Справа № 681/506/25
Провадження 2/681/383/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 серпня 2025 року м. Полонне

Полонський районний суд Хмельницької області в складі головуючого судді Іллюка С.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полонне за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Свеа Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

в с т а н о в и в:

1. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

У квітні 2025 року товариство з обмеженою відповідальністю «Свеа Фінанс» (далі- ТОВ «Свеа Фінанс», позивач) звернулося до суду з вказаним вище позовом, в якому просило стягнути з відповідачки на свою користь заборгованість за договорами про надання фінансового кредиту №18557-09/2022 від 20.09.2022 (далі - Договір №1) та № 18804-09/2022 від 20.09.2022 (далі - Договір №2).

В обґрунтування вимог вказано, що 20.09.2022 ТОВ «Фінансова компанія «Інвеструм» (далі ТОВ «ФК «Інвеструм») та відповідачка уклали Договір № 1, за умовами якого вона отримала кредит у розмірі 4000,00 грн на реквізити електронного платіжного засобу позичальниці та Договір № 2, за яким у такий самий спосіб їй надано 2800,00 грн.

Кредитні договори укладені в електронній формі в порядку, передбаченому Законом України «Про електронну комерцію», та підписаний позичальницею електронним підписом одноразовим ідентифікатором. Під час укладення кредитного договору відповідачка пройшла ідентифікацію шляхом використання Системи BankID Національного банку і бюро кредитних історій з додатковою фотофіксацією особи власним документом, який посвідчує особу.

Відповідачка за умовами договорів отримала кредити на умовах строковості, платності та поворотності, зобов`язувалась їх повернути та сплатити проценти за користування, на умовах визначених Договорами.

Товариство свої зобов`язання за договорами виконало в повному обсязі надавши відповідачці кредити у передбаченому договором розмірі.

25.04.2025 між ТОВ «ФК «Інвеструм» та ТОВ «Росвен Інвест Україна» (на час подання позову - ТОВ «Свеа Фінанс») укладено договір факторингу № 25042023, за умовами якого право кредитора за Договором № 1 перейшло до позивача.

Також 28.07.2023 між указаними вище товариствами укладено договір факторингу №28072023, за умовами якого до позивача перейшло право вимоги також за Договором № 2.

Відповідачка свої зобов`язання належним чином не виконує, у зв`язку з чим станом на дату подачі позовної заяви, утворилась заборгованість, а саме:

-за Договором № 1 у сумі 16095,00 грн, що складається з заборгованості по тілу кредиту в сумі 4000,00 грн, по відсотках - 12095,00 грн;

-за Договором № 2 у сумі 11330,00 грн, що складається з заборгованості по тілу кредиту в сумі 2800,00 грн, по відсотках - 8530,00 грн;

У зв`язку з викладеним, позивач просить суд стягнути з відповідачки на свою користь заборгованість за цими договорами на загальну суму 27425,00 грн та витрати по сплаті судового збору.

Відповідачці копія ухвали про відкриття провадження, пам`ятка про права та обов`язки надсилалась судом 24.04.2025 за її зареєстрованим місцем проживання, що відповідає місцю проживання, вказаним в позовній заяві та витязі з Єдиного державного демографічного реєстру. Рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення повернулось на адресу суду 29.04.2025 з відміткою відділення АТ «Укрпошта», що адресат отримав указані вище документи (а.с. 86).

У встановлений судом строк відповідачка відзив на позов не подала.

2. Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі.

18.04.2025 позивач звернувся до Полонського районного суду Хмельницької області.

Ухвалою суду від 22.04.2025 відкрито провадження у справі та призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами (а.с. 83).

Копію позовної заяви з додатками відповідачці направлено позивачем цінним листом 05.04.2025 (а.с. 79).

Представник позивача просить, у разі відсутності відзиву відповідачки, розгляд справи проводити за його відсутності.

Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами та, згідно зі ст. 280 ЦПК України, за згодою позивача проводить заочний розгляд справи.

3. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин.

Судом установив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Встановлено, що 20.09.2022 ТОВ «ФК «Інвеструм» та відповідачка уклали Договір №1 (а.с. 10-14) про надання фінансового кредиту, який останньою підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором «W8162», відповідно до умов якого товариство надає відповідачці кредит у гривні, а вона зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені Договором.

Основні умови Договору №1: сума кредиту 4000,00 грн (п. 1.1 Договору № 1); дата надання кредиту 20.09.2022; строк надання 30 днів до 19.10.2022 (п. 1.2. Договору №1); за користування кредитом клієнт сплачує товариству 547,5 % річних від суми кредиту, в розрахунку 1,50% на добу (п. 1.3 Договору № 1); для клієнта, якому товариство вперше надає кредит, діє акційний період і нарахування процентів в цей час здійснюється за ставкою встановленою у пункті 1.3 цього договору, яка залежить від оцінки кредитоспроможності клієнта та відповідно скоригованого балу клієнта, який надається системою автоматично (п. 1.5. Договору № 1); з метою поглиблення довіри до товариства клієнту може бути запропонований індивідуальний промокод для зниження стандартної процентної ставки, яка становить 2,5 % на добу (п. 1.6 Договору № 1); у разі, якщо клієнт не сплатив кредит у строк передбачений в п. 1.2 цього договору, нарахування процентів здійснюється на загальних умовах за стандартною процентною ставкою (2,5 % на добу) з першого для користування кредитними коштами, при цьому клієнт погоджується, що такий перерахунок не є односторонньою зміною умов договору (п. 2.3 Договору № 1); у разі, якщо клієнт не повернув кредит у строк, зазначений в п. 1.2 цього договору та/або в додатку (ах) до цього договору, проценти передбачені в п. 2.3 цього договору, продовжують нараховуватись за кожний день користування кредитними коштами, але в будь-якому випадку не більше 180 календарних днів, починаючи з першого дня прострочення виконання умов договору(п. 4.3 Договору № 1).

20.09.2022 ТОВ «Універсальні платіжні рішення» здійснило переказ коштів за Договором № 1 в сумі 4000,00 грн шляхом перерахування на банківську картку клієнта № НОМЕР_1 , номер транзакції НОМЕР_2 , про що свідчить довідка від 18.03.2025 (а.с. 27).

Також 20.09.2022 ТОВ «ФК «Інвеструм» та відповідачка уклали Договір № 2 (а.с. 36- 40) про надання фінансового кредиту, який останньою підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором «W0135», відповідно до умов якого товариство надає відповідачці кредит у гривні, а вона зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені Договором.

Основні умови Договору №2: сума кредиту 2800,00 грн (п. 1.1 Договору № 2); дата надання кредиту 20.09.2022; строк надання 25 днів до 14.10.2022 (п. 1.2. Договору № 2); за користування кредитом клієнт сплачує товариству 547,5 % річних від суми кредиту, в розрахунку 1,50% на добу (п. 1.3 Договору № 2); для клієнта, якому товариство вперше надає кредит, діє акційний період і нарахування процентів в цей час здійснюється за ставкою встановленою у пункті 1.3 цього договору, яка залежить від оцінки кредитоспроможності клієнта та відповідно скоригованого балу клієнта, який надається системою автоматично (п. 1.5. Договору № 2); з метою поглиблення довіри до товариства клієнту може бути запропонований індивідуальний промокод для зниження стандартної процентної ставки, яка становить 2,5 % на добу (п. 1.6 Договору № 2); у разі, якщо клієнт не сплатив кредит у строк передбачений в п. 1.2 цього договору, нарахування процентів здійснюється на загальних умовах за стандартною процентною ставкою (2,5 % на добу) з першого для користування кредитними коштами, при цьому клієнт погоджується, що такий перерахунок не є односторонньою зміною умов договору (п. 2.3 Договору № 2); у разі, якщо клієнт не повернув кредит у строк, зазначений в п. 1.2 цього договору та/або в додатку (ах) до цього договору, проценти передбачені в п. 2.3 цього договору, продовжують нараховуватись за кожний день користування кредитними коштами, але в будь-якому випадку не більше 180 календарних днів, починаючи з першого дня прострочення виконання умов договору (п. 4.3 Договору № 2); відстрочити виконання зобов`язання на строк 10/20 днів, сплативши для цього проценти відповідно до наведеного нижче розрахунку: 10 днів 3 % на добу від тіла кредиту та 20 днів 1,9 на добу від тіла кредиту (п. 3.3.3 Договору № 2).

20.09.2022 ТОВ «Універсальні платіжні рішення» здійснило переказ коштів за Договором № 2 в сумі 2800,00 грн шляхом перерахування на банківську картку клієнта № НОМЕР_1 , номер транзакції НОМЕР_3 , про що свідчить довідка від 18.03.2025 (а.с. 56).

При укладенні цих договорів відповідачка ідентифікована позивачем за допомогою ІD-карти громадянина України (а.с. 42-43).

25.04.2023 ТОВ «ФК «Інвеструм» та ТОВ «Росвен Інвест Україна» уклали договір факторингу № 25042023, відповідно умов якого ТОВ «ФК «Інвеструм» передає (відступає) ТОВ «Росвен Інвест Україна» за плату, а ТОВ «Росвен Інвест Україна» приймає належні ТОВ «ФК «Інвеструм» права грошової вимоги до боржників у реєстрі боржників (а.с. 28-31).

Згідно з платіжною інструкцією № 9098 від 26.04.2023 ТОВ «Росвен Інвест Україна» сплатило на користь ТОВ «ФК «Інвеструм» кошти згідно з цим договором факторингу (а.с. 32).

Відповідно до витягу з реєстру боржників до цього договору факторингу від ТОВ «ФК «Інвеструм» до ТОВ «Росвен Інвест Україна» перейшло право вимоги до відповідачки за кредитним договором № 1 (а.с. 33-35).

Окрім того, 28.07.2023 ТОВ «ФК «Інвеструм» та ТОВ «Росвен Інвест Україна» уклали договір факторингу № 28072023, відповідно умов якого ТОВ «ФК «Інвеструм» передає (відступає) ТОВ «Росвен Інвест Україна» за плату, а ТОВ «Росвен Інвест Україна» приймає належні ТОВ «ФК «Інвеструм» права грошової вимоги до боржників у реєстрі боржників (а.с. 57-60).

Згідно з платіжною інструкцією № 9221 від 01.08.2023 ТОВ «Росвен Інвест Україна» сплатило на користь ТОВ «ФК «Інвеструм» кошти згідно з цим договором факторингу (а.с. 61).

Відповідно до витягу з реєстру боржників до цього договору факторингу від ТОВ «ФК «Інвеструм» до ТОВ «Росвен Інвест Україна» перейшло право вимоги до відповідачки за кредитним договором № 2 (а.с. 62-64).

25.03.2024 назва ТОВ «Росвен Інвест Україна» змінило назву на ТОВ «Свеа Фінанс» та затвердило статут у новій редакції, про що внесено відомості за № 179 (а.с. 65-75).

Згідно з наданими ТОВ «Свеа Фінанс» розрахунком за договором № 1, станом на 18.03.2025 борг відповідачки складається: по тілу кредиту - 4000,00 грн, відсотків - 12095,00 грн, а загальна сума становить 16095,00 грн (а.с. 22-26). Останній день нарахування простроченої заборгованості - 18.01.2023. Згідно з цим розрахунком, а також твердженням позовної заяви, відповідачка 10.02.2023 сплатила частину відсотків в сумі 5,00 грн.

Також, відповідно до наданого ТОВ «Свеа Фінанс» розрахунку за договором № 2, заборгованість станом на 18.03.2025 складається: по тілу кредиту - 2800,00 грн та по відсотках - 8530,00 грн, а загальна сума становить 11330,00 грн (а.с. 49-55).Згідно з цим розрахунком, а також твердженням позовної заяви, відповідачка 08.02.2023 сплатила частину відсотків в сумі 10,00 грн. Останній день нарахування простроченої заборгованості - 29.01.2023.

Окрім того, відповідно до заявки від 21.10.2022 додаткової угоди № 3 до договору №2 позивач відстрочив виконання зобов`язання за цим правочином на 10 днів, у зв`язку зі сплатою 840 грн, у тому числі на умовах фінансового кредиту, які є невід`ємною частиною Договору № 2, а тому нарахування відсотків зупинялось з 21.10.2022 по 30.10.2022.

4. Мотивована оцінка аргументів, наведених учасниками та норми права, які застосував суд.

За змістом ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом (ч. 4 ст. 203 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 627 ЦК України та ст. 6 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначені умови договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст. 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

За змістом ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами.

За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди.

Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (ч. 2 ст. 639 ЦК України).

Абзац 2 ч. 2 ст. 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.

Аналізуючи викладене, необхідно дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст. 205, 207 ЦК України).

Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19.

У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

За змістом ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України).

Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію» (далі - Закон).

Згідно із п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону, електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (п. 12 ч. 1 ст. 3 Закону).

Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону, електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч. 4 ст. 11 Закону).

Згідно із ч. 6 ст. 11 Закону, відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

За правилом ч. 8 ст. 11 Закону, у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Стаття 12 Закону визначає яким чином підписуються угоди у сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису відповідно до вимог законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги», за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину;електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом;аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Із системного аналізу положень вище вказаного законодавства вбачається, що з урахуванням особливостей договору щодо виконання якого виник спір між сторонами, його укладання в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему позивача можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання цього засобу усіма сторонами цього правочину.

В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Відповідно до ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний документ це документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа.

Склад та порядок розміщення обов`язкових реквізитів електронних документів визначається законодавством.

Електронний документ може бути створений, переданий, збережений і перетворений електронними засобами у візуальну форму.

Візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для приймання його змісту людиною.

Згідно зі ст. 8 Закону України цього Закону, юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму.

Електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи.

Статтею 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін.

Також відповідно до статті 1077 Цивільного кодексу України, за договором факторингу одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату, а клієнт відступає факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Предметом такого договору, згідно зі статтею 1078 ЦК України, може бути право грошової вимоги, що існує на даний час.

Сторонами є клієнт та фактор, яким, відповідно до статті 1079 ЦК України, може бути банк або інша фінансова установа, що має право здійснювати факторингові операції.

При цьому, згідно зі статтею 1082 ЦК України, боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові (новому кредитору) за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги.

Згідно з правовою позицією яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 23 вересня 2015 року у справі № 6-979цс15 боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору. Неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі.

Відповідно до 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності; суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості (ч. 1 ст. 12 ЦПК України).

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

На підставі викладеного вище суд вважає, що Договір №1 та № 2, підписані відповідачкою за допомогою одноразового ідентифікатора, є укладеними, Товариство виконало умови договорів та надало позичальниці кредити в узгодженому сторонами розмірі, що підтверджується сукупністю досліджених судом доказів.

Своєю чергою, вона свої обов`язки за договорами не виконала, у встановлений договором строк кредити не повернула, відсотки за користування кредитними коштами не сплатила.

Зважаючи на оформлені у встановленому порядку кредитні договори, позивач має право вимагати від відповідачки повернення кредиту, сплати процентів за його використання.

Станом на час розгляду справи відповідачка не надала доказів сплати нею зазначеної суми заборгованості за кредитами, не скористалась своїми процесуальними правами, несучи ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій, не подала відзиву на позовну заяву, не надала власного розрахунку заборгованості, не навела жодних доказів на спростування викладених у позовній заяві обставин.

Суд, перевіривши розрахунки заборгованості за обома договорами, наданими позивачем, та дослідивши матеріали справи, вважає вимоги про стягнення основного боргу обґрунтованими, а вимоги про стягнення процентів такими, що підлягають задоволенню в заявленому позивачем розмірі, виходячи з наступного.

Суд вважає, що вимога про стягнення основного боргу в розмірі 4000,00 грн за Договором № 1 є обґрунтованою та підтверджується матеріалами справи.

Щодо нарахованих відсотків за Договором № 1, позивач просить стягнути 12095,00 грн. Суд здійснив перевірку цього розрахунку. Відповідно до умов договору (п. 2.3), у разі неповернення кредиту в строк, застосовується стандартна ставка 2,5 % на добу з першого дня. Згідно з даними позивача, їх нарахування зупинено 18.01.2023. Період нарахування з 20.09.2022 по 18.01.2023 становить 121 день. Таким чином, сума нарахованих відсотків за цей період складає 12100,00 грн (розраховано як: 4000,00 грн ? 2,5 % ? 121 день). Оскільки позивач просить стягнути меншу суму (12095,00 грн), та враховуючи, що, за твердженням позивача, відповідачка часткового погасила відсотки в сумі 5,00 грн, суд погоджується із заявленою до стягнення сумою цього платежу.

Отже, загальна заборгованість за Договором № 1, що підлягає стягненню, складає 16095,00 грн (4000,00 грн основного боргу + 12095,00 грн заборгованості за відсотками).

Щодо заборгованості за Договором № 2, то вимога про стягнення основного боргу в сумі 2800,00 грн також є обґрунтованою.

При перевірці розрахунку нарахованих відсотків, заявлених позивачем у розмірі 8530,00 грн, суд встановив наступне. Відповідно до умов договору, у разі прострочення застосовується стандартна ставка 2,5 % на добу. Згідно з даними позивача, їх нарахування зупинено 29.01.2023. Загальний період з 20.09.2022 по 29.01.2023 становить 132 дні. Проте, матеріалами справи підтверджено, що нарахування відсотків зупинялось на 10 днів (з 21.10.2022 по 30.10.2022) у зв`язку зі сплатою відповідачкою послуги відстрочення. Таким чином, фактичний період їх нарахування становить 122 дні (132 дні - 10 днів). Сума правомірно нарахованої цієї частини боргу за цей період складає 8540,00 грн (розраховано як: 2800,00 грн ? 2,5 % ? 122 дні). Позивач заявив до стягнення меншу суму 8530,00 грн, оскільки відповідачка здійснила оплату відсотків в розмірі 10,00 грн.

Отже, загальна заборгованість за Договором № 2, що підлягає стягненню, складає 11330,00 грн (2800,00 грн основного боргу + 8530,00 грн заборгованості за відсотками).

Таким чином, суд доходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог у повному обсязі. Загальна сума заборгованості, що підлягає стягненню з відповідачки на користь позивача за обома договорами, складається із заборгованості за Договором № 1 в розмірі 16095,00 грн та заборгованості за Договором № 2 в розмірі 11330,00 грн, а всього на суму 27425,00 грн.

Також судом установлено, що укладені договори факторингу за своєю правовою природою та змістом відповідають вимогам статті 1077 ЦК України. Позивач, ТОВ «Свеа Фінанс», є фінансовою установою, що відповідає вимогам статті 1079 ЦК України. Таким чином, перехід права вимоги до позивача є правомірним та обов`язок з погашення заборгованості виник у відповідачки саме перед новим кредитором відповідно до статті 1082 ЦК України.

На підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України, виходячи із задоволення позовних вимог на 100% з відповідачки підлягають стягненню на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору в повному обсязі в розмірі 2422,40 грн.

Керуючись наведеним, ст. ст. 13, 81, 141, 259, 263-265, 268, 2 73-275, 279, 280-284, 352, 354, 355 ЦПК України суд,

у х в а л и в:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Свеа Фінанс» заборгованість за кредитними договорами в загальній сумі 27425 (двадцять сім тисяч чотириста двадцять п`ять) грн 00 коп., яка складається з:

-за кредитним договором № 18557-09/2022 від 20.09.2022 в сумі 16095 (шістнадцять тисяч дев`яносто п`ять) грн 00 коп., з яких 4000 (чотири тисячі) грн 00 коп. - за основним боргом та 12095 (дванадцять тисяч дев`яносто п`ять) грн 00 коп. - за відсотками;

-за кредитним договором № 18804-09/2022 від 20.09.2022 в сумі 11330 (одинадцять тисяч триста тридцять) грн 00 коп., з яких 2800 (дві тисячі вісімсот) грн 00 коп. - за основним боргом та 8530 (вісім тисяч п`ятсот тридцять) грн 00 коп. - за відсотками.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Свеа Фінанс» 2422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) грн 40 коп. витрат по сплаті судового збору.

Відповідачем може бути подано заяву про перегляд заочного рішення протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

На рішення суду позивачем може бути подана апеляційна скарга до Хмельницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом вказаних строків відповідачем не подана заява про його перегляд, а позивачем апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивач: товариство з обмеженою відповідальністю «Свеа Фінанс», ідентифікаційний код в , місцезнаходження: вул. Вацлава Гавела, 6, м.Київ, поштовий індекс 03126;

Відповідачка: ОСОБА_1 ,реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 , АДРЕСА_1 .

Повне рішення складено 25.08.2025.

Суддя Сергій ІЛЛЮК