КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження №22-ц/824/9661/2025 Головуючий у 2 інстанції Таргоній Д.О.
ПОСТАНОВА

Іменем України

27 серпня 2025 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Таргоній Д.О.,

суддів: Голуб С.А., Слюсар Т.А.,

за участі секретаря Доброванової О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Деснянського районного суду м. Києва від 10 березня 2025року у справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про стягнення боргу за житлово- комунальні послуги,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2024 року ПрАТ «АК «Київводоканал» звернувся до Деснянського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги.

В обґрунтування позову зазначав, що 26 квітня 2014 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення розрахунків за енергоносії», яким внесено зміни до Закону України «Про житлово-комунальні послуги», зокрема й в частині визначення виконавця послуг з централізованого постачання холодної води та послуг з водовідведення. 05.08.2014 р. в газеті «Хрещатик» № 110 (4510) було опубліковано повідомлення про публічний договір (оферту) про надання ПАТ «АК «Київводоканал», в подальшому перейменованим у ПрАТ «АК «Київводоканал», як виконавцем житлово-комунальних послуг на підставі ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» послуг з централізованого постачання холодної води, послуг з водовідведення (з використанням внутрішньо будинкових систем) та опубліковано договір про надання послуг з централізованого водопостачання холодної води та водовідведення з використанням внутрішньо будинкових систем). Повідомленням визначено, що фізична особа, що користується послугами з централізованого постачання холодної води та водовідведення холодної та гарячої води, вважається такою, що ознайомлена, погоджується та приєднується до умов договору. У разі відмови споживачів від отримання послуг, дана відмова має бути оформлена письмово та направлена до ПрАТ «АК «Київводоканал» для оформлення припинення надання цих послуг. Відповідачі є споживачами послуг з централізованого постачання холодної води та водовідведення за адресою: АДРЕСА_1 . Жодних відмов від отримання послуг від них не надходило.

Внаслідок невиконання відповідачами зобов`язань із своєчасної оплати спожитих послуг за період з 01 січня 2017 року по 31 травня 2024 року з водопостачання та водовідведення, внаслідок чого утворилася вказана заборгованість у розмірі 107 825,41 грн. Крім того, відповідачами не було сплачено заборгованість з внесення плати за абонентське обслуговування вузлів комерційного обліку у сумі 31,01 грн, а також заборгованість з внесення плати за абонентське обслуговування у розмірі 1 270,01 грн. У зв`язку з простроченням оплати спожитих житлово-комунальних послуг відповідачі зобов`язані сплатити на користь ПрАТ «АК «Київводоканал» 3 % річних у розмірі 11 298,85 грн та інфляційні втрати у розмірі 48 444,15 грн, а тому позивач вимушений звернутись до суду з вказаним позовом.

Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 10 березня 2025 року позов задоволено частково. Стягнуто солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 на користь Приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал» заборгованість за житлово-комунальні послуги з водопостачання та водовідведення у розмірі 104 994,67 грн, 3 % річних в сумі 10 630,01 грн, інфляційні втрати в розмірі 45 457, 30 грн та витрати по оплаті судового збору у розмірі 3 028 грн. У задоволенні інших вимог позову - відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, відповідач ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповноту з`ясування обставин справи та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати вказане рішення суду та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

В обґрунтування вказаної апеляційної скарги зазначає, що позивач мав надати уточнений розрахунок заборгованості, оскільки судом першої інстанції було закрито провадження в частині позовних вимог до ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Тобто, з дня смерті одного із споживачів нарахування мало проводитись на меншу кількість проживаючих осіб.

Крім того скаржник зазначає, що не проживає за вказаною адресою з 2004 року, а відтак не може бути споживачем послуг.

Вказує на невірне застосування судом першої інстанції норм цивільного законодавства щодо строку позовної давності. Так, враховуючи, що карантин тривав по 30.06.2023 року, а позивач звернувся із даним позовом лише 02.08.2024 року, скаржник вважає, що позовні вимоги можуть бути заявлені в межах строку позовної давності, тобто з серпня 2021 року, а не з січня 2017 року.

Також звертає увагу суду, що судом першої інстанції було частково задоволено позов, проте судовий збір стягнуто повністю, а не в частині задоволених позовних вимог.

У відповідь на апеляційну скаргу від представника відповідача ПрАТ «Київводоканал» - Ворон С.В. надійшов відзив.

У відзиві представник відповідача зазначає, що споживач в разі зміни власника житла повинен був інформувати управителя про фактичну кількість осіб, які постійно проживають у житлі споживача. Позивач також зазначає, що апелянт не позбавлений права звернутися до інших відповідачів і вимагати виконання обов`язку з кожного відповідача або від будь-кого окремо.

Також звертає увагу, що протягом спірного періоду до товариства ніхто не звертався з приводу зміни власника чи зміни кількості проживаючих осіб, тому у товариства відсутня інформація з приводу того, скільки споживачів фактично проживало та споживало послуг.

Щодо позовної давності зазначає, що оскільки строк в частині кредиторської заборгованості мав минути в період карантину, то він продовжується , тобто встановлена загальна позовна давність була продовжена в силу дії карантину.

У судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_1 - адвокат Спаський А.Ю. підтримав апеляційну скаргу, просив її задовольнити.

Представник позивача ПрАТ «Київводоканал» - Ворон С.В. проти задоволення апеляційної скарги заперечувала, просила залишити рішення суду першої інстанції без змін, як законне та обґрунтоване.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, пояснення учасників справи, які з`явилися в судове засідання, вивчивши та дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Частиною 1 ст.367 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно вимог ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачі у спірний період отримували послуги з централізованого постачання холодної води та водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових мереж) за адресою: АДРЕСА_1 , однак не виконують належним чином свої зобов`язання щодо своєчасної та повної оплати спожитих послуг, внаслідок чого мають заборгованість у розмірі, визначеному позивачем, яка підлягає стягненню солідарно з відповідачів. Також суд вважав, що у зв'язку з простроченням оплати спожитих житлово-комунальних послуг, боржник зобов'язаний сплатити на користь позивача 3% річних та інфляційні втрати.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено, що квартира АДРЕСА_2 на праві приватної власності зареєстрована за ОСОБА_6 , ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло, виданим 26.12.2005 Відділом приватизації Деснянської районної у м. Києві держадміністрації.

Також встановлено, що відповідач ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , виданим Виконавчим комітетом Краснослобідської сільської ради Обухівського району Київської області.

При цьому, померла ОСОБА_6 до дня смерті проживала за адресою: АДРЕСА_3 без реєстрації, що підтверджується довідкою Виданою 29.09.2021 Краснослобідським старостинським округом Обухівської міської територіальної громади Обухівського району Київської області.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 10.03.2025 постановлено провадження в частині позовних вимог до ОСОБА_6 закрити у зв`язку з її смертю.

В матеріалах справи міститься Довідка № 159 від 06.06.2024, видана Обухівською міською територіальною громадою Обухівського району Київської області, відповідно до даних якої відповідачі ОСОБА_1 та його мати ОСОБА_2 проживають з 2004 року по дату видачі довідки за адресою: АДРЕСА_3 .

За даними Реєстру територіальної громади міста Києва місце проживання відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 зареєстровано у вказаній квартирі.

Статтями 20, 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року №1875-IV (який був чинний на час виникнення спірних правовідносин) визначені права та обов`язки споживача та виконавця житлово-комунальних послуг, за якими споживач, зокрема, має право одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, та зобов`язаний оплачувати їх у строки, встановлені договором або законом.

09 листопада 2017 року набув чинності Закон України «Про житлово-комунальні послуги» №2189-VIII на підставі якого втратив чинність Закон України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року №1875-IV.

Відповідно до п.5 ч.2 ст.7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Статтями 7, 8 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначені права та обов`язки споживача та виконавця житлово-комунальних послуг, за якими споживач, зокрема, має право одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, та зобов`язаний оплачувати їх у строки, встановлені договором або законом.

Згідно з правовим висновком Верховного Суду України, наведеним у постанові від 30 жовтня 2013 року у справі №6-59цс13, відсутність договору про надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Відповідно до ст. 156, 162 ЖК України власник житлового будинку (квартири), а також члени його сім`ї зобов`язані утримувати квартиру, сплачувати за комунальні послуги за затвердженими тарифами. Частиною третьою статті 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг. 26.04.2014 набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення розрахунків за енергоносії» від 10 квітня 2014 року № 1198-VII, яким внесено зміни до Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року № 1875-IV (в редакції, що діяла на момент спірних правовідносин), зокрема й в частині визначення виконавця послуг з централізованого постачання холодної води та послуг з водовідведення.

Згідно з ч.1 ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У відповідності до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Правовий аналіз наведених норм законодавства та встановлених судом фактичних обставин у своїй сукупності дають підстави для висновку, що у відповідачів наявна заборгованість зі сплати послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, внеску за обслуговування вузлів комерційного обліку, плати за абонентське обслуговування та наявність порушеного права ПрАТ «АК «Київводоканал» в цій частині вимог.

Оскільки правовідносини, які складися між сторонами, є грошовими зобов`язаннями у силу вимог статті 509 ЦК України, тому позивач має право на отримання заборгованості із урахуванням індексу інфляції та 3 % річних, передбачених частиною другою статті 625 ЦК України.

Щодо строку позовної давності, про застосування якого заявлено відповідачами.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

При цьому, початок перебігу позовної давності пов`язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, скільки з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (стаття 261 ЦК України).

За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення (частина третя статті 267 ЦК України).

Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (із змінами і доповненнями, внесеними постановами Кабінету Міністрів України) установлено з 12 березня 2020 року на всій території України карантин. Строк карантину неодноразово продовжувався.

Законом № 540-IX розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено, зокрема пунктом 12 наступного змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину».

У пункті 12 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України у редакції Закону № 540-IX перелічені всі статті цього Кодексу, які визначають строки позовної давності, і всі ці строки продовжено для всіх суб`єктів цивільних правовідносин на строк дії карантину у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19).

Отже, Законом № 540-IX, який набрав чинності 02 квітня 2020 року, було продовжено перебіг позовної давності для всіх суб`єктів цивільних правовідносин на час дії карантину у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19).

Суд першої інстанції, врахувавши положення пункту 12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, дійшов обґрунтованого висновку про те, що до вимог про стягнення заборгованості за послуги з централізованого водопостачання та водовідведення за період з січня 2017 року по березень 2017 року має бути застосовано наслідки пропуску строку позовної давності, а також правильно встановив, що заборгованість відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 по оплаті послуг з централізованого водопостачання холодної води та водовідведення перед ПрАТ «АК «Київводоканал» за період з 02 квітня 2017 року по 31 травня 2024 року становить 103 693,65 грн.

Доводи скаржника ОСОБА_1 , наведені в апеляційній скарзі, про те, що у серпні 2024 року позивач мав право заявити позовні вимоги лише за період з серпня 2021 року є помилковими та свідчать про неправильне трактування останнім вищевказаних положень чинного законодавства щодо врегулювання питання продовження строку позовної давності на строк дії карантину.

Колегія суддів апеляційного суду також не погоджується із доводами апеляційної скарги про неправильне нарахування позивачем розміру заборгованості, без урахування кількості фактично проживаючих в квартирі осіб.

Так, згідно з пунктом 11 частини 2 статті 7 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», індивідуальний споживач зобов`язаний інформувати управителя, виконавців комунальних послуг про зміну власника житла (іншого об`єкта нерухомого майна) та про фактичну кількість осіб, які постійно проживають у житлі споживача, у випадках та порядку, передбачених договором.

Відповідно до положень пункту 6 частини 1 статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач має право на не оплату вартості комунальних послуг (крім постачання теплової енергії) у разі їх невикористання (за відсутності приладів обліку) за період тимчасової відсутності в житловому приміщенні (іншому об`єкті нерухомого майна) споживача та інших осіб понад 30 календарних днів, за умови документального підтвердження відповідно до умов договорів про надання комунальних послуг.

Як встановлено судом та не заперечує скаржник, жоден з відповідачів не звертався до позивача із заявами про укладення договору, зупинення надання послуг, про фактичну кількість проживаючих осіб за вищевказаною адресою протягом строку, за який нараховано заборгованість.

З матеріалів справи вбачається, що з 01.01.207 року по 30.11.2023 року нарахування за надані послуги по квартирі квартира АДРЕСА_2 проводились згідно показників загальнобудинкового приладу обліку води на 5 осіб, згідно п. 11 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року № 620, оскільки в квартирі були відсутні прилади обліку.

З 01.12.2023 по 31.05.2024 року нарахування за надані послуги по вказаній квартирі проводиться згідно показників встановлених лічильників.

Отже, доводи апелянта не спростовують правильність висновків суду першої інстанції по суті спору, тому суд апеляційної інстанції їх відхиляє.

Поряд із цим, колегія суддів апеляційного суду вважає обґрунтованими доводи апеляційної скарги в частині неправильності розрахунку судом судового збору, що підлягає до стягнення з відповідачів на користь позивача.

Згідно з частиною 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Звертаючись до суду з даним позовом, ПрАТ «Акціонерна компанія «Київводоканал» заявляли вимогу про солідарне стягнення з відповідачів заборгованості в загальному розмірі 168 869,43 гривні.

Поряд із цим, задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції дійшов висновку про солідарне стягнення з відповідачів на користь позивача заборгованості в загальному розмірі 161 081, 98 гривень, що становить 95% від заявленої ціни позову.

З огляду на вказане, враховуючи, що за подання позовної заяви ПрАТ «Акціонерна компанія «Київводоканал» сплачено судовий збір в сумі 3028, 00 грн, до стягнення з відповідачів на користь позивача, з урахуванням принципу пропорційності, підлягає 2876,60 грн (3028*95%).

Крім того, солідарне стягнення суми судових витрат законом не передбачено. Оскільки у відповідачів відсутній солідарний обов`язок щодо сплати судового збору, судові витрати, сплачені позивачем, відшкодовуються ними пропорційно до розміру задоволених позовних вимог до кожного з відповідачів. Таким чином, до стягнення з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 на користь Приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал» підлягає судовий збір по 575, 32 гривень з кожного (2876,60 / 5).

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційнй суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Деснянського районного суду м. Києва від 10 березня 2025 року скасувати в частині вирішення питання про стягнення судових витрат та ухвалити в цій частині нове рішення, яким стягнути з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 на користь Приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал» судовий збір по 575, 32 гривень з кожного.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи(вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту судового рішення.

Реквізити учасників справи:

Позивач Приватне акціонерне товариство «Акціонерна компанія «Київводоканал» - , м. Київ, вул. Лейпцизька, 1А

Відповідач: ОСОБА_3 - ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_4 - ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_3 , АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_5 - ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_4 , АДРЕСА_1 .

Відповідач : ОСОБА_2 - ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП НОМЕР_5 , АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_1 - ІНФОРМАЦІЯ_8 , РНОКПП НОМЕР_6 , АДРЕСА_1 .

Повний текст постанови складений 29 серпня 2025 року.

Суддя-доповідач Д.О. Таргоній

Судді : С.А. Голуб

Т.А. Слюсар