Провадження №2/523/4829/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

"12" серпня 2025 р. м.Одеса

Пересипський районний суд міста Одеси

у складі головуючої судді: Кремер І.О.,

з участю секретаря судового засідання: Павлова О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 24 в м. Одеса в порядку спрощеного провадження цивільну справу № 523/10047/25 за позовною заявою Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення надміру виплаченої тимчасової державної соціальної допомоги непрацюючій особі, яка досягла загального пенсійного віку, але не набула права на пенсійну виплату,-

ВСТАНОВИВ:

Департамент праці та соціальної політики Одеської міської ради звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення надміру виплаченої тимчасової державної соціальної допомоги непрацюючій особі, яка досягла загального пенсійного віку, але не набула права на пенсійну виплату. Мотивуючи свої вимоги вказує на те, що відповідно до Положення про Департамент праці та соціальної політики Одеської міської ради, затвердженого рішенням Одеської міської ради від 08.02.2023 року № 1099-VIII, Департамент праці та соціальної політики Одеської міської ради є виконавчим органом Одеської міської ради і створюється відповідно до ЗУ «Про місцеве самоврядування».

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебувала на обліку в управлінні та отримувала державну соціальну допомогу непрацюючій особі, яка досягла загального пенсійного віку, але не має права на пенсійну виплату у період із 01.07.2019 року по 31.05.2023 року. Інформація про склад сім`ї особи, яка звернулася за призначенням тимчасової допомоги, зазначається в декларації про доходи та майновий стан. Відповідальність за достовірність наданої інформації покладається на особу, яка звернулася за призначенням тимчасової допомоги. За результатом верифікації, проведеної між Міністерством соціальної політики України та Міністерством внутрішніх справ України було встановлено, що у власності членів сім`ї відповідачки є більше одного автомобіля.

Однак, при зверненні за призначенням та продовженням державної соціальної допомоги непрацюючій особі, яка досягла загального пенсійного віку, але не має права на пенсійну виплату, відповідач у своїй декларації про доходи та майновий стан зазначила, що у її власності або володінні членів сім`ї транспортні засоби не перебувають. У зв`язку із поданням ОСОБА_1 недостовірних даних їй було надміру виплачені кошти за період із 01.07.2019 року по 31.05.2023 року.

Пунктом 24 «Порядку призначення тимчасової державної соціальної допомоги непрацюючій особі, яка досягла загального пенсійного віку, але не набула права на пенсійну виплату» затвердженого постановою КМУ № 1098 від 27.12.2017 року встановлено, що якщо особою приховано відомості або навмисно подано недостовірні дані про її дохід та майновий стан, що вплинуло на призначення тимчасової допомоги і визначення її розміру та внаслідок чого були надміру виплачені кошти, органи Пенсійного фонду України: визначають обсяг надміру виплачених коштів і встановлюють строк їх повернення залежно від матеріального стану особи; повідомляють особі про обсяг надміру виплачених коштів і строк їх повернення. Відповідачку було повідомлено про необхідність повернення надміру виплаченої допомоги листами № 19.02.01-01/207 від 31.05.2023 року, № 19.02.01/273 від 25.07.2023 року, № 19.02.01/274 від 01.08.2023 року, № 20.02.03-06/91 від 24.04.2025 року. Окрім того, ОСОБА_1 було неодноразово повідомлено про необхідність повернення коштів за допомогою телефонного зв`язку.

Оскільки, станом на дату подачі дійсного позову заборгованість відповідачки за надміру виплаченої допомоги не погашена, просить суд задовольнити даний позов та винести рішення, яким стягнути з ОСОБА_1 надміру виплаченої тимчасової державної соціальної допомоги непрацюючій особі, яка досягла загального пенсійного віку, але не набула права на пенсійну виплату в розмірі 43096,16 грн., а також сплачений позивачем судовий збір в розмірі 3028,00 грн.

Згідно правил ч. 6 ст. 19 ЦПК України зазначений спір є малозначним, а тому відповідно до вимог ст. 274 ЦПК України справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження.

Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд прийшов до висновку про проведення розгляду даної справи за участю сторін.

Представник позивача Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради - Трусова Ю.В. в судове засідання не з`явилась. Однак, надала суду заяву, в якій просить суд проводити розгляд справи за відсутності сторони позивача, позовні вимоги підтримує, та проти ухвалення заочного рішення по справі не заперечує.

Відповідачка ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилась без поважних причин. Про час та місце розгляду справи належним чином повідомлена, направлялось повідомлення за місцем реєстрації відповідача, однак, згідно поштового повідомлення, адресат за вказаною адресою відсутня, що вказує на вручення судової повістки належним чином (п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК). Відзив у визначений судом строк відповідач не подала. А тому суд приходить до переконання про можливість розглянути справи за відсутності відповідача згідно вимог ч. 3 ст. 223, ч. 1 ст. 280 ЦПК та ухвалює заочне рішення.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, надавши оцінку наявним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу окремо шляхом їх всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження, суд приходить до наступного висновку.

Правовідносини між сторонами є цивільно правовими та урегульовані положеннями ЦК України.

Відповідно до Положення про Департамент праці та соціальної політики Одеської міської ради, затвердженого рішенням Одеської міської ради від 08.02.2023 року № 1099-VIII, Департамент праці та соціальної політики Одеської міської ради є виконавчим органом Одеської міської ради і створюється відповідно до ЗУ «Про місцеве самоврядування».

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебувала на обліку в управлінні та отримувала державну соціальну допомогу непрацюючій особі, яка досягла загального пенсійного віку, але не має права на пенсійну виплату у період із 01.07.2019 року по 31.05.2023 року.

Відповідно до п. 5 «Порядку призначення тимчасової державної соціальної допомоги непрацюючій особі, яка досягла загального пенсійного віку, але не набула права на пенсійну виплату» затвердженого постановою КМУ № 1098 від 27.12.2017 року для призначення тимчасової допомоги особа подає органу соціального захисту населення декларацію про доходи та майновий стан (заповнюється на підставі довідок про доходи кожного члена сім`ї) за останні шість календарних місяців, що передують місяцю звернення за призначенням тимчасової допомоги. Інформація про склад сім`ї особи, яка звернулася за призначенням тимчасової допомоги, зазначається в декларації про доходи та майновий стан. Відповідальність за достовірність наданої інформації покладається на особу, яка звернулася за призначенням тимчасової допомоги.

Так, у період із 2019 року по 2023 року ОСОБА_1 кожного року заповнялась відповідна декларація, що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями таких декларацій.

При зверненні за призначенням та продовженням державної соціальної допомоги непрацюючій особі, яка досягла загального пенсійного віку, але не має права на пенсійну виплату у 2023 року, відповідачка у своїй декларації про доходи та майновий стан зазначила, що у її власності або володінні членів сім`ї транспортні засоби не перебувають.

За результатом верифікації, проведеної між Міністерством соціальної політики України та Міністерством внутрішніх справ України було встановлено, що у власності членів сім`ї відповідачки є більше одного автомобіля, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією витягу з Єдиного державного реєстру транспортних засобів від 17.05.2023 року.

Так, рішенням про відмову в призначенні тимчасової соціальної допомоги непрацюючій особі, яка досягла загального пенсійного віку, але не набула права на пенсійну виплату від 19.08.2023 року гр. ОСОБА_1 було повідомлено про те, що останні не призначено соціальну допомогу з таких підстав: згідно п. 12 «Порядку призначення тимчасової державної соціальної допомоги непрацюючій особі, яка досягла загального пенсійного віку, але не набула права на пенсійну виплату» затвердженого постановою КМУ № 1098 від 27.12.2017 року передбачено, що тимчасова допомога не призначається у разі, коли у власності особи або членів її сім`ї є більш як один автомобіль, інший транспортний засіб (механізм). За даними верифікації від 18.04.2023 року у власності її сім`ї є два транспортних засоби, які вона не вказала в декларації про доходи та майновий стан осіб, які звернулися за призначенням усіх видів державної соціальної допомоги. Таким чином, ОСОБА_1 права на отримання тимчасової соціальної допомоги не має, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією вищевказаного документа.

Враховуючи вищевикладене, у зв`язку із поданням ОСОБА_1 недостовірних даних їй було надміру виплачені кошти за період із 01.07.2019 року по 31.05.2023 року.

Пунктом 24 «Порядку призначення тимчасової державної соціальної допомоги непрацюючій особі, яка досягла загального пенсійного віку, але не набула права на пенсійну виплату» затвердженого постановою КМУ № 1098 від 27.12.2017 року встановлено, що якщо особою приховано відомості або навмисно подано недостовірні дані про її дохід та майновий стан, що вплинуло на призначення тимчасової допомоги і визначення її розміру та внаслідок чого були надміру виплачені кошти, органи Пенсійного фонду України: визначають обсяг надміру виплачених коштів і встановлюють строк їх повернення залежно від матеріального стану особи; повідомляють особі про обсяг надміру виплачених коштів і строк їх повернення.

Відповідачку було повідомлено про необхідність повернення надміру виплаченої допомоги листами № 19.02.01-01/207 від 31.05.2023 року, № 19.02.01/273 від 25.07.2023 року, № 19.02.01/274 від 01.08.2023 року, № 20.02.03-06/91 від 24.04.2025 року, що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями вищевказаних листів.

Окрім того, ОСОБА_1 було неодноразово повідомлено про необхідність повернення коштів за допомогою телефонного зв`язку.

Однак, такі вимоги залишені без відповідного реагування зі сторони відповідачки.

Згідно приписів п. 24 «Порядку призначення тимчасової державної соціальної допомоги непрацюючій особі, яка досягла загального пенсійного віку, але не набула права на пенсійну виплату» затвердженого постановою КМУ № 1098 від 27.12.2017 року у разі неповернення надміру виплачених коштів добровільно в установлений строк вирішують питання про їх стягнення у судовому порядку.

Таким чином, заборгованість відповідачки складає 43096,16 грн., що підтверджується наявним в матеріалах справи розрахунком суми заборгованості, який суд вважає належним доказом в підтвердження порушеного права позивача.

Відповідачкою ОСОБА_1 вказаний розрахунок заборгованості спростовано не було.

Згідно із ст. 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно) зобов`язання повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Згідно висновків, які викладені у постанові Верховного Суду України Верховного суду України від 02.07.2014 № 6- 91цс14, за змістом частини першої ст. 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно.

Згідно вимог ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Таким чином, відповідальність за достовірність даних, що враховуються при виплаті соціальної допомоги, а також обов`язок відшкодовувати надміру виплачені суми соціальних виплат, несуть особи, які звернулись за призначенням тимчасової допомоги.

З огляду на зазначене вище, беручи до уваги всі обставини справи, суд доходить до висновку, що наявні в матеріалах справи докази є належними, допустимими, достовірними, а в своєї сукупності достатніми для встановлення порушеного права позивача та його захисту в судовому порядку.

Частиною 1 ст. 81 ЦПК України передбачено обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно ч.ч. 1, 3 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

У параграфі 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» («Seryavin and Others v. Ukraine», заява №4909/04), Європейський суд з прав людини зазначив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» («Ruiz Torija v. Spain»), заява №18390/91, п. 29). Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення у справі «Суомінен проти Фінляндії» («Suominen v. Finland», заява №37801/97, п. 36). Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (див. рішення у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії» («Hirvisaari v. Finland», заява №49684/99, п. 30).

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що оскільки, відповідачка доказів щодо погашення заборгованості не надала, не спростувала документально нарахований позивачем розмір заборгованості, з урахуванням наведеного, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає, що позов слід задовольнити повністю та стягнути із ОСОБА_1 на користь позивача надміру виплаченої тимчасової державної соціальної допомоги непрацюючій особі, яка досягла загального пенсійного віку, але не набула права на пенсійну виплату у розмірі 43096,16 грн.

Згідно приписів ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України у разі задоволення позову, судові витрати покладаються на відповідача.

Відповідно ст. 141 ЦПК України суд вважає, що з відповідачки слід стягнути на користь позивача сплачений судовий збір у розмірі 3028,00 грн.

Керуючись ст. 10, 11, 12, 13, 19, 76, 81, 141, 258, 259, 263, 264, 265, 268, 280-282, п. 8, 15.5 розділу ХІІІ ЦПК України, ст. 1166, 1212 ЦК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення надміру виплаченої тимчасової державної соціальної допомоги непрацюючій особі, яка досягла загального пенсійного віку, але не набула права на пенсійну виплату задовольнити.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради надміру виплаченої тимчасової державної соціальної допомоги непрацюючій особі, яка досягла загального пенсійного віку, але не набула права на пенсійну виплату у розмірі 43096/сорок три тисячі дев`яносто шість/грн. 16 коп.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради сплачений позивачем судовий збір в розмірі 3028/три тисячі двадцять вісім/грн. 00 коп.

Учасники справи:

Позивач: Департамент праці та соціальної політики Одеської міської ради, , місцезнаходження: 65022, м. Одеса, вул. Косовська, буд. 2-Д.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 .

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача із дотриманням вимог ст.ст. 284 285 ЦПК України.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивачем заочне рішення може бути оскаржено в загальному порядку шляхом подання протягом тридцяти днів апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом зазначених вище строків не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга.

Повний текст рішення складено 19 серпня 2025 року.

Суддя Пересипського

районного суду м. Одеси І.О. Кремер