РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" вересня 2025 р. с-ще Тиврів 145/1108/25

2/145/829/2025

Тиврівський районний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Іванця В. Д. ,

за участю секретаря Урсуляк Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому вказує, що 26.09.2010 вона уклала шлюб з відповідачем. У шлюбі у них народились діти: син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Суперечки про місце проживання дітей і розподіл спільного майна немає.

Причиною розірвання шлюбу є те, що у них різні погляди на життя та на ведення домашнього господарства, несумісні характери, через що виникали конфлікти в сім`ї. Від постійних суперечок і скандалів погіршилося її самопочуття, вона перебуває в стані постійного стресу. При цьому відповідач не бере матеріальної участі в житті сім`ї, весь тягар забезпечення сім`ї лежить на її плечах. Спільне господарство вони не ведуть, втрачені всі фізичні та духовні зв`язки між ними. На даний час відповідач проживає окремо від них. Фактичні шлюбні відносини припинені з 2024 року. Тому вона вважає, що примирення та збереження даного шлюбу неможливе.

Крім того, будь-якої фінансової допомоги від відповідача вона з дітьми не отримує, він відмовляється платити аліменти, інших дітей, окрім їхніх спільних, а також непрацездатних батьків, відповідач немає. Діти знаходяться на її утриманні, і на даний вік дітей на теперішній час потребує коштів на їхнє утримання, враховуючи купівлю одягу, взуття, їжі, додаткові заняття у секціях музичної школи, де все це проходить на платній основі, а з урахуванням зростання цін на споживчі товари і послуги, інфляції тощо, не може належно забезпечувати повноцінне харчування, одяг, навчання та розвиток дітей.

Зазначає, що на даний час діти проживають разом з нею, а відповідач проживає окремо, тобто вони перебувають на її повному утриманні. Відповідач добровільно допомогу на утримання дітей не надає.

Відповідач офіційно працює на ПрАТ "Гніванський завод СЗБ" майстром цеху з виготовлення бетонної суміші, його заробітна плата складає 105075,23 грн за шість місяців, тобто 17512,50 грн щомісячно, що дозволить сплачувати певну суму аліментів. На її думку, відповідач має змогу сплачувати аліменти на її користь на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у твердій грошовій сумі у розмірі 5000,00 грн та сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у твердій грошовій сумі у розмірі 5000,00 грн щомісячно і вважає, що це суттєво не погіршить його матеріальне становище.

Зазначає, що відповідач не має іншої родини та інших неповнолітніх чи малолітніх дітей, не має на утриманні інших осіб, зокрема батьків чи осіб, які потребують обов`язкового утримання з його боку, стягнень за виконавчими документами не провадиться, аліменти він нікому не платить.

У той час, змушена сама утримувати та виховувати своїх дітей, вона працює задля матеріального забезпечення себе та їхніх спільних дітей, при тому, що вона отримує заробітну плату, якої недостатньо для належного, необхідного та достатнього забезпечення і утримання як неповнолітніх дітей, так і її самої.

Просить розірвати шлюб та стягувати з відповідача аліменти на користь сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі у розмірі 5000,00 грн, та на користь сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у твердій грошовій сумі у розмірі 5000,00 грн, починаючи з дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дітьми повноліття, стягнути з відповідача понесені нею судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1211,20 грн.

Ухвалою Тиврівського районного суду Вінницької області від 11.08.2025 справу прийнято до свого провадження суддею Іванцем В.Д. та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Крім цього, відповідачу встановлено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву.

Позивачка ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилась, подала заяву, у якій позовні вимоги уточнила, а саме просила розірвати шлюб та стягувати аліменти на утримання дітей по 3000,00 грн на кожного з синів.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, подав заяву, у якій просить розгляд справи поводити за його відсутності, уточнені позовні вимоги визнає, не заперечує щодо їх задоволення.

Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, враховуючи майновий стан сторін та інші обставини, що мають значення для вирішення справи, дійшов наступних висновків.

Щодо вимоги про розірвання шлюбу.

Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання.

Судом установлено, що 26.09.2010 зареєстровано шлюб між сторонами, що стверджується свідоцтвом про шлюб (а.с.3). Після реєстрації шлюбу прізвище чоловіка - ОСОБА_5 , дружини - ОСОБА_5 .

Сторони мають неповнолітніх дітей: сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що стверджується свідоцтвами про їх народження (а.с.4,5).

Шлюб фактично розпався. Сторони шлюбних відносин не підтримують, з 2024 року проживають окремо, втратили взаємні почуття, примирення неможливе.

Суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка.

Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а сторони не мають наміру зберегти шлюб.

Наведені на обґрунтування позову обставини, що спонукали позивача наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими, а тому суд вважає, що подальше спільне проживання сторін і збереження шлюбу суперечить їх інтересам.

Згідно зі ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватись цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому суму сплаченого позивачем при подачі заяви судового збору суд стягує з відповідача.

Згідно з ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу.

Виходячи з вищевикладеного позовні вимоги у цій частині підлягають задоволенню.

Щодо вимоги про стягнення аліментів.

Згідно з положеннями статей 1-3 Конвенції ООН «Про права дитини» в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Зокрема, передбачено, що дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживаються всі відповідні законодавчі і адміністративні заходи.

Відповідно до ст. 51 Конституції України, Конвенції про права дитини, статей 5, 154, 257 СК України держава Україна гарантує кожній дитині захист її прав та інтересів, бере під свою охорону кожну дитину як особистість.

Згідно з ч. 2 ст. 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.

Стаття 5 Протоколу № 7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (зі змінами, внесеними Протоколом № 11) визначає, що кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебуванні в шлюбі та у випадку його розірвання.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27.02.1991 та набула чинності для України 27.09.1991, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно зі ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття, до того ж обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька.

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

Згідно з ч. 1 ст. 11 Закону України "Про охорону дитинства" від 26.04.2001 батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей.

Судом установлено, що сторони є батьками неповнолітніх дітей: сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що стверджується свідоцтвами про їх народження (а.с.4,5).

Діти проживають разом із позивачкою, що стверджується відомостями Гніванської міської ради про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб від 04.08.2025 № 09-24/1366 (а.с.9) та актом обстеження матеріально-побутових умов проживання від 21.07.2025 (а.с.10).

Позивачка ОСОБА_1 працює, однак її доходів не вистачає для того, щоб належним чином забезпечувати дітей самим необхідним і забезпечувати свою власну життєдіяльність.

Відповідач ОСОБА_2 працює у ПрАТ "Гніванський СЗБ" на посаді майстру цеху з виготовлення бетонної суміші, його заробітна плата за шість місяців (з 01.01.2025 по 30.06.2025) складає 105075,23 грн, що стверджується довідкою, виданою ПрАТ "Гніванський СЗБ" від 22.07.2025 № 71 (а.с.11), інших осіб на утриманні він не має. Крім того відповідач позовні вимоги визнав.

Відповідно до ч. 1 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

За нормами ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

У разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я платника або одержувача аліментів - їх розмір може бути зменшено або збільшено за рішенням суду (ч. 1 ст. 192 СК України).

Оскільки визнання відповідачем позову у даному випадку не суперечить закону, не порушує права свободи та інтереси інших осіб, а навпаки відповідає якнайкращому забезпеченню інтересів дітей, тому суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог у цій частині.

Згідно зі ст. 191 СК України аліменти підлягають стягненню з дня звернення до суду.

На підставі п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України рішення в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" позивачка від сплати судового збору у даній справі звільнена.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України пропорційно до розміру задоволених позовних вимог суд присуджує судовий збір з відповідача з врахуванням мінімального розміру судового збору.

Керуючись ст. 2, 3, 5, 7, 8, 9, 10, 11, 12, 13, 76-83, 89, 141, 258, 263-265, 280, 430 ЦПК України, ст. 80, 84, 141, 180-184, 191 СК України, Законом України "Про судовий збір" №3674-VІ від 08.07.2011, ст. 11 Закону України "Про охорону дитинства" від 26.04.2001, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов задоволити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , зареєстрований 26 вересня 2010 року виконавчим комітетом Гніванської міської ради Тиврівського району Вінницької області, актовий запис № 91.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 сплачений нею судовий збір у сумі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 копійок.

Рішення суду після набрання ним законної сили надіслати до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб.

У разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти в сумі 3000 (три тисячі) гривень щомісячно на утримання сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та 3000 (три тисячі) гривень щомісячно на утримання сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , починаючи з 07 серпня 2025 року, і до досягнення ними повноліття.

Рішення про стягнення аліментів в твердій грошовій сумі підлягає індексації відповідно до чинного законодавства.

Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір в прибуток держави в сумі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 копійок.

Рішення в частині стягнення аліментів у межах суми за один місяць допустити до негайного виконання.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана до Вінницького апеляційного суду протягом 30 днів з дня складання рішення в повному обсязі, тобто з 03 вересня 2025 року.

Учасник справи, якому повне судове рішення не буде вручене у день його складання або проголошення, має право на поновлення строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційну скаргу на рішення суду буде подано протягом тридцяти днів з дня отримання копії повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Суддя Іванець В. Д.