Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/1721/25
Номер провадження2/711/1176/25
РІШЕННЯ
26 серпня 2025 року Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:
головуючого судді: Казидуб О.Г.
секретаря судового засідання: Шульга А.В.
представника позивача-адвоката: Манзар Т.В.
представника відповідача за дорученням: Птуха В.І.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Черкаської міської ради про визнання права власності в порядку спадкування за законом, -
Позовна заява мотивована тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_2 , який являється позивачці онуком.
ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_3 , який являється позивачці сином.
Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 06.11.2024 року по справі № 711/5544/24 було встановлено факт родинних відносин, а саме, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 згідно Свідоцтва про смерть Серія НОМЕР_3 , є сином ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Спадкова маса, після померлих ОСОБА_2 та ОСОБА_3 складає по 1/2 частині квартири в АДРЕСА_2 .

24 лютого 2025 року позивачка отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/2 частку у праві власності на квартиру АДРЕСА_3 , після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 24.02.2025 року позивачці у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/2 частку у праві власності на квартиру АДРЕСА_3 після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , спадкоємцем якого був його батько ОСОБА_3 , який прийняв спадщину, але не оформив своїх спадкових прав.

Відмова нотаріуса обґрунтована тим, що право власності на 1/2 частку у праві власності на квартиру АДРЕСА_3 не було зареєстроване за померлим ОСОБА_2 , останній не набув права власності на зазначене нерухоме майно.

Отже, у зв`язку з відсутністю державної реєстрації права власності на 1/2 частку у праві власності на квартиру АДРЕСА_3 за померлим ОСОБА_2 , у нотаріуса відсутні правові підстави для видачі свідоцтва про право на спадщину за законом.

Просить суд визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом право власності на 1/2 частку квартири АДРЕСА_3 після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 в порядку спадкової трансмісії після померлого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 .

05 березня 2025 року ухвалою суду відкрито загальне позовне провадження у справі, призначено підготовче судове засідання.

29 квітня 2025 року ухвалою суду закрито підготовче провадження у справі, призначено справу до судового розгляду по суті.

04 червня 2025 року ухвалою суду зобовязано Приватного нотаріуса Черкаського міського нотаріального округу Харченко Марину Михайлівну надати копію спадкової справи № 3/2024, заведеної після смерті ОСОБА_3 .

Адвокат Манзар Тетяна Володимирівна, яка діє в інтересах позивача ОСОБА_1 , в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задоволити.

Представник відповідача Черкаської міської ради за дорученням Птуха Вікторія Іванівна в судовому засіданні зазначила, що при вирішенні даного спору покладається на розсуд суду.

Суд, заслухавши думку учасників процесу, вивчивши та дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст. 55 Конституції України та ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України)

Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч. 1 ст. 13 ЦПК України).

Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (ч.ч. 3, 4 ст. 77 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України).

Як визначено статтею 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, в тому числі припинення дії, яка порушує право; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. При здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. При здійсненні цивільних прав особа повинна додержуватися моральних засад суспільства (ч.ч. 1, 2, 3, 4 ст. 13 ЦК України). У разі недодержання особою при здійсненні своїх прав вимог, які зазначені вище, суд може зобов`язати її припинити зловживання своїми правами, а також застосувати інші наслідки, встановлені законом (ч. 6 ст. 13 ЦК України).

В судовому засіданні встановлено, що відповідно до Свідоцтва про право власності на житло від 21.02.2018, виданого Департаментом економіки та розвитку Черкаської міської ради, квартира за адресою: АДРЕСА_2 на праві приватної власності належить ОСОБА_3 та ОСОБА_2 .

Відповідно до Свідоцтва про смерть Серії НОМЕР_3 , виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 помер.

06 листопада 2024 року рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси по справі № 711/5544/24 встановлено факт родинних відносин, а саме, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 згідно Свідоцтва про смерть Серії НОМЕР_3 , є сином ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до Свідоцтва про право на спадщину за законом, вданого приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Харченко М.М. 24 лютого 2025 року, спадкоємцем майна ОСОБА_3 , 1957 р.н., є його мати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Спадщина, на яку видано свідоцтво складається з 1/2 частки у праві власності на квартиру АДРЕСА_4 .

Відповідно до Свідоцтва про смерть Серії НОМЕР_2 , виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_2 .

Як вбачається з копії спадкової справи № 3/2024 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 , наданої Приватним нотаріусом Харченко Сариною Михайлівною, на запит суду, 24 лютого 2025 року Приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Харченко Мариною Михайлівною винесено Постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, якою у видачі ОСОБА_1 свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/2 частку у праві власності на квартиру АДРЕСА_3 відмовлено.

Вищезазначеною постановою встановлено, що «1/2 частка у праві власності еа квартиру належала ОСОБА_4 на підставі Свідоцтва про право власності на житло, виданого Департаментом економіки та розвитку Черкаської міської ради 21.02.2018 року, замість якого Департаментом економіки та розвитку Черкаської міської ради 05.09.2023 року видано Дублікат. Відповідно до Інформаційної довідки № 414785933 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо об`єкта нерухомого майна від 24.02.2025 року та інформаційної довідки № 414786664 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо суб`єкта від 24.02.2025 року, державна реєстрація права власності на 1/2 частку у праві власності на квартиру АДРЕСА_3 на ім`я ОСОБА_2 у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відсутня».

Також, як вбачається з Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру щодо спадкової справи після смерті ОСОБА_2 , наданої Приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Харченко Мариною Михайлівною, на запит суду, інформація у Спадковому реєстрі після смерті ОСОБА_2 (дата смерті ІНФОРМАЦІЯ_7 ) відсутня.

Відповідно до ч. 1 ст.19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Спори про право цивільне, пов`язані з належністю майна, на яке накладено арешт, розглядаються в порядку цивільного судочинства у позовному провадженні, якщо однією зі сторін відповідного спору є фізична особа, крім випадків, коли розгляд таких справ відбувається за правилами іншого судочинства.

Згідно із ч. 1 ст.316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів (частина перша статті 328 цього Кодексу).

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно зі ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, за виключенням тих прав і обов`язків, що зазначені у статті 1219 ЦК України (статті 1218, 1231 ЦК України).

Часом відкриття спадщини є день смерті особи, або день, з якого вона оголошується померлою (ч. 2 ст. 1220 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Разом з тим, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п`ята статті 1268 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Проте відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (частина третя статті 1296 ЦК України).

Отже, системний аналіз зазначених норм права свідчить про те, що спадкоємець, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, є її власником з часу її відкриття, а документом для підтвердження права власності на спадкове майно є свідоцтво на спадщину, отримане в установленому законодавством порядку.

Відсутність реєстрації права власності відповідно до Закону України «Про реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» не зумовлює позбавлення особи прав користування та володіння належним їй на праві власності майном.

У спадкоємця, який в установленому законом порядку прийняв спадщину, права володіння та користування спадковим майном виникають з часу відкриття спадщини, тому такий спадкоємець може захищати свої порушені права володіння та користування спадковим майном відповідно до глави 29 ЦК України.

Відповідно до статей 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини (ч. 1 ст. 1222 ЦК України).

Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини (ст. 1223 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Згідно з п. 23 постанови Пленуму ВСУ № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Пунктами 4.15, 4.18 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 №296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу І цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, нотаріус отримує інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно шляхом безпосереднього доступу до нього. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.

У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

З урахуванням положень статей 1296-1299 ЦК України питання про право спадкоємця на спадкове майно вирішується судом у разі невизнання такого права чи відмови нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину.

Таким чином, судом встановлено, що відсутність державної реєстрації права власності на 1/2 частку у праві власності на квартиру АДРЕСА_3 за померлим ОСОБА_2 перешкоджає позивачу у здійсненні спадкових прав.

Враховуючи вищевикладене, надані письмові докази та їх належна оцінка, вказують на наявність підстав для задоволення позовної вимоги позивача та визнання за ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом право власності на 1/2 частку квартири АДРЕСА_3 після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 в порядку спадкової трансмісії після померлого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 .

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 4, 5, 12, 13, 81, 76-84, 141, 206, 259, 263-265, 268, 273, 353, 354 ЦПК України суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Черкаської міської ради про визнання права власності в порядку спадкування за законом задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом право власності на 1/2 частку квартири АДРЕСА_3 після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 в порядку спадкової трансмісії після померлого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Рішення суду може бути оскаржене до Черкаського апеляційного суду на протязі 30 днів. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або в разі розгляду справи (вирішення справи) без повідомлення (виклику) учасників справи зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Головуючий: О. Г. Казидуб