Виноградівський районний суд Закарпатської області
_______________________________________________________________________________________________ Справа № 299/5037/24
Номер провадження 2/299/1513/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22.08.2025 року м.Виноградів

Виноградівський районний суд Закарпатської області у складі - головуючий - суддя Кашуба А.В., секретар судового засідання - Чернянчук К.П.,

за участі позивача ОСОБА_1 , представника позивача адвоката Бора Ю.В., представника відповідача адвоката Дидинської Б.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у місті Виноградів цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Виноградівської міської ради Закарпатської області, ОСОБА_2 про визнання права власності, третя особа без самостійних вимог на предмет спору - Виноградівська міська рада Закарпатської області (відділ державної реєстрації),

В С Т А Н О В И В :

24.07.2024 ОСОБА_1 подав вказану позовну заяву.

Просив суд визнати за ним право власності на будівлю тютюногладілки бригади № НОМЕР_1 (виробничу будівлю) площею 281,4 кв.м. за адресою АДРЕСА_1 .

Способом захисту вказав п.1 ч.2 ст.16 ЦК України «визнання права». Вважає релевантною практику Європейського суду, за якою особа може звернутися за захистом свого права і тоді, коли вона ще не отримала майно, проте набуде його в законному порядку. Обрану позицію аргументує тим, що законом не визначено механізму набуття права власності на підставі Свідоцтва про право власності на майновий пай члена КСП, тому суд має захистити його право шляхом визнання права. Вважає таку ситуацію порушенням принципу правової визначеності, а відтак і верховенства права.

Позов обґрунтував тим, що він придбав у 2017 та 2022 роках право на пайовий фонд майна КАПТП «Іскра» у загальному розмірі 16263 грн, що складає 0,338246% загальної вартості майна КСП. Це право посвідчується Свідоцтвами про право власності на майновий пай члена КСП серії НОМЕР_4 від 13.01.2017, серії ЗК №ІІІ 029714 від 24.03.2017, виданих Фанчиківською сільською радою та серії ЗК ІІІ №029719 від 05.07.2022, виданого Виноградівською міською радою.

Позивач мав на меті за рахунок придбаних майнових паїв набути у власність частину будівлі тютюногладілки бригади № НОМЕР_1 (виробничий будинок) за адресою АДРЕСА_1 , яка з його слів є у його фактичному користуванні давно.

Позивач твердить, що ця будівля входила до пайового фонду КАПТП «Іскра». Користується частиною будівлі. Інша частина будівлі вже демонтована іншими власниками майнових сертифікатів через неможливість оформити правовстановлюючі документи.

Виділення в натурі нерухомого майна власникам майнових паїв членів КСП є одним із способів набуття права власності. Для державної реєстрації набутого у такий спосіб права власності згідно п.51 «Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», затвердженого Постановою КМУ від 25.12.2015 №1127, подаються: свідоцтво про право власності на майновий пай із відміткою підприємства правонаступника реорганізованого КСП про виділення майна в натурі, засвідченою підписом керівника та печаткою; акт приймання-передачі нерухомого майна.

12.01.2000 року КАПТП «Іскра» було реорганізовано в ПСП «Фанчиківське». Однак 19.05.2016 ПСП «Фанчиківське» було припинено внаслідок визнання банкрутом. Правонаступник відсутній.

Ліквідатор ПСП «Фанчиківське» дав звіти, де відсутня інформація про майно юридичної особи. Є Лист КП «Виноградівське РБТІ» від 17.02.2012 №500 про те, що за ПСП «Фанчиківське» не було зареєстровано жодного нерухомого майна.

ОСОБА_1 вважає, що має право набути у власність будівлю-предмет позову в рахунок своїх майнових прав. Однак не може зареєструвати своє право власності, бо закон не встановлює механізму набуття права власності на майно пайового фонду реорганізованого КСП. Він звертався до державного реєстратора Державного реєстру речових прав на нерухоме майно із заявою про реєстрацію за ним права власності на спірну будівлю. Проте, 18.03.2024 державний реєстратор прав Виноградівської міської ради Корнієнко Т.В. прийняла рішення про відмову в проведенні реєстраційних дій за заявою ОСОБА_1 . Тому позивач просить суд визнати його право власності на будівлю-предмет спору.

Представник відповідача адвокат Дидинська Б.М. подала відзив.

Відповідач заперечує проти задоволення позову.

Відзив обґрунтовано тим, що позивач не надав доказів на підтвердження тієї обставини, що він набув право власності на будівлю-предмет спору. Позивач не навів і правового обґрунтування свого твердження про те, що він набув право власності на спірну будівлю.

У свідоцтві про право власності на майновий пай ЗК №ІІІ 029719, виданого Виноградівською міською радою, є запис про договір дарування №1184, де рік укладення договору не зазначено.

Відповідач вважає, що позивач самовільно заволодів спірною будівлею, без належної правової підстави. Позивач не надав жодних документів, що б свідчили про дотримання законодавчо встановленого порядку виділення паїв в натурі.

Відповідач додає до відзиву довідку від 05.08.2024, якою відкликано довідку заступника міського голови з питань діяльності виконавчих органів ради В.Тесличка від 28.08.2023 про те, що спірна будівля є у користуванні позивача.

Відповідач ОСОБА_2 у свою чергу заявляє про свої права на спірну будівлю. Відповідач заявляє, що є власником майнового паю у КПТП «Іскра» вартістю 12568 грн, або 0,26141%, що посвідчено Свідоцтвами про право власності на майнові паї. Згідно накладної №28, виданої директором ПСП «Фанчиківське» від 17.03.2003 ОСОБА_2 в рахунок отримання майнових паїв отримав частину будівлі тютюногладильні за адресою АДРЕСА_1 . з метою оформлення права власності звернувся до КП Виноградівське РБТІ для виготовлення технічного паспорту. Згідно довідки №712 від 05.09.2018 загальна корисна площа частини будівлі становить 198,8 кв.м. За заявою ОСОБА_2 рішенням виконавчого комітету Фанчиківської сільської ради №33 від 08.08.2018 спірній будівлі присвоєно адресний номер 68.

Позивач подав відповідь на відзив.

Позивач наголошує на обраній позиції: відсутній законодавчо та нормативно врегульований механізм набуття права власності на майно пайового фонду КСП, яке припинило свою діяльність (ліквідоване, правонаступник відсутній).

А тому, вважає, що відповідач дарма посилається на визначені законами та підзаконними актами процедури реалізації майнових прав селян-членів КСП, на повноваження загальних зборів, які можуть приймати рішення про виділ спільного майна КСП в натурі власникам паїв.

Це тому, що після ліквідації КСП без правонаступника є очевидно, що збори не можуть бути зібрані, позивач не може отримати акт приймання-передачі нерухомого майна.

Позивач оспорює належність та достовірність доказів, поданих відповідачем.

Зазначає, що у зв`язку із відкликанням довідки про користування спірною будівлею, позивач ініціював створення комісії органу місцевого самоврядування, яка розглянула питання про користування спірною будівлею та встановила, що ОСОБА_1 фактично користується такою.

В судовому засіданні позивач та його представник підтримали позов та просили задовольнити такий на підставі наведених у позовній заяві доводів та поданих доказів. Позивач додав, що він працював у колгоспі, архів документів було спалено. Представник позивача зазначив, що позивач претендує на ту частину будівлі, на яку не претендує відповідач. Тобто позивач та відповідач претендують на різні частини будівлі. Він просить суд визнати прав власності, бо наразі відсутній механізм набуття права власності на майно юридичної особи після її ліквідації.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечила проти задоволення позову. Вказує, що законних підстав для цього нема. Позивач не набув у встановленому порядку право власності на спірну будівлю, користується частиною будівлі самовільно.

Виноградівська міська рада як відповідач не забезпечила явку свого представника на судовий розгляд справи. Відзив не подано. Подано письмове клопотання про розгляд справи без представника Виноградівської міської ради. Вирішення спору покладено на розсуд суду.

Третя особа відділ державної реєстрації Виноградівської міської ради явку представника не забезпечила, причин неявки не повідомлено, клопотань про відкладення судового розгляду справи не подано. Письмового пояснення третьої особи не подано.

Вивчивши доводи позовної заяви та відповіді на відзив та дослідивши подані на їх підтвердження докази, дослідивши доводи відзиву та дослідивши подані на їх підтвердження письмові докази, суд вирішив наступне.

Встановлено, що Позивач вже звертався до суду із вимогою про визнання права власності на спірну будівлю з інших підстав, на чому він наголосив у новому позові. Рішенням Виноградівського районного суду від 13.12.2022 у справі №299/3850/22 позов задоволено. Рішення оскаржено.

Закарпатський апеляційний суд за результатами розгляду апеляційної скарги на Рішення Виноградівського районного суду Закарпатської області від 13.12.2022 у справі №299/3850/22 ухвалив Постанову від 14.12.2023, якою рішення суду першої інстанції скасував та ухвалив нове рішення про відмову у задоволенні позову. Постанова набрала законної сили, у касаційному порядку не оскаржена.

Суд приступив до розгляду позову як такого, що заявлений з інших підстав.

Суд встановив, що ОСОБА_1 у 2017 та 2022 роках придбав права на пайовий фонд майна колективного сільськогосподарського підприємства КАПТП «Іскра», які посвідчені трьома Свідоцтвами про право власності на майновий пай члена КСП (майновими сертифікатами) (а.с.9-11):

Свідоцтво серії НОМЕР_4 від 13.01.2017, видане Фанчиківською сільською радою, частка ОСОБА_1 визначена в розмірі 1876 грн або 0,03902 відсотка;

Свідоцтво серії НОМЕР_2 від 24.03.2017, видане Фанчиківською сільською радою, частка ОСОБА_1 визначена в розмірі 8684 грн або 0,180616 відсотків;

Свідоцтво серії НОМЕР_3 від 05.07.2022, видане Виноградівською міською радою, частка ОСОБА_1 визначена у розмірі 5703 грн або 0,11861 відсотків.

Позивач зазначив, що оригінали Свідоцтв зберігаються у нього, вірність копій у справі засвідчена, обґрунтовані сумніви у допустимості цих доказів у суду нема. В ході судового розгляду обставини, що підтверджують ці докази, не були спростовані, існування їх не було піддано сумніву.

Зі слів позивача, існує виробнича будівля - тютюногладильня бригади № НОМЕР_1 , що розташована в АДРЕСА_1 , на підтвердження чого подав Технічний паспорт, виготовлений 13.02.2024 КП Виноградівське РБТІ та інформаційна довідка (а.с.18-21).

За змістом наданої позивачем довідки КП Виноградівське РБТІ №75 від 15.02.2024, існують залишки будівлі «тютюногладілка бригади №1» за вказаною адресою. За архівними даними РБТІ правовстановлюючі документи на цю будівлю не оформлені. Інформація про балансоутримувача цього об`єкту нерухомого майна не надана.

Дослідивши Технічний паспорт, суд з`ясував, що План тютюногладілки як складова Технічного паспорту, виготовленого 13.12.2024 (а.с.20) поданий у копії, яка відображає лише частину плану з огляду на експлікацію приміщень будівлі (а.с.20 зворот). Відсутній план цеху №4 площею 96,5 кв.м., а план цеху №3 площею 150,1 кв.м. відображений лише частково. План є невід`ємною частиною Технічного паспорту виробничої будівлі, тому його оцінка як доказу впливає на оцінку як доказу технічного паспорту в цілому.

Тому, суд відхиляє як неналежний доказ копію Плану тютюногладілки, що є складовою Технічного паспорту спірної будівлі.

Суд приймає до уваги Схему розташування будівель та споруд (а.с.19 зворот), Експлікацію приміщень (а.с.20 зворот), характеристику виробничої будівлі (а.с.21), оскільки такі містять повну інформацію про технічні характеристики спірної будівлі станом на 2024 рік.

Сторони пояснюють, що частина спірної будівлі розібрана на будівельні матеріали. За змістом інформаційної довідки РБТІ від 15.02.2024, існують «залишки» будівлі.

З пояснень сторін, та що випливає із інформаційної довідки КП Виноградівське РБТІ, суд встановив, що частина спірної будівлі тютюногладильні вже розібрана на будівельні матеріали. Ця обставина додатково підтверджується також змістом Схеми розташування будівель та споруд Технічного паспорту виробничої будівлі від 2024 року, де частина будівлі зображена як фундамент.

Тому, суд вважає встановленими ті обставини, що за адресою АДРЕСА_1 , існують залишки виробничої будівлі - тютюногладильні бригади №1, рік спорудження 1960. Залишки будівлі тютюногладильні та фундамент, що залишився, мають площу основи 530,90 кв.м., а існуюча будівля має чотири приміщення - два кабінети площею 17,1 кв.м. та 17,7 кв.м. відповідно, цех площею 150,1 кв.м. та цех площею 96,5 кв.м. Разом площа існуючих приміщень становить 281,4 кв.м.

Однією із обставин, на яку позивач послався, є його фактичне користування спірною будівлею протягом тривалого часу. На підтвердження цієї обставини подав письмові докази: Довідка заступника міського голови Виноградівської міської ради від 28.08.2023 №02-12/3516, Акт комісії Виноградівської міської ради від 12.09.2024.

Відповідач подав письмове повідомлення Виноградівської міської ради від 05.08.2024 №В-585/02-08 про те, що довідка, видана міською радою 28.08.2023 №02-12/3516 - відкликана. Це визнав позивач, подавши у свою чергу Акт комісії про комісійну перевірку обставин, що були засвідчені відкликаною довідкою.

Тому суд відхиляє доказ позивача - Довідка заступника міського голови Виноградівської міської ради від 28.08.2023 №02-12/3516 - як недопустимий доказ.

Акт комісії (а.с.76), на вирішення якої було винесено питання про фактичне користування ОСОБА_3 спірною будівлею, містить висновок про те, що «наявні достатні підстави про фактичне користування згаданою частиною будівлі заявником ОСОБА_1 , який має доступ до неї, фактично здійснює зберігання власних речей, фактичне прибирання та охорону будівлі і прилеглої до неї території».

За стандартом доказування «більша вірогідність», суд вважає встановленою ту обставину, що позивач користується частиною існуючої спірної будівлі. Це підтвердила і сторона відповідача.

Позивач звернувся до суду із вимогою про визнання права на підставі пункту 1 ч.2 ст.16 ЦК України.

Позивач вважає, що оскільки є власником майнових паїв КАПТП «Іскра», і фактично користується частиною будівлі, яка нібито входила до пайового фонду КСП, то може звертатися до уповноваженого органу для реєстрації права власності на цю будівлю. Проте, 18.03.2024 державний реєстратор відмовила у проведенні реєстраційних дій за заявою від 16.02.2024 р.н.59479791. Це Рішення позивач подав на обґрунтування вимог позову.

Суд дослідив Рішення про відмову в проведенні реєстраційних дій (а.с.22).

У Рішенні державного реєстратора не зазначено імені (найменування) заявника, суті заяви.

Тому суд не має можливості з`ясувати чи є це Рішення про відмову у здійсненні реєстраційних дій - саме Рішенням про відмову у реєстрації права власності позивача ОСОБА_1 на спірну будівлю.

Крім того, підставою для відмови у державній реєстрації прав вказано «неусунення обставин, що були підставою для прийняття рішення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав».

Проте, позивач не подав документів, що б містили інформацію про такі обставини, які зумовили зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та про підставу зупинення.

Тому, навіть за наявності інформації про заявника та про суть його заяви, суд не мав би можливості з`ясувати інформацію про обставини, які зумовили зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та про підставу зупинення. Ці обставини мають юридичне значення при вирішенні спору, оскільки такі обставини безпосередньо зумовили відмову держави у особі уповноваженої посадової особи визнати право власності позивача.

Доказ є неналежним. Суд такий відхиляє.

Приступаючи до вирішення спору, суд виходив із того, що позивач не заявляє себе власником предмету спору - спірної будівлі. Він фактично заявив про свій інтерес набути у судовому порядку спірну будівлю у власність у рахунок придбаних ним майнових прав, бо, на його переконання, нема визначеного законом позасудового порядку.

Обґрунтовуючи вимогу позову, позивач стверджує, що ця будівля входила до пайового фонду КАПТП «Іскра».

Суд констатує, що у справі відсутні належні та допустимі докази, які б підтверджували цю обставину.

Так, позивач подав:

Відповідь Фанчиківської сільської ради Виноградівського району від 23.05.2017 на адвокатський запит (а.с.14), за змістом якої Фанчиківська сільська рада (на території якої розташована будівля) не володіє відомостями про розпорядника або балансоутримувача нерухомого майна, яке входило до пайового фонду колгоспу «Іскра» та його правонаступника ПСП «Фанчиківське»;

Відповідь Арбітражного керуючого Руденко О.В. від 03.06.2017, ліквідатора ПСП «Фанчиківське» (а.с.15), за змістом якої відомості про пайовий фонд колгоспу «Іскра» у неї відсутні;

Відповідь голови Виноградівської РДА від 05.02.2018 на адвокатський запит (а.с.16), за змістом якої матеріали майнового паювання ПСП Фанчиківське за 2001-2004 роки у архівному відділі Виноградівської РДА відсутні;

Відповідь КП Виноградівське РБТІ від 17.02.2012 на запит арбітражної керуючої Руденко О.В., ліквідатора ПСП Фанчиківське, (а.с.17), за змістом якої за ПСП «Фанчиківське» нерухоме майно в БТІ не зареєстровано;

Інформаційну довідку КП Виноградівське РБТІ від 15.02.2024 №75 (а.с.18), за змістом якої станом на 01.01.2013 на тютюногладілку бригади № НОМЕР_1 (залишки) в АДРЕСА_1 , правовстановлюючі документи не оформлені.

Інвентаризаційна справа на цей об`єкт нерухомого майна, якщо така існує, суду на дослідження не надана жодним із учасників справи.

Тому, у справі не підтверджено, що спірна будівля входила до пайового фонду колгоспу «Іскра»; суду не надано жодного належного і допустимого доказу, який би містив інформацію про власника, управителя чи балансоутримувача спірної будівлі, яка споруджена у 1960 році: ні про КАПТП «Іскра», ні про ПСП «Фанчиківське».

Інформацію про належність спірної будівлі до пайового фонду КАПТП «Іскра» містить Довідка від 28.08.2023, видана заст.міського голови Виноградівської міської ради (а.с.23), яку суд відхиляє у зв`язку із її відкликанням; та Оголошення, опубліковане громадянином ОСОБА_3 у газеті «Новини Виноградівщини» (а.с.24), яку суд визнає недопустимим доказом на підтвердження складу пайового фонду КСП.

Згадка про те, що будівля тютюногладілки є частиною майнового комплексу колишнього КАПТП «Іскра», є у Акті комісії Виноградівської міської ради, яка розглядала питання користування спірною будівлею. Проте ця обставина вказана з посиланням на інформацію Виноградівського РБТІ, яку суду не надано. Натомість, відповідно до наявної у справі інформаційної довідки Виноградівського РБТІ, від 15.02.2024 (а.с.18), правовстановлюючі документи на спірну будівлю не оформлені, інша інформація не надана. Оскільки відсутнє першоджерело інформації, зазначеної у Акті комісії, то суд відхиляє Акт комісії (а.с.76) як доказ на підтвердження належності спірної будівлі до пайового фонду КАПТП «Іскра».

Власника частини спірної будівлі у даній справі не встановлено.

Якщо будівля має власника - позивачу належало надати відповідні докази.

Якщо будівля не має власника, або власник якої невідомий, то такий об`єкт має ознаки безхазяйного майна. Особливості набуття права власності на безхазяйну річ встановлені ст. 335 ЦК України. Та позивач обрав інший шлях реалізації мети набуття у власність спірної будівлі.

Суд вирішив з`ясувати, чи можлива була б реалізація мети позивача, якщо вважати доведеним, що спірна будівля колись належала КАПТП «Іскра» та входила до пайового фонду цього КСП.

Так, встановлено, що позивач, з метою набути у власність частину спірної будівлі шляхом виділу її в натурі із пайового фонду КСП, придбав у 2017 та 2022 роках майнові паї, посвідчені трьома Свідоцтвами, що зазначено вище.

Встановлено, що позивач фактично користується частиною спірної будівлі та йому відомо, що ця будівля колись входила до пайового фону КАПТП «Іскра», колективне сільськогосподарське підприємство.

Суд встановив, що КАПТП «Іскра» було реорганізовано у ПСП «Фанчиківське», що підтверджується Випискою із статуту ПСП «Фанчиківське» від 07.06.2006 (а.с.12).

ПСП «Фанчиківське», як юридична особа, створено 13.03.2000 та існувало до 19.05.2016.

Припинено внаслідок ліквідації на підставі Рішення Господарського суду Закарпатської області від 11.05.2016 №5008/53/2012 (а.с.13).

Підстави та порядок переходу права власності від колективного сільськогосподарського підприємства до його членів внаслідок розпаювання врегульовано законами та підзаконними нормативно-правовими актами.

Колективне сільськогосподарське підприємство (надалі - підприємство) є добровільним об`єднанням громадян у самостійне підприємство для спільного виробництва сільськогосподарської продукції та товарів і діє на засадах підприємництва та самоврядування.

Правові, економічні, соціальні та організаційні умови діяльності колективного сільськогосподарського підприємства визначає Закон України «Про колективне сільськогосподарське підприємство»

Відповідно до ст.7 Закону, земля, інші основні та оборотні засоби виробництва, грошові та майнові внески його членів, вироблена ними продукція, одержані доходи, майно, придбане на законних підставах, - є об`єктами права колективної власності підприємства. Майно у підприємстві належить на праві спільної часткової власності його членам. Суб`єктом права власності у підприємстві є підприємство як юридична особа, а його члени - в частині майна, яку вони одержують при виході з підприємства.

Відповідно до ст.8 Закону, підприємство самостійно володіє, користується і розпоряджається належними йому об`єктами власності. Право колективної власності здійснюють загальні збори членів підприємства, збори уповноважених або створений ними орган управління підприємства, якому передано окремі функції по господарському управлінню колективним майном.

Відповідно до ст.9 Закону, до пайового фонду майна членів підприємства включається вартість основних виробничих і оборотних фондів, створених за рахунок діяльності підприємства, цінні папери, акції, гроші та відповідна частка від участі в діяльності інших підприємств і організацій. Пай є власністю члена підприємства. Право розпоряджатися своїм паєм за власним розсудом член підприємства набуває після припинення членства в підприємстві. Пай може успадковуватися відповідно до цивільного законодавства України та статуту підприємства. У разі виходу з підприємства його члени мають право на пай натурою, грішми або цінними паперами відповідно до розміру та структури пайового фонду або в іншій, за згодою сторін, формі. Спори, що виникають при здійсненні цього права, розглядаються судом.

Відповідно до ч.ч.6, 7 ст.31 Закону, при перетворенні одного підприємства в інше до новоствореного підприємства переходять усі майнові права і обов`язки колишнього підприємства. У разі реорганізації підприємства паї його членам або їх спадкоємцям видаються правонаступниками цього підприємства за рахунок майна, яке було віднесене до складу пайового фонду підприємства на дату його реорганізації і передане на баланс правонаступникам.

Відповідно до ст. 32 Закону, припинення підприємства проводиться призначеною загальними зборами (зборами уповноважених) членів підприємства, судом або уповноваженим органом комісією з припинення підприємства (комісією з реорганізації, ліквідаційною комісією) або ліквідатором. Виконання функцій комісії з припинення підприємства (комісії з реорганізації, ліквідаційної комісії) може бути покладено на орган управління підприємства.

Відповідно до ст. 33 Закону, у разі припинення платоспроможного підприємства вимоги його кредиторів задовольняються у порядку черговості, встановленої Цивільним кодексом України. У разі визнання підприємства банкрутом вимоги його кредиторів задовольняються у порядку черговості, встановленої законодавством про банкрутство. Після задоволення вимог кредиторів паї членів підприємства видаються їм натурою або грошима чи цінними паперами.

Отже, видача паїв членам КСП можлива у двох випадках: вихід із підприємства та припинення підприємства (реорганізація чи ліквідація). При виході із підприємства повноваження із видачі паїв покладаються на загальні збори членів підприємства, збори уповноважених або створений ними орган управління підприємства. При припиненні підприємства ці повноваження здійснює комісія з припинення або ліквідатор, або спеціально уповноважений орган управління підприємства.

Як констатовано вище, правонаступник КАПТП «Іскра» - ПСП «Фанчиківське» припинено (ліквідовано) у зв`язку із визнанням його банкрутом 19.05.2016. Повноваження ліквідатора виконувала Руденко О.В. (а.с.15). Її повноваження припинено Ухвалою господарського суду Закарпатської області від 11.05.2016.

В силу положень ст.33 Закону, презюмується, що після задоволення вимог кредиторів паї членів ліквідованого підприємства мали бути видані їм натурою або грошима чи цінними паперами, якщо таке майно залишилося після задоволення вимог кредиторів.

Це узгоджується також і із правилом, визначеним ч.12 ст.111 ЦК України (Порядок ліквідації юридичної особи), за змістом якої майно юридичної особи, що залишилося після задоволення вимог кредиторів (у тому числі за податками, зборами, єдиним внеском на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та іншими коштами, що належить сплатити до державного або місцевого бюджету, Пенсійного фонду України, фондів соціального страхування), передається учасникам юридичної особи, якщо інше не встановлено установчими документами юридичної особи або законом.

Відповідно до п.11 ч.1 ст.346 ЦК України, право власності припиняється у разі припинення юридичної особи чи смерті власника.

Тобто, у розумінні ст.33 Закону, ст.111 ЦК України, теоретично неможлива така ситуація, за якої після ліквідації юридичної особи її майно залишилось би нерозподіленим між її учасниками.

Тому, версія про те, що юридична доля спірної будівлі є вирішеною або до ліквідації правонаступника КАПТП «Іскра», або у зв`язку із її ліквідацією - є більш вірогідною, ніж версія про те, що будівля залишилася нерозподіленою.

Позивач вважає, що частина спірної будівлі належала КАПТП «Іскра» та згодом ПСП «Фанчиківське» та переконує суд, що така не була розподілена у зв`язку із ліквідацією ПСП «Фанчиківське» і нікому не передана у власність на підставі ст.33 Закону у зв`язку із ліквідацію юридичної особи.

Та жодне із цих тверджень позивача не є доведене.

Позивач не довів як включення частини спірної будівлі до пайового фонду майна членів підприємства, так не довів і той факт, що після ліквідації ПСП «Фанчиківське» будівля залишилася нерозподіленою між членами ліквідованого спільного підприємства.

Фактично позивач заявив перед судом вимогу прийняти рішення про виділ в натурі позивачу, як власнику придбаного ним вже після ліквідації юридичної особи майнового паю у майні колишнього КАПТП «Іскра», частини спірної будівлі, належність якої до пайового фонду недоведена належними та допустимими доказами.

Якщо й припустити факт включення до пайового фонду, то недоведеною залишається нерозподіленість будівлі між учасниками юридичної особи після ліквідації правонаступника КАПТП «Іскра».

У свою чергу, якщо припустити, що спірна будівля входила до пайового фонду та залишилася нерозподіленою після ліквідації правонаступника КАПТП «Іскра», то така має ознаки безхазяйного майна, особливості набуття права на яке окремо визначено законом, та у даному випадку позивач не скористався такою процедурою.

Тому позов задоволенню не підлягає у зв`язку із його недоведеністю, а також у зв`язку із тим, що обраний позивачем спосіб захисту майнового інтересу суперечить закону.

Так, обравши спосіб захисту, передбачений ст.16 ЦК України «визнання права», позивач фактично просить суд визнати право власності - спосіб захисту, передбачений ст.392 ЦК України. Обґрунтовуючи вимогу про визнання за ним права власності, позивач сам зазначає, що механізм набуття права власності на майно пайового фонду КСП після його ліквідації - відсутній, таке набуття не врегульовано законодавчо, тому він усвідомлює, що права власності не набув. Більше того, як зазначено вище, позивач не довів і факт включення майна до пайового фонду та нерозподіленість його після ліквідації підприємства.

Проте, позивач вважає, що суд може застосувати аналогію закону або аналогію права і визнати його, як власника майнових паїв у їх рахунок - власником нерухомого майна, яке, на його твердження, належало ліквідованій юридичній особі. При цьому, зазначає, що відсутність законодавства, яке регулює спірні відносини, не може бути підставою для відмови у правосудді.

Очевидно, що позивач фактично заявив позов з метою набуття права власності, що не відповідає змісту ст.392 ЦК України, яка конкретизує та є невід`ємним продовженням передбаченого п.1 ч.2 ст.16 ЦК України способу захисту «визнання права».

У зв"язку із відмовою у задоволенні позову судові витрати позивача - слід покласти на позивача. Позивач сплатив судовий збір у розмірі 1804,57 грн. Про понесення інших судових витрат не заявив. Сторона відповідача не заявила про понесення судових витрат, тому питання про розподіл судових витрат, понесених відповідачем, не вирішується.

Керуючись ст.ст. 4, 5, 263, 264, 265 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В :

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Виноградівської міської ради Закарпатської області, ОСОБА_2 про визнання права власності, третя особа без самостійних вимог на предмет спору - Виноградівська міська рада Закарпатської області (відділ державної реєстрації), - відмовити.

Судові витрати позивача у розмірі 1804,57 грн - покласти на позивача.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Закарпатського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

ГоловуючийКашуба А. В.