УХВАЛА

про вжиття заходів забезпечення позову

28 серпня 2025 року місто Сколе

Сколівський районний суд Львівської області у складі:

головуючого - судді Микитина В.Я.,

з участю секретаря судового засідання Корунти Т.Б.,

сторони у справі:

позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «ТАЙМ ТРЕКЕР»;

відповідач - ОСОБА_1 ;

вимоги позивача - про відшкодування майнової шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди;

розглянувши у порядку письмового провадження без повідомлення сторін у справі, у приміщенні суду, що по вул. Д. Галицького, 8, у м. Сколе Стрийського району Львівської області, заяву позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «ТАЙМ ТРЕКЕР», подану через представницю - адвокатку Смик Дарину Павлівну, про забезпечення позову у даній цивільній справі, -

в с т а н о в и в:

Описова частина із зазначенням суті питання, що вирішується ухвалою.

Позивач ТзОВ «ТАЙМ ТРЕКЕР» у порядку представництва, котре здійснює адвокатка АО «ІНІЦІАЛІС» Смик Д.П., 22.08.2025 року, сформувавши документ у системі «Електронний суд», подав у Сколівський районний суд Львівської області позовну заяву, в якій просить ухвалити рішення про стягнення на свою користь з відповідача ОСОБА_1 заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди майнову шкоду у розмірі 181 400 грн. 00 коп.. Судові витрати у справі, котрі полягають у сплаті судового збору за пред`явлення вищевказаної позовної заяви до суду, а також у понесених витратах на отримання професійної правничої допомоги, позивач ТзОВ «ТАЙМ ТРЕКЕР» при ухваленні рішення просить стягнути на свою користь з відповідача ОСОБА_1 ..

Ухвалою судді Сколівського районного суду Львівської області Микитина В.Я. від 25.08.2025 року вищевказану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи ухвалено проводити за правилами загального позовного провадження. Підготовче судове засідання у справі призначено на 16.09.2025 року о 10.00 год. у залі судових засідань у приміщенні Сколівського районного суду Львівської області, що за адресою: вул. Д. Галицького, 8, м. Сколе, Стрийський район, Львівська область, з повідомленням сторін у справі.

Позивач ТзОВ «ТАЙМ ТРЕКЕР» у порядку представництва, котре здійснює адвокатка АО «ІНІЦІАЛІС» Смик Д.П., 26.08.2025 року, сформувавши документ у системі «Електронний суд», подав заяву про забезпечення позову, за змістом якої просить суд вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на все майно та грошові кошти, що знаходяться на будь-яких рахунках у банківських або інших фінансово-кредитних установах, та належать відповідачеві ОСОБА_1 , у межах суми стягнення з врахуванням судових витрат - 181 400 грн. 00 коп. та 34 228 грн. 00 коп., до моменту набрання законної сили судовим рішенням у даній справі. Заява про вжиття заходів забезпечення позову вмотивована тим, що невжиття судом запропонованих позивачем ТзОВ «ТАЙМ ТРЕКЕР» заходів може істотно ускладнити виконання рішення суду та ефективно захистити його порушене право у майбутньому. Крім того, забезпечення позову у запропонований ТзОВ «ТАЙМ ТРЕКЕР» спосіб, не спричинить збитків відповідачеві ОСОБА_1 , а тому необхідності застосовувати зустрічне забезпечення у даному випадку немає.

Сторони у справі, на виконання вимог ч. 1 ст. 153 ЦПК України, про вирішення заяви про вжиття заходів забезпечення позову не повідомлялись. Заява про вжиття заходів забезпечення позову розглянута не пізніше двох днів з дня її надходження до Сколівського районного суду Львівської області.

Закон, джерела права, а також роз`яснення, якими керувався суд, постановляючи дану ухвалу.

Відповідно до частин 1, 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, у межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Права та обов`язки учасників справи визначені у ст. 43 ЦПК України, до яких, з-поміж іншого, належить право подавати заяви та клопотання, у котрих в силу ст. 182 вказаного Кодексу учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань.

Одним із процесуальних питань, які суд може вирішувати у судовому засіданні, є питання щодо вжиття заходів забезпечення позову, про що суд постановляє відповідну ухвалу.

За змістом ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених у ст. 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Одним із видів забезпечення позову, передбачених у ст. 150 ЦПК України, є накладення арешту на майно та (або) грошові кошти, котрі належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб (пункт 1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України).

Відповідно до частин 6, 7 ст. 153 ЦПК України, залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково. В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання та вирішує питання зустрічного забезпечення. Суд може також зазначити порядок виконання ухвали про забезпечення позову.

Відповідно до роз`яснень, котрі містяться у пункті 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року за № 9 «Про практику застосування судами цивільного законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, у тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 157 ЦПК України, ухвала суду про забезпечення позову має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом. Така ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження. Примірник ухвали про забезпечення позову залежно від виду вжитих заходів одночасно з направленням заявнику направляється судом для негайного виконання всім особам, яких стосуються заходи забезпечення позову і яких суд може ідентифікувати, а також відповідним державним та іншим органам для вжиття відповідних заходів.

Конкретний захід забезпечення позову буде домірним позовній вимозі, якщо при його застосуванні забезпечується: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору; можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи чи осіб, що не є її учасниками; можливість виконання судового рішення у разі задоволення вимог, які є ефективними способами захисту порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Такі висновки наведені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 вересня 2020 року за єдиним унікальним номером судової справи 753/22860/17 (номер провадження: 14-88цс20).

У постанові від 12 липня 2022 року за єдиним унікальним номером судової справи 910/8482/18 (910/4866/21) Верховний Суд виснував, що під час розгляду заяви про застосування такого заходу забезпечення позову, як накладення арешту на майно або грошові кошти, суд має виходити з того, що цей захід забезпечення обмежує право особи користуватись та розпоряджатись грошовими коштами або майном, а тому може застосуватись у справі, в якій заявлено майнову вимогу, а спір вирішується про визнання права (інше речове право) на майно, витребування (передачу) майна, грошових коштів або про стягнення грошових коштів; при цьому піддані арешту грошові кошти обмежуються розміром позову та можливими судовими витратами, а арешт майна має стосуватись майна, що належить до предмета спору.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 24 квітня 2024 року за єдиним унікальним номером судової справи 754/5683/22 (номер провадження: 14-28цс23) зазначено, що жодних обмежень щодо застосування такого виду забезпечення позову, як накладення арешту на майно (грошові кошти), лише у сфері майнових спорів або заборони його застосування при вирішенні немайнового спору цивільне процесуальне законодавство не містить. Велика Палата Верховного Суду виснувала, що як характер спору (майновий або немайновий), так і те, чи підлягає судове рішення у конкретній справі примусовому виконанню, не мають вирішального значення при дослідженні судом питання про наявність підстав для вжиття заходів забезпечення позову. Ключовим є встановлення судом: 1) наявності спору між сторонами; 2) ризику незабезпечення ефективного захисту порушених прав позивача, який може проявлятися як через вплив на виконуваність рішення суду у конкретній справі, так і шляхом перешкоджання поновленню порушених чи оспорюваних прав позивача, за захистом яких він звернувся до суду; 3) співмірності обраного позивачем виду забезпечення позову з пред`явленими позовними вимогами та 4) дійсної мети звернення особи до суду з заявою про забезпечення позову, зокрема, чи не є таке звернення спрямованим на зловживання учасником справи своїми правами. Наявність або відсутність підстав для забезпечення позову суд вирішує в кожній конкретній справі з урахуванням установлених фактичних обставин такої справи та загальних передумов для вчинення відповідної процесуальної дії.

Верховний Суд у постанові від 11 грудня 2023 року за єдиним унікальним номером судової справи 904/1934/23 виснував, що у випадку подання позову про стягнення грошових коштів можливість відповідача в будь-який момент як розпорядитися коштами, які знаходяться на його рахунках, так і відчужити майно, яке знаходиться у його власності, є беззаперечною, що в майбутньому утруднить виконання судового рішення, якщо таке буде ухвалене на користь позивача. За таких умов вимога надання доказів щодо очевидних речей (доведення нічим не обмеженого права відповідача в будь-який момент розпорядитися своїм майном) свідчить про застосування судом завищеного або навіть заздалегідь недосяжного стандарту доказування, що порушує баланс інтересів сторін (постанова Верховного Суду від 03 березня 2023 року за єдиним унікальним номером судової справи 905/448/22).

За таких обставин, у разі звернення із позовом про стягнення грошових коштів, саме відповідач має доводити недоцільність чи неспівмірність заходів забезпечення, вжиття яких просить у суду позивач, зокрема і ту обставину, що застосовані заходи забезпечення позову створять перешкоди його господарській діяльності (постанова Верховного Суду в складі Касаційного господарського суду від 06 жовтня 2022 року за єдиним унікальним номером судової справи 905/446/22).

У постановах Верховного Суду від 21 серпня 2020 року за єдиним унікальним номером судової справи 904/2357/20, від 17 серпня 2022 року за єдиним унікальним номером судової справи 361/3446/21 зазначено, що предметом позову у справі є вимоги позивача про стягнення коштів й виконання в майбутньому судового рішення у разі задоволення позовних вимог безпосередньо залежить від тієї обставини, чи матиме відповідач необхідну суму грошових коштів. Тому застосування заходу забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти на банківських рахунках відповідача безпосередньо пов`язано із предметом позову.

У постановах Верховного Суду від 02 серпня 2019 року за єдиним унікальним номером судової справи 915/538/19 та від 06 листопада 2018 року за єдиним унікальним номером судової справи 923/560/17 викладена правова позиція, що накладення арешту на грошові кошти відповідачів слід обмежувати розміром ціни позову та можливих судових витрат. Суд вправі накласти арешт на кошти, які обліковуються на рахунках у банківських або в інших кредитно-фінансових установах, у межах розміру загальної суми позовних вимог та можливих судових витрат. Сам лише факт відсутності вказаних позивачем відкритих банківських рахунків, майна боржника не є безумовною підставою для відмови в задоволенні заяви про забезпечення позову шляхом накладання арешту на грошові кошти в межах суми позову, що належить відповідачу, оскільки, як передбачено у ч. 1 ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Європейський Суд з прав людини у своєму рішенні у справі «Пантелеєнко проти України» (рішення від 29 червня 2006 року, заява № 11901/02) зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом. Своєю чергою, у рішенні у справі «Дорани проти Ірландії» (Doran v. Ireland) (рішення від 31 липня 2003 року, заява № 50389/99) Європейський Суд з прав людини вказує, що поняття «ефективний засіб» передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права.

Висновок суду за результатами вирішення заяви про вжиття заходів забезпечення позову.

Вирішуючи названу заяву, суд виходить з того, що предметом позову є стягнення грошових коштів та сума грошових коштів, на які позивач ТзОВ «ТАЙМ ТРЕКЕР» просить накласти арешт, обмежується розміром позовних вимог, накладення арешту на грошові кошти відповідача ОСОБА_1 є співмірним з позовними вимогами, сприятиме позивачеві ТзОВ «ТАЙМ ТРЕКЕР» в можливості захистити свої права та інтереси шляхом забезпечення належного виконання рішення в разі задоволення позову.

Викладені позивачем ТзОВ «ТАЙМ ТРЕКЕР» в особі його представниці - адвокатки Смик Д.П. обставини, виходячи з положень ст. 151 ЦПК України, є достатніми для обґрунтованого припущення, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, у разі задоволення позову.

Враховуючи вищезазначене, суд доходить висновку про наявність підстав для накладення арешту на грошові кошти відповідача ОСОБА_1 , що знаходяться на всіх його рахунках у банківських чи інших фінансово-кредитних установах, в межах суми, про стягнення якої заявлено у позові ТзОВ «ТАЙМ ТРЕКЕР», оскільки такий захід забезпечення позову є обґрунтованим, адекватним і співмірним із заявленими позовними вимогами та дає змогу досягти збалансованості інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору, фактичного виконання судового рішення у разі задоволення позову і, як наслідок, ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження при цьому прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи або осіб, які не є учасниками цього судового процесу.

Водночас, стосовно суми судових витрат, які в основному складають орієнтовні заявлені при поданні позову витрати на правову допомогу, в розмірі 34 228 грн. 00 коп., слід зазначити, що предмет забезпечення позову - це саме вимоги позивача, оскільки позивачем ТзОВ «ТАЙМ ТРЕКЕР» не було оформлено окремої чіткої вимоги про стягнення саме цієї фіксованої суми судових витрат, то вони задоволенню при забезпеченні позову не підлягають.

Заразом, захід забезпечення позову у виді накладення арешту на все майно відповідача ОСОБА_1 не є співмірним із заявленими позивачем ТзОВ «ТАЙМ ТРЕКЕР» вимогами, заява про забезпечення позову не містить підтвердження наявності фактичних обставин загрози реалізації відповідачем ОСОБА_1 майна, яка була б підтверджена належними та допустимими доказами, у зв`язку з якими виникає необхідність застосування зазначених в ній таких заходів забезпечення позову, як накладення арешту на все рухоме та нерухоме майно відповідача ОСОБА_1 .. До того ж, будь-яке майно відповідача ОСОБА_1 , виходячи з обґрунтування позову, не є предметом спору у цій справі.

При цьому, під час вирішення питання щодо забезпечення позову, обґрунтованість позову не досліджується, адже питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду заяви про забезпечення позову.

Судом встановлено, що у своїй заяві про забезпечення позову позивач ТзОВ «ТАЙМ ТРЕКЕР» просить накласти арешт на все майно відповідача ОСОБА_1 , наявність якого належними доказами не підтверджена, також не вказано і вартість рухомого та нерухомого майна, що позбавляє суд можливості оцінити відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати позивач ТзОВ «ТАЙМ ТРЕКЕР», позовним вимогам, зокрема ціну позову із вартістю рухомого та нерухомого майна, яке просить арештувати цей позивач.

За таких обставин, суд дійшов висновку про відсутність підстав для застосування такого заходу забезпечення позову як накладення арешту на все майно відповідача ОСОБА_1 , та вважає, що необхідним та достатнім для можливості виконання рішення суду, у разі ухвалення його на користь позивача ТзОВ «ТАЙМ ТРЕКЕР», буде застосування заходу забезпечення позову у вигляді накладення арешту на грошові кошти, котрі належать відповідачеві ОСОБА_1 та знаходяться на всіх його рахунках у банківських чи інших фінансово-кредитних установах, у межах суми стягнення 181 400 грн. 00 коп., задовольнивши цю заяву про забезпечення позову у такий спосіб частково.

Саме такий вид забезпечення позову є співмірним заявленим позовним вимогам, забезпечить не ухиленню від виконання рішення, у випадку задоволення позовних вимог.

На підставі вищевикладеного, керуючись статтями 149-150, 153, 157, 247, 258, 260-261 ЦПК України, суд,-

п о с т а н о в и в:

Заяву позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «ТАЙМ ТРЕКЕР», подану через представницю - адвокатку Смик Дарину Павлівну, про забезпечення позову у цивільній справі за єдиним унікальним номером 453/1419/25 та номером провадження 2/453/760/24 за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «ТАЙМ ТРЕКЕР» до ОСОБА_1 про відшкодування майнової шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, - задовольнити частково.

З метою забезпечення позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «ТАЙМ ТРЕКЕР» до набрання законної сили рішенням суду у даній цивільній справі, накласти арешт на грошові кошти в межах суми 181 400 грн. 00 коп., котрі належать відповідачеві ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та перебувають на всіх його рахунках у всіх банківських або інших фінансово-кредитних установах України.

У задоволенні заяви про забезпечення позову в іншій частині, - відмовити.

Порядок виконання ухвали суду.

Ухвала підлягає негайному виконанню незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Відомості відповідно до ч. 1 ст. 157 ЦПК України та Закону України «Про виконавче провадження», необхідні для виконання ухвали суду:

Стягувач: Товариство з обмеженою відповідальністю «ТАЙМ ТРЕКЕР», код у ; місцезнаходження юридичної особи: вул. Пряшівська, 5-Б, м. Мукачево, Закарпатська область, 89600; адреса електронної пошти: ІНФОРМАЦІЯ_2; електронний кабінет у ЄСІТС: наявний.

Боржник: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ; зареєстроване місце проживання фізичної особи: АДРЕСА_1 адреса електронної пошти: не зазначена; електронний кабінет у ЄСІТС: відсутній.

Примірник ухвали направити Сколівському відділу державної виконавчої служби у Стрийському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, - для виконання, а сторонам у справі, - для відома.

Суд роз`яснює, що у відповідності до ч. 4 ст. 157 ЦПК України, особи, винні в невиконанні ухвали про забезпечення позову, несуть відповідальність, встановлену законом.

Строк і порядок набрання ухвалою суду законної сили та її оскарження.

Ухвала, в силу положень ч. 2 ст. 261 ЦПК України, набирає законної сили з моменту її підписання суддею, однак може бути оскаржена сторонами у справі у строк подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на ухвалу подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення та підписання суддею.

Учасник справи, якому ухвала не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали.

Апеляційна скарга на ухвалу подається безпосередньо до Львівського апеляційного суду.

Дата складення ухвали у повному обсязі: 28 серпня 2025 року.

Суддя Володимир МИКИТИН