г Інгулецький районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області
Справа № 213/3490/24
Номер провадження 2/213/235/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 серпня 2025 року Інгулецький районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі: головуючого судді Мазуренко В.В., за участю секретаря Куропятник В.А., за участю позивача, представника позивача адвоката Чухонцевої Д.В., представника відповідача адвоката Терзі О.С., розглянувши у відкритому дистанційному судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду в м. Кривому Розі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «КРИВОРІЗЬКИЙ ХЛІБЗАВОД №1», треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: ОСОБА_2 , Приватне акціонерне товариство «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «УНІКА», про відшкодування шкоди завданої дорожньо-транспортною пригодою, -

ВСТАНОВИВ

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, відповідно до якого вказав, що 14.06.2023 приблизно в 11 годин 00 хвилин в світлий час доби, водій ОСОБА_2 , керуючи технічно справним автомобілем "Mercedes-Benz Sprinter 316», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався по проїзній частині автодороги Т-04-11, з боку с. Степове, в напрямку смт. Широке в Криворізькому районі Дніпропетровської області. Швидкість його руху при цьому була близько 70 кілометрів на годину. В цей час, в зустрічному йому напрямку рухався автомобіль «Volkswagen LT35», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_1 . Водій ОСОБА_2 , наближаючись до автомобіля «Volkswagen LT35», реєстраційний номер НОМЕР_2 , який рухався йому в зустрічному напрямку, повинен був діяти відповідно до п.п. 1.5; 2.3 (б); Правил дорожнього руху України. Однак, водій ОСОБА_2 , діючи зі кримінальною протиправною недбалістю, проявив неуважність до дорожньої обстановки та її змінам, почав засинати, тим самим відволікся від керування керованого ним автомобілю "Mercedes-Benz Sprinter 316», реєстраційний номер НОМЕР_1 , тобто проявив неуважність до дорожньої обстановки та виїхав на смугу зустрічного руху, чим порушив вимоги п.п. 1.5; 2.3 (б) Правил дорожнього руху України. В результаті порушення вказаних правил безпеки дорожнього руху, виконання яких було необхідною умовою для запобігання події, водій ОСОБА_2 після виїзду керованого ним автомобілю "Mercedes-Benz Sprinter 316», реєстраційний номер НОМЕР_1 на смугу зустрічного руху допустив зіткнення з автомобілем «Volkswagen LT35», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_1 , який рухався в зустрічному йому напрямку. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди водій автомобілю «Volkswagen LT35», реєстраційний номер НОМЕР_2 ОСОБА_1 , згідно висновку експерта № 1249 від 04.09.2023 року отримав тілесні ушкодження у вигляді: тупої поєднаної травми тіла - закрита травма грудної клітини (закритий подвійний перелом груднини, забій серця, закриті переломи 2,3,4,5 ребр праворуч, та 4,6 ліворуч, розрив обох легень, ускладнений травматичним двобічним гемотораксом), закритий перелом кульшової западини ліворуч із травматичним вивихом голені стегнової кістки, закриті переломи лівого надколінника без зміщення, правого надколінника зі зміщенням, забійні рани лівої гомілки, які за своїм характером відносяться до ТЯЖКИХ тілесних ушкоджень, за ознакою небезпеки для життя. Згідно висновку експерта від 20.07.2023 року між порушенням водієм ОСОБА_2 вимог п.п.2.3 (б) Правил дорожнього руху України та настанням наслідків - заподіяння тяжких тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_1 , є прямий причинний зв`язок.

За вказаними подіями, Вироком Широківського районного суду від 30.05.2024р. ОСОБА_2 за ч.2 ст 286 КК України визнано винним та призначено покарання.

ОСОБА_2 є працівником відповідача, та в момент ДТП перебував на робочому місці, керував автомобілем відповідача, у зв`язку з чим позивач звернувся з позовом саме до відповідача.

У зв`язку з вказаним ДТП позивач був травмований, отримав тяжке тілесне ушкодження, тривалий час був на стаціонарному лікуванні та змушений проходити реабілітацію. Після отримання травм в результаті ДТП та ураження опорно-рухового апарату змушений був пересуватись на милицях, та у зв`язку з тяжким ушкодженням здоров`я отримав 2 групу інвалідністю з 06.11.2023р. до 01.12.2024р. Позивачу протипоказані усі види праці в умовах звичайного виробництва, необхідна постійна відновлювальна терапія на стаціонарному, амбулаторному лікуванні та санаторно-курортне лікування. Окрім того, постійне медичне спостереження у травматолога та сімейного лікаря. Для відновлювання здоров`я позивач змушений проходити лікувальний масаж. На лікування позивач витратив 83699,65грн

Під час проходження позивачем лікування у зв`язку з травмою внаслідок ДТП, то позивач взагалі не міг себе нормально обслуговувати, тому потребував постійної сторонньої допомоги. На даний час позивач, у зв`язку з ураженням опорно-рухового апарату, мені складно пересуватись, постійно відчуває гострий біль, дискомфорт, та у зв`язку з чим обділений можливістю жити повноцінним життям, працювати та забезпечувати свою сім`ю, займатися спортом. Позивач через вказане перебуває у депресії, пригнічений, страх їздити в автомобілі. Через отримані травми у позивача змінився звичайний ритм життя. Моральну шкоду оцінює в 500000 грн.

Просив стягнути з відповідача витрати на лікування в сумі 83699,65грн, та моральну шкоду в сумі 500000грн.

Представником відповідача подано Відзив на позов відповідно до якого звертав увагу, що цивільно-правова відповідальність власника наземного транспортного засобу "Mercedes-Benz Sprinter 316», реєстраційний номер НОМЕР_1 , тобто відповідача, застрахована у ПАТ СК Уніка, яке відшкодувало позивачу завдану шкоду здоров`ю, та моральну шкоду. Звертав увагу, що оскільки цивільно-правова відповідальність застрахована, то належним відповідачем є страхова компанія в разі незгоди з страховими виплатами.

Представником третьої особи надано Письмові пояснення, відповідно до якого Транспортний засіб марки "Mercedes-Benz Sprinter 316», реєстраційний номер НОМЕР_1 , є забезпеченим в ПрАТ «СК «Уніка» за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів No 213893096 від 29.03.2023 року, страхова сума за шкоду майну 160000грн, здоров`ю 320000 грн. Позивач звернувся до ПАТ «Страхова компанія «Уніка» з заявою про настання страхової події та виплату страхового відшкодування, щодо дорожньо-транспортної пригоди, яка відбулась 14.06.2023 року за участю вищевказаних транспортних засобів та водіїв, та позивачу було виплачено: витрати на лікування у розмірі 87237,18 грн (ст. 24 Закону), та страхове відшкодування у зв`язку із стійкою втратою працездатності, інв. 3 групи (ст. 26.2 Закону) у розмірі 80400грн. Моральну шкоду виплачено в сумі 8381,86грн

19.08.2024р. позовну заяву було прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі.

17.10.2024р. здійснено перехід до розгляду справи з викликом сторін.

01.04.2025р. залучено третю особу, витребувано докази.

20.05.2025р. закрито підготовче провадження, справу призначено до розгляду.

Позивач в судовому засіданні позов підтримав, пояснив, що через ДТП перебував довгий строк на стаціонарному лікуванні, в реанімації, отримав інвалідність через це, через травми був вимушений заново вчитись ходити та до теперішнього часу на реабілітації, і вже ніколи не зможе повернутись до нормального стану здоров`я, не зможе працювати через обмеження по здоров`ю. Витрати на лікування частково відшкодовані третьою особою - страховою компанією. Позивач обділений можливістю жити повноцінним життям, працювати та забезпечувати свою сім`ю, займатися спортом. Позивач через вказане перебуває у депресії, пригнічений, страх їздити в автомобілі. Через отримані травми у позивача змінився звичайний ритм життя. Моральну шкоду оцінює в 500000 грн.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримала, посилалась на обставини викладені у позові.

Представник відповідача просив відмовити у позові, посилався на обставини викладені у Відзиві, також просив стягнути на користь відповідача понесені витрати на правову допомогу в сумі 9000грн.

Представник третьої особи ПАТ «СК «УНІКА» - надав письмові пояснення, просив розглянути справу за його відсутності.

Третя особа ОСОБА_2 до суду не з`явився.

Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, дійшов наступного.

За вимог цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до вимог п.п.8, 9 ч.2 ст.16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування майнової та моральної шкоди.

За частинами 1, 5, 6 ст.81, ст.89 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

14.06.2023 приблизно в 11 годин 00 хвилин в світлий час доби, водій ОСОБА_2 , керуючи технічно справним автомобілем "Mercedes-Benz Sprinter 316», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався по проїзній частині автодороги Т-04-11, з боку с. Степове, в напрямку смт. Широке в Криворізькому районі Дніпропетровської області. Швидкість його руху при цьому була близько 70 кілометрів на годину. В цей час, в зустрічному йому напрямку рухався автомобіль «Volkswagen LT35», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_1 . Водій ОСОБА_2 , наближаючись до автомобіля «Volkswagen LT35», реєстраційний номер НОМЕР_2 , який рухався йому в зустрічному напрямку, повинен був діяти відповідно до п.п. 1.5; 2.3 (б); Правил дорожнього руху України. Однак, водій ОСОБА_2 , діючи зі кримінальною протиправною недбалістю, проявив неуважність до дорожньої обстановки та її змінам, почав засинати, тим самим відволікся від керування керованого ним автомобілю "Mercedes-Benz Sprinter 316», реєстраційний номер НОМЕР_1 , тобто проявив неуважність до дорожньої обстановки та виїхав на смугу зустрічного руху, чим порушив вимоги п.п. 1.5; 2.3 (б) Правил дорожнього руху України. В результаті порушення вказаних правил безпеки дорожнього руху, виконання яких було необхідною умовою для запобігання події, водій ОСОБА_2 після виїзду керованого ним автомобілю "Mercedes-Benz Sprinter 316», реєстраційний номер НОМЕР_1 на смугу зустрічного руху допустив зіткнення з автомобілем «Volkswagen LT35», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_1 , який рухався в зустрічному йому напрямку. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди водій автомобілю «Volkswagen LT35», реєстраційний номер НОМЕР_2 ОСОБА_1 , згідно висновку експерта № 1249 від 04.09.2023 року отримав тілесні ушкодження у вигляді: тупої поєднаної травми тіла - закрита травма грудної клітини (закритий подвійний перелом груднини, забій серця, закриті переломи 2,3,4,5 ребр праворуч, та 4,6 ліворуч, розрив обох легень, ускладнений травматичним двобічним гемотораксом), закритий перелом кульшової западини ліворуч із травматичним вивихом голені стегнової кістки, закриті переломи лівого надколінника без зміщення, правого надколінника зі зміщенням, забійні рани лівої гомілки, які за своїм характером відносяться до ТЯЖКИХ тілесних ушкоджень, за ознакою небезпеки для життя. Згідно висновку експерта від 20.07.2023 року між порушенням водієм ОСОБА_2 вимог п.п.2.3 (б) Правил дорожнього руху України та настанням наслідків - заподіяння тяжких тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_1 , є прямий причинний зв`язок.

Вироком Широківського районного суду Дніпропетровської області від 30.05.2024р., справа №197/1148/23, громадянина ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення за ч.2 ст 286 КК України та призначено покарання (а.с.21-24).

Згідно ч.6 ст.82 ЦПК України, визначено, що вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Згідно Рішення Європейського суду з прав людини від 25 липня 2002 року у справі за заявою №48553/99 «Совтрансавто-Холдинг» проти України», а також згідно рішення Європейського суду з прав людини від 28 жовтня 1999 року у справі за заявою № 28342/95 «Брумареску проти Румунії» встановлено, що існує усталена судова практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь - якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів.

Автомобіль "Mercedes-Benz Sprinter 316», реєстраційний номер НОМЕР_1 , належить ТОВ "КРИВОРІЗЬКИЙ ХЛІБОЗАВОД №1", на якому громадянин ОСОБА_2 працює водієм, та в момент ДТП виконував трудові обов`язки (а.с.15,16,17,18,19).

Автомобіль «Volkswagen LT35», реєстраційний номер НОМЕР_2 , належить ОСОБА_3 (а.с.20).

Транспортний засіб марки "Mercedes-Benz Sprinter 316», реєстраційний номер НОМЕР_1 , є забезпеченим в ПрАТ «СК «Уніка» за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів No 213893096 від 29.03.2023 року, страхова сума за шкоду майну 160000грн, здоров`ю 320000 грн, що визнавали та не оспорювали сторони.

Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

У частині 1 статті 5 Закону України «Про страхування» визначено, що страхування може бути добровільним або обов`язковим.

Відповідно до ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» № 1961-IV від 01.07.2004 року (надалі - Закон № 1961-IV) у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Статтею 6 Закону № 1961-IV передбачено, що страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Позивач звернувся до ПАТ «Страхова компанія «Уніка» з заявою про настання страхової події та виплату страхового відшкодування, щодо дорожньо-транспортної пригоди, яка відбулась 14.06.2023 року за участю вищевказаних транспортних засобів та водіїв, та позивачу було виплачено: витрати на лікування у розмірі 87237,18 грн (ст. 24 Закону), та страхове відшкодування у зв`язку із стійкою втратою працездатності, інв. 3 групи (ст. 26.2 Закону) у розмірі 80400грн. Моральну шкоду виплачено 8381,86грн (в електронному вигляді додатки до письмових пояснень третьої особи).

Позивач з 06.11.2023р. отримав 2 групу інвалідності, йому протипоказані усі види праці в умовах звичайного виробництва (а.с.10). Позивач проходить програму реабілітації інваліда (а.с.11-12)

Позивач з 14.06.2023р. по 07.07.2023р., 24.07.2023р. по 16.08.2023р., 26.04.2024р. по 10.05.2024р. перебував на стаціонарному лікуванні, діагноз: будучи водієм авто потрапив у ДТП: поєднана травма, закрита травма грудної клітини, закритий подвійний перелом грудини, забій серця, закритий перелом 2,3,4,5 ребер праворуч та 4,6 ребер ліворуч. Розрив обох легень. Травматичний двобічний гемоторакс. Закритий перелом кульшової западини ліворуч із травматичним вивихом голівки стегнової кістки, закритий перелом лівого наколінника без зміщення, правого наколінника зі зміщенням (а.с.25-26, 27-28, 29-30). У зв`язку з лікуванням позивач зазнав витрат на суму 83699,65грн. (а.с.31-49).

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду визначені в частині 1 ст. 1166 ЦК України, де вказано, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Аналіз норм статей 1187 та 1172 ЦК України дає підстави стверджувати, що особа, яка керує транспортним засобом у зв`язку з виконанням своїх трудових (службових) обов`язків на підставі трудового договору (контракту) з особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, не є суб`єктом, який несе відповідальність за шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки. У цьому випадку таким суб`єктом є законний володілець джерела підвищеної небезпеки - роботодавець.

Відповідно до Постанови Пленуму ВСУ «Про практику розгляду судами цивільних справ про відшкодування шкоди» № 6 від 27.03.1997 року, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.

Факт завдання шкоди майну потерпілого джерелом підвищеної небезпеки, якщо ця особа (потерпілий) не перебуває в договірних правовідносинах з особою, яка завдала шкоди, та/або якщо завдання такого роду шкоди не пов`язане з виконанням цими особами обов`язків за договором, породжує виникнення позадоговірного, деліктного зобов`язання.

Разом з тим правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, якщо законом передбачено такий обов`язок.

Якщо потерпілий звернувся до страховика і одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов`язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов`язку - відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика.

Відповідно до ст. 1195 ЦК України, фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я фізичній особі, зобов`язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо. У разі каліцтва або іншого ушкодження здоров`я фізичної особи, яка в момент завдання шкоди не працювала, розмір відшкодування визначається виходячи з розміру мінімальної заробітної плати. Шкода, завдана фізичній особі каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, відшкодовується без урахування пенсії, призначеної у зв`язку з втратою здоров`я, або пенсії, яку вона одержувала до цього, а також інших доходів. Договором або законом може бути збільшений обсяг і розмір відшкодування шкоди, завданої потерпілому каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я.

Враховуючи, що витрати на лікування позивача повністю компенсовані страховою компанією, яка виплатила 87237,18грн, то в даній частині позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Діями Відповідача Позивачу завдано немайнових втрат, спричинених моральними стражданнями, які призвели до негативних змін у його особистому житті та житті родини: негативні переживання та спогади при згадуванні дорожньо-транспортної пригоди. Через ДТП позивач перебував довгий строк на стаціонарному лікуванні, в реанімації, отримав інвалідність через це, через травми був вимушений заново вчитись ходити та до теперішнього часу на реабілітації, і вже ніколи не зможе повернутись до нормального стану здоров`я, не зможе працювати через обмеження по здоров`ю. Позивач обділений можливістю жити повноцінним життям, працювати та забезпечувати свою сім`ю, займатися спортом. Позивач через вказане перебуває у депресії, пригнічений, існує страх їздити в автомобілі. Через отримані травми у позивача змінився звичайний ритм життя

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. До способів захисту цивільних прав та інтересів належить відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної (немайнової) шкоди.Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду передбачено статтею 1166 ЦК України. За правилами цієї статті майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Протиправна поведінка особи може виявлятися у прийнятті нею неправомірного рішення або у неправомірній поведінці (діях або бездіяльності). Протиправною у цивільному праві вважається поведінка, яка порушує імперативні норми права або санкціоновані законом умови договору, внаслідок чого порушуються права іншої особи.

Під шкодою розуміється матеріальна шкода, що виражається у зменшенні майна потерпілого в результаті порушення належного йому майнового права, та (або) применшенні немайнового блага (життя, здоров`я тощо). У відносинах, що розглядаються, шкода - це не тільки обов`язкова умова, але й міра відповідальності, оскільки за загальним правилом статті 1166 ЦК України, завдана шкода компенсується в повному обсязі.

Підстави відповідальності за завдану моральну шкоду визначено статтю 1167 ЦК України. Частиною другою цієї статті зазначено, що моральна шкода відшкодовується незалежно від вини особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я.

Відшкодування шкоди джерелом підвищеної небезпеки встановлено статтею 1187 ЦК України.

Відповідно до ч.2 ст. 23 ЦК України, моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

В ч.3 ст.23 ЦК України зазначено, що моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Верховний Суд України в п.1 Постанови звернув увагу судів на те, що встановлене Конституцією та законами України право на відшкодування моральної шкоди є важливою гарантією захисту прав і свобод громадян та законних інтересів юридичних осіб. Тому суди повинні забезпечити своєчасне, у повній відповідності із законом, вирішення справ, пов`язаних з відшкодуванням такої шкоди.

В п.9 Постанови Верховний Суд України звертає увагу судів на те, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Визначаючи розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, суд повинен наводити в рішенні відповідні мотиви.

Суд вважає доведеним, що відповідачем завдано позивачу моральної шкоди внаслідок вчиненого ДТП, та суд вважає співрозмірним завданій шкоді суму в розмірі 300 000 грн. в рахунок компенсації моральних страждань. Враховуючи, що страховою компанією виплачено позивачу моральну шкоду в сумі 8381,86грн грн, то стягненню з відповідача підлягає 291618,14 грн (300000 - 8381,86грн).

Вирішуючи питання про стягнення витрат на правничу допомогу, суд керується таким.

Положеннями ст. 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Відповідно до приписів ст. ст. 133, 137 ЦПК України витрати на професійну правничу допомогу входять до складу судових витрат, пов`язаних з розглядом справи та підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. При цьому, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі, що зазначено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року по справі №826/1216/16 та неодноразово наголошено у постановах Верховного Суду, зокрема у постанові від 30 вересня 2020 року у справі №379/1418/18.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до матеріалів справи судові витрати відповідача на професійну правничу допомогу становлять 9 000,00 грн., які підтверджуються договором, актом виконаних робіт, повідомленням.

Встановлено, що правова допомога відповідачу фактично була надана, позивачем не подано клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу та будь-яких доказів їх неспівмірності, а тому такі витрати відповідача підлягають стягненню з позивача пропорційно до задоволених позовних вимог, а саме в сумі 4500 грн. (50% від 9000грн).

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, враховуючи, що позов задовольняється частково, з відповідача на користь держави слід стягнути 50% судового збору, в іншій частині віднести на рахунок держави.

Керуючись ст.ст.3, 11, 14, 22, 23, 599, 636, 1166, 1167, 1172, 1187, 1192, 1194 Цивільного кодексу України, Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів», ст.ст.2, 3, 4, 12, 76-81, 89, 95, 141, 263-265, 274-279 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В

Позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «КРИВОРІЗЬКИЙ ХЛІБЗАВОД №1», треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: ОСОБА_2 , Приватне акціонерне товариство «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «УНІКА», про відшкодування шкоди завданої дорожньо-транспортною пригодою - задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «КРИВОРІЗЬКИЙ ХЛІБЗАВОД №1» на користь ОСОБА_1 відшкодування моральної шкоди в сумі 291618 (двісті дев`яносто одна тисяча шістсот вісімнадцять) грн. 14 коп

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «КРИВОРІЗЬКИЙ ХЛІБЗАВОД №1» на користь держави судовий збір в сумі 2916 грн.18 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «КРИВОРІЗЬКИЙ ХЛІБЗАВОД №1» витрати на професійну правничу допомогу в сумі 4500 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів.

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , прож. АДРЕСА_1 .

Відповідач Товариства з обмеженою відповідальністю «КРИВОРІЗЬКИЙ ХЛІБЗАВОД №1», , м. Кривий Ріг, вул. Гірників, 17.

Третя особа ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований у АДРЕСА_2 .

Третя особа Приватне акціонерне товариство «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «УНІКА», , м. Київ, вул. Теліги Олени, 6 літ. В.

Дата складення та проголошення рішення 22.08.2025 р.

Суддя: В.В. Мазуренко