КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 вересня 2025 року м. Київ

Унікальний номер справи № 761/20504/25

Апеляційне провадження № 22-ц/824/13019/2025

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого - Левенця Б.Б.

суддів - Євграфової Є.П., Саліхова В.В.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами (у письмовому провадженні) апеляційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 04 червня 2025 року, постановлену під головуванням судді Сіромашенко Н.В., по справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Київської міської ради, третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Матюхова Тетяна Петрівна про встановлення факту родинних відносин, -

в с т а н о в и в :

У травні 2025 року позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернулись досуду з вказаним позовом, в якому просили встановити з метою прийняття спадщини юридичний факт, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 є рідними сестрами померлої ОСОБА_3 (а.с. 1-8).

Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 04 червня 2025 року позовну заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до КМР, третя особа: ПНКМНО Матюхова Т.П. про встановлення факту родинних відносин - визнано неподаною та повернуто позивачам (а.с. 50-51).

Не погодившись з ухвалою районного суду, 12 червня 2025 року представник ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - адвокат Єлисеєв С.С. звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просив скасувати оскаржувану ухвалу та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду (а.с. 54-56).

На обґрунтування скарги зазначав, що оскаржувана ухвала є незаконною, постановленою з неповним з`ясуванням судом обставин, що мають значення для справи, невідповідністю висновків суду обставинам справи та порушенням норм процесуального права.

Так, ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 26 травня 2025 року по справі № 761/20504/25 позовну заяву залишено без руху, надано десятиденний строк на усунення недоліків.

Підставою залишення позову без руху суд зазначив «Зі змісту позову вбачається, що позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулася до суду в порядку позовного провадження з вимогою встановити факти, що має юридичне значення. Звертаючись до суду в позовному провадженні із вимогою встановити факт, що має юридичне значення, позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не зазначила в позові підстав вважати наявність спору про право, що унеможливили її звернення в порядку окремого провадження із заявою про встановлення факту, що мають юридичне значення. Таким чином, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 за наявності спору про права могла звернутися до суду в позовному провадженні з вимогами встановити факт, що має юридичне значення».

На думку апелянтів суд першої інстанції не звернув увагу на зміст позовної заяви та додатки, що були долучені до позову.

Так, на 5 сторінці позовної заяви позивачі зазначили: «Звертаємо увагу суду, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і гр. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 зверталися до Орджонікідзенвського (нині - Вознесенівського) районного суду м. Запоріжжя із заявою про встановлення факту родинних відносин саме в межах окремого провадження (справа № 335/13855/24). В межах даної справи суд спочатку відкрив провадження по справі, однак Київська міська рада в подальшому подала заяву, якою зазначила про наявність спору про праву. Через це, в подальшому ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 19 березня 2025 року по справі заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , в особі представника адвоката Єлисеєва С.С., заінтересовані особи: Київська міська рада, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Матюхова Т.П., про встановлення факту родинних відносин, - залишено без розгляду. Роз`яснено право на звернення до суду в порядку цивільного судочинства із позовом про встановлення такого факту на загальних підставах.»

Друк ухвали Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 19 березня 2025 року про залишення заяви про встановлення факту родинних відносин без розгляду було додано до позовної заяви (додаток 23).

Отже, позивачами надавались докази звернення до суду із заявою про встановлення факту в межах окремого провадження, а тому провадження по справі №761/20504/25 підлягало відкриттю.

На виконання ухвали суду про залишення позову без руху додатково була долучена ухвала Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 19.03.2025 року по справі № 335/13855/24, роздрукована з системи «Електронний суд».

Зі змісту ухвали Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 19 березня 2025 року вбачається: «20.12.2024 ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , в особі представника адвоката Єлисеєва С.С., звернулися до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя із заявою про встановлення факту родинних відносин. 07.03.2025 від представника Київської міської ради надійшли письмові заперечення, відповідно до змісту яких заінтересована особа просить суд залишити заяву без розгляду. Вимоги клопотання мотивовано тим, що зі змісту заяви ОСОБА_1 , ОСОБА_2 вбачається, що встановлення факту родинних відносин їм необхідно для оформлення спадщини після смерті ОСОБА_3 . Враховуючи вищевикладене, вважає, що встановлення юридичного факту, про який просять заявники, пов`язується з наступним вирішенням спору про право, який підлягає розгляду судом з порядку позовного провадження. Справи про спадкування суди розглядають за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права та обов`язки інших осіб та (або)за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження з`ясується, що має місце спір про право, суд залишає заяву без розгляду та роз`яснює заявникові, що він має право звернутися до суду з позовом на загальних підставах. Аналогічний правовий висновок був викладений Верховним Судом у справі № 200/14136/17 від 22.04.2020. Зі змісту заяви ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , вбачається, що встановлення факту родинних відносин їм необхідно для оформлення спадщини після смерті ОСОБА_3 . За таких обставин, зважаючи на характер виниклих правовідносин, враховуючи, що у вказаній справі існує спір про право з приводу спадщини, що залишилася після померлої ОСОБА_3 , що унеможливлює розгляд заяви про встановлення факту родинних відносин в окремому провадженні, а відтак, суд вважає за необхідне зазначену заяву залишити без розгляду, роз`яснивши заявникам їх право подати позов на загальних підставах.»

Тобто, вищевказаною ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 19 березня 2025 року, що набрала законної сили, встановлені преюдиційні обставини щодо звернення ОСОБА_1 , ОСОБА_2 із заявою про встановлення факту родинних відносин в порядку окремого провадження, наявності спору про право та не можливості в подальшому звернення до суду.

Натомість, після подання представником позивача заяви про усунення недоліків, суд першої інстанції постановляючи оскаржувану ухвалу зазначив, що недоліки не усунуті, в поданій заяві не зазначено підстав вважати наявність спору про право, що унеможливили їх звернення в порядку окремого провадження із заявою про встановлення факту, що мають юридичне значення, а подана ухвала Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 19.03.2025 року до заяви про усунення недоліків не є доказом наявності спору про право.

Тобто, суд першої інстанції постановляючи оскаржувану ухвалу про повернення позовної заяви помилково поставив під сумнів судове рішення, що набрало законної сили, яким встановлено: звернення ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в порядку окремого провадження із заявою про встановлення факту родинних відносин; наявність спору про право; залишення заяви про встановлення факту без розгляду.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов хибного висновку що ухвала Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 19.03.2025 року по справі №335/13855/24 не свідчить про наявність спору про право, оскільки її зміст відображає про прямо протилежне, та не надав оцінку тим обставинам що вказана ухвала Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 19.03.2025 року по справі № 335/13855/24 унеможливлює та перешкоджає зверненню ОСОБА_1 та ОСОБА_2 із заявою про встановлення факту в порядку окремого провадження. Апелянти вважали, що районний суд невірно застосував норми процесуального права безпідставно залишив позов без руху, а в подальшому повернув позовну заяву, оскільки недоліки позовної заяви, визначені статтею 185 ЦПК України не існували, а після подання позивачами заяви про усунення недоліків провадження по справі підлягало відкриттю, а не поверненню (а.с. 54-56).

Відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 ч. 1 ст. 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідноз ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вказане, розгляд справи здійснюється без виклику сторін у порядку письмового провадження.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню,враховуючи викладене.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Форма та зміст позовної заяви, яка подається до суду, визначені у статтях 175, 177 ЦПК України.

Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 175 ЦПК України, зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулись до суду з позовом, в якому просили: встановити з метою прийняття спадщини юридичний факт, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 є рідними сестрами померлої ОСОБА_3 .

Відповідно до ч. 1 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Відповідно до ч. 2 ст. 185 ЦПК України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).

Так, ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 26 травня 2025 року позовну заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до КМР, третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Матюхова Т.П. про встановлення факту родинних відносин - залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків, зазначених в ухвалі суду, протягом десяти днів з дня вручення копії ухвали, з врахуванням положень ч. 3 Розділу ХІІ Прикінцеві положення ЦПК України. Роз`яснено, що у разі не усунення недоліків у встановлений в ухвалі строк, позовна заява буде вважатись неподаною та повертається позивачеві (а.с. 44-45).

В ухвалі суд зазначив, що звертаючись до суду в позовному провадженні із вимогою встановити факт, що має юридичне значення, позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не зазначила в позові підстав вважати наявність спору про право, що унеможливили її звернення в порядку окремого провадження із заявою про встановлення факту, що мають юридичне значення.

В матеріалах справи відсутні належні докази отримання позивачами копії ухвали Шевченківського районного суду міста Києва від 26 травня 2025 року.

При цьому, 02 червня 2025 до суду надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви від представника позивачів - адвоката Єлисеєва С.С., в якій останній зазначив, що на виконання ухвали суду про залишення позовної заяви без руху повідомляє, що на сторінці 5 позовної заяви позивачі зазначили: ««Звертаємо увагу суду, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і гр. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 зверталися до Орджонікідзенвського (нині - Вознесенівського) районного суду м. Запоріжжя із заявою про встановлення факту родинних відносин саме в межах окремого провадження (справа № 335/13855/24). В межах даної справи суд спочатку відкрив провадження по справі, однак Київська міська рада в подальшому подала заяву, якою зазначила про наявність спору про праву. Через це, в подальшому ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 19 березня 2025 року по справі заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , в особі представника адвоката Єлисеєва С.С., заінтересовані особи: Київська міська рада, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Матюхова Т.П., про встановлення факту родинних відносин, - залишено без розгляду. Роз`яснено право на звернення до суду в порядку цивільного судочинства із позовом про встановлення такого факту на загальних підставах.»

Друк ухвали Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 19 березня 2025 року про залишення заяви про встановлення факту родинних відносин без розгляду було додано до позовної заяви (додаток 23).

Отже, вважав, що позивачами надавались докази звернення до суду із заявою про встановлення факту в межах окремого провадження, а тому провадження по справі №761/20504/25 підлягало відкриттю.

Разом з тим, до заяви представником позивача - адвокатом Єлисеєвим С.С. було додано копію ухвали Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 19 березня 2025 року у справі № 335/13855/24 (а.с. 46-49).

Згідно з ч. 3 ст. 185 ЦПК України якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 04 червня 2025 року позовну заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до КМР, третя особа: ПНКМНО Матюхова Т.П. про встановлення факту родинних відносин - визнано неподаною та повернуто позивачам (а.с. 50-51).

Повертаючи вказану позовну заяву, суд першої інстанції виходив з того, що зазначені в ухвалі суду недоліки позивачами не усунуті, в поданій заяві не зазначено підстав вважати наявність спору про право, що унеможливили їх звернення в порядку окремого провадження із заявою про встановлення факту, що мають юридичне значення. Подана ухвала Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 19.03.2025 року до заяви про усунення недоліків не є доказом наявності спору про право(а.с. 50-51).

Однак, колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Суд першої інстанції оцінив обставини, викладені в позовній заяві, без урахування положень статей 13, 175 ЦПК України, якими визначено, що позивач на власний розсуд обґрунтовує свої вимоги з викладом відповідних обставин та зазначенням доказів, що підтверджують такі обставини.

Невідповідність зазначених у позовній заяві обставин чи доказів на підтвердження позовних вимог, неточність формулювань позовних вимог, їх неузгодження із способами захисту порушеного права, недоведеність підстав позову за кожною вимогою не перешкоджає розгляду справи, оскільки може бути підставою для залишення позову без задоволення по суті, а не для визнання позовної заяви неподаною та її повернення.

Оскільки формулювання позовних вимог, обрання способу захисту порушеного права, позивач здійснює на власний розсуд, колегія суддів вважає помилковим висновок суду, що позовна заява не відповідає вимогам та змісту, встановленим п. 4 ч. 3 ст. 175 ЦПК України.

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від виду та змісту правовідносин, які виникли між сторонами, від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам.

Вказаний правовий висновок викладений у постановах Великої Палати Верховного Суду: від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17, від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16, від 30 січня 2019 року у справі № 569/17272/15-ц, від 11 вересня 2019 року у справі № 487/10132/14-ц, від 16 червня 2020 року у справі № 145/2047/16-ц.

Розглядаючи справу, суд має з`ясувати: 1) з яких саме правовідносин сторін виник спір; 2) чи передбачений обраний позивачем спосіб захисту законом або договором; 3) чи передбачений законом або договором ефективний спосіб захисту порушеного права позивача; 4) чи є спосіб захисту, обраний позивачем, ефективним для захисту його порушеного права у спірних правовідносинах. Якщо суд дійде висновку, що обраний позивачем спосіб захисту не передбачений законом або договором та/або є неефективним для захисту порушеного права позивача, у цих правовідносинах позовні вимоги останнього не підлягають задоволенню (постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 січня 2021 року у справі № 916/1415/19).

Разом з тим, суд апеляційної інстанції звертає увагу, що звертаючись до суду з вказаним позовом в рамках позовного провадження ОСОБА_1 , ОСОБА_2 в позовній заяві зазначали, що встановлення факту родинних відносин їм необхідно для прийняття спадщини після померлої сестри - ОСОБА_3 , яка не мала спадкоємців першої черги, спадщина складається з квартири, що знаходиться в АДРЕСА_1 (а.с. 1-8).

Крім того, в позовній заяві та в заяві на усунення недоліків позовної заяви позивачі звертали увагу, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 зверталися до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя із заявою про встановлення факту родинних відносин саме в межах окремого провадження (справа № 335/13855/24). В межах даної справи суд спочатку відкрив провадження по справі, однак Київська міська рада в подальшому подала заяву, якою зазначила про наявність спору про праву. Через це, в подальшому ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 19 березня 2025 року по справі заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , в особі представника адвоката Єлисеєва С.С., заінтересовані особи: Київська міська рада, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Матюхова Т.П., про встановлення факту родинних відносин, - залишено без розгляду. Роз`яснено право на звернення до суду в порядку цивільного судочинства із позовом про встановлення такого факту на загальних підставах.

На підтвердження вказаного до позовної заяви та до заяви про усунення недоліків було долучено копію ухвали Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 19 березня 2025 року у справі № 335/13855/24, зі змісту якої вбачається, що заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , заінтересовані особи: КМР, приватний нотаріус КМНО Матюха Т.П., про встановлення факту родинних відносин залишено без розгляду, посилаючись на те, що у вказаній справі існує спір про право з приводу спадщини, що залишилась після померлої ОСОБА_3 , що унеможливлює розгляд заяви про встановлення факту родинних відносин в окремому провадження (а.с. 37-39).

Відтак, позивачі звернулись до суду з вказаними позовними вимогами у зв`язку з тим, що останні вже звертались до суду з з`явою про встановлення факту родинних відносин в рамках окремого провадження, проте їх заяву було залишено без розгляду з огляду на наявність спору про право та роз`яснено можливість звернутись до суду з позовом на загальних підставах.

З огляду на викладене, слід визнати помилковими висновки районного суду про те, що позивачі не вказали у позовній заяві підстав вважати наявність спору про право, що унеможливили її звернення в порядку окремого провадження із заявою про встановлення факту, що мають юридичне значення, що, у свою чергу, є підставою для повернення позовної заяви в порядку ч. 3 ст. 185 ЦПК України у зв`язку із не усуненням вказаних недоліків.

Разом з тим, колегія суддів звертає увагу, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; встановлення факту не пов`язується із наступним вирішенням спору про право. Таким чином, юридичні факти можуть бути встановлені лише для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника.

Якщо встановлення факту пов`язується з майбутнім вирішенням спору про право, то такі вимоги не можуть бути вирішені у порядку окремого провадження і заявник має право подати позов на загальних підставах.

Так, у постанові Верховного Суду від 22 квітня 2020 року у справі № 200/14136/17 (провадження № 61-15965св19) зазначено, що «справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження з`ясується, що має місце спір про право, суд залишає заяву без розгляду та роз`яснює заявникові, що він має право звернутися до суду з позовом на загальних підставах».

Відповідно до статті 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції передчасно дійшов висновку про повернення позовної заяви позивачу на підставі ч. 3 ст. 185 ЦПК України, а порушення норм процесуального права призвели до постановлення помилкової ухвали, котру відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України слід скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 369, 374, 379, 381-384 ЦПК України, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - задовольнити.

Ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 04 червня 2025 року - скасувати.

Справу за позовомОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Київської міської ради, третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Матюхова Тетяна Петрівна про встановлення факту родинних відносин направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили негайно з дня її ухвалення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Судді Київського апеляційного суду: Б.Б. Левенець

Є.П. Євграфова

В.В. Саліхов