив, що на підставі рішення Дубровицького районного суду Рівненської області від 28.03.2012 року присуджено до стягнення з нього на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 01.12.2011 року і до досягнення дитиною повноліття, а у разі продовження ним навчання до 23-х років. Враховуючи, що він має ще одну малолітню дитину ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , від проживання в іншому шлюбі, на данй час він перебуває в складних життєвих та матеріально-побутових умовах, зокрема, 21.03.2025 року його звільнено з роботи. На даний час він ніде не працює, в зв`язку з чим він позбавлений можливості сплачувати аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку. Тому просить суд зменшити розмір аліментів до 1/6 частини всіх видів заробітку.

Ухвалою суду від 10.06.2025 року було відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

03.07.2025 від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити в задоволенні позовних вимог, посилаючись на наступні обставини. Позивач взагалі не приймав та не приймає будь-якої участі, окрім сплати аліментів, у вирішенні долі свого сина. Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання, є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітінх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. Зазначає, що позивачем не надано доказів того, що він не має змоги утримувати свого сина на даний час, з огляду на те, що до цього наявність доньки не перешкоджало йому сплачувати аліменти на утримання сина у розмірі встановленому рішенням суду.

В судове засідання позивач та представник позивача ОСОБА_5 не з"явилися, але від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без участі позивача та без його участі, позовні вимоги підтримують.

Відповідачка та представник відповідача ОСОБА_6 в судове засідання не з"явилися, але надіслали заяви про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги не визнають.

За відсутності учасників процесу розгляд цивільної справи здійснено в порядку ч. 2 ст. 247 ЦПК України без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Ознайомившись із матеріалами цивільної справи, дослідивши та давши оцінку доказам по справі суд прийшов до наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 1 ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що згідно рішення Дубровицького районного суду Рівненської області від 28.03.2012 року стягнуто із позивача на користь відповідачки аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 01.12.2011 року і до досягнення дитиною повноліття, а у разі продовження ним навчання до 23-х років.

Позивач від проживання в іншому шлюбі має ще одну малолітню дитину ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Статтею 141 СК України передбачається, що мати та батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.

Відповідно до положень ст. 181 СК України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Ч. 2 ст. 18 СК України передбачено, що суд застосовує ті способи захисту прав або інтересів учасників сімейних відносин, які встановлені законом або домовленістю (договором) сторін.

Стаття 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Ст. 192 СК України визначено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Так, із аналізу наведеної вище норми, розмір аліментів не вважається незмінним. У зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів, а значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

З аналізу зазначених правових норм також вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів слід з`ясовувати, чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Особа, яка сплачує аліменти платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів.

При цьому, суд, з урахування встановлених обставин і сукупності належних та допустимих доказів, при наявності підстав щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, може вирішити питання щодо зменшення розміру аліментів.

Таким чином, у випадках вказаних в ст. 192 СК України до суду з позовом про зменшення або збільшення розміру аліментів може звернутись як стягувач, так і платник аліментів. В той же час ст. 181 СК України визначаються способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину. А ч. 3 ст. 181 СК України вказує на те, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Отже якщо наприклад: 1) аліменти стягуються у твердій грошовій сумі - до суду з позовом про зменшення або збільшення розміру аліментів може звернутись як стягувач, так і платник аліментів. 2) аліменти винесені у частині від усіх видів доходу (1/4, 1/3 чи інше) - до суду з позовом про зменшення або збільшення розміру аліментів на тверду грошову суму може звернутись лише стягувач.

Звертаючись до суду з позовом про зменшення розміру аліментів, позивач посилався на те, що він регулярно сплачував аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до його повноліття. Проте, у зв`язку з продовженням сином навчання аліменти продовжують стягуватися до 23-х років.

У п. 20 Постанови Пленуму ВСУ від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Відповідно до ч. 2 ст. 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

В постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 06.08.2018 року у справі № 748/2340/17 зроблено висновок по застосуванню статті 199 СК України, який полягає в тому, що «обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: походження дитини від батьків або наявність між ними іншого юридично значущого зв`язку (усиновлення); досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину)».

Зазначена постанова підтримана постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 05 червня 2019 року по справі № 754/866/18.

У постанові Верховного Суду від 13.04.2021 року у справ № 308/4214/18, провадження № 61-16005св20 зазначено, що СК України передбачено принцип рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина.

Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

В порушення вимог ст. 81 ЦПК України позивачем не надано будь яких доказів, що підтверджують його складні життєві та матеріально-побутові умови.

Враховуючи вищевикладені обставини, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів, встановлений рішенням Дубровицького районного суду Рівненської області від 28.03.2012 року.

Керуючись ст. ст. 11, 88, 130, 174, 213-215, 294, главою 8 ЦПК України, ч. 3 с. 183 СК України, суд

в и р і ш и в :

У позові представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Богельського Ігоря Володимировича до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Полтавського апеляційного суду через суд першої інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Лохвицького районного суду Полтавської області В.А. Бондарь