Справа № 373/2601/24
Номер провадження 2-о/373/55/25
УХВАЛА

про відмову у відкритті провадження

04 серпня 2025 року м. Переяслав

Суддя Переяславського міськрайонного суду Київської області Хасанова В. В., отримала заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Військова частина НОМЕР_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про встановлення факту перебування на утриманні військовослужбовця трьох дітей віком до вісімнадцяти років, -

ВСТАНОВИЛА:

20.11.2024 представник заявника - адвокат Кушнір Т.В. звернулася до суду з заявою, в якій просить встановити факт проживання однією сім`єю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу ОСОБА_1 та ОСОБА_3 у період з 2015 по 2022 роки.

Також просить встановити факт перебування на утриманні ОСОБА_1 дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Обгрунтував вимоги тим, що дитина ОСОБА_4 є дочкою ОСОБА_3 , з якою він проживав однією сім`єю з 2015 по 2022 роки; ОСОБА_5 є дочкою заявника, народжена від ОСОБА_3 під час їхнього спільного проживання; ОСОБА_6 , є дочкою теперішньої дружини заявника, з якою він зареєстрував шлюб.

Сам він є військовослужбовцем та проходить службу в військовій частині НОМЕР_1 , тому вважає, що встановлення факту перебування на його утриманні трьох дітей віком до 18 років має для нього юридичне значення, оскільки в силу п.п. «г» п. 2 ч. 4 ст. 26 ЗУ «Про військовий обов`язок та військову службу» встановлення факту породжує для нього право на звільнення з військової служби.

Ухвалою судді Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 25.11.2024 відмовлено у відкритті провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України, в зв`язку з тим, що заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Постановою Київського апеляційного суду від 03.04.2025 ухвалу Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 25.11.2024 скасовано та направлено справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30.07.2025 головуючим суддею визначено Хасанову В.В.

Вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суд виходить з наступного.

Як вбачається із заяви, дитину ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , заявник виховував майже з народження під час спільного проживання однією сім`єю з матір`ю дитини ОСОБА_3 без реєстрації шлюбу та продовжує утримувати дитину цієї жінки і після розриву стосунків з нею. В актовому записі про народження ОСОБА_4 відомості про батька значені за вказівкою матері згідно зі ст. 135 СК України.

Крім того, під час спільного проживання заявника з ОСОБА_3 у них народилася дитина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . У свідоцтві про народження дитини заявник записаний батьком. Як батько дитини він виконував та продовжує виконувати свій обов`язок з її утримання.

У 2022 році у зв`язку з військовою агресією РФ ОСОБА_3 разом зі своєю дочкою та їхньою спільною дитиною виїхала до Словаччини, де вони перебувають до теперішнього часу. Письмових доказів на підтвердження факту проживання однією сім`єю ОСОБА_1 та факту утримання дочки ОСОБА_3 - ОСОБА_4 і своєї дочки - ОСОБА_5 заявник не має.

Крім того, дитина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є дочкою його дружини ОСОБА_7 , з якою він на даний час перебуває у зареєстрованому шлюбі. Дитина дружини також перебуває на його утриманні, оскільки батько дитини - ОСОБА_8 має значну заборгованість по аліментам та рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 30.10.2024 позбавлений батьківських прав відносно дочки. В зв`язку з тим, що батько дитини ОСОБА_6 не виконує обов`язку по утриманню своєї дочки витрати по її утриманню несе також заявник.

Відповідно до ч. 1 ст. 187 ЦПК України суд відкриває провадження у справі, в тому числі, за відсутності підстав для відмови у відкритті провадження.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд, відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до аналізу правових норм, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 січня 2024 року у справі № 560/17953/21, чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції цивільного суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Чинне законодавство не передбачає іншого судового порядку підтвердження факту, що має юридичне значення, окрім як розгляд справ про встановлення факту, що має юридичне значення, в порядку цивільного судочинства.

Згідно з висновками, викладеними в постанові Великої Палати Верховного Суду від 11 вересня 2024 року у справі № 201/5972/22, правовідносини, що включають особисті немайнові та майнові відносини, які виникають між особами на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, опіки та піклування, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства, є сімейними.

При цьому сімейні відносини як вид суспільних відносин складаються з суб`єктів, об`єктів і змісту (прав та обов`язків). Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є юридичні факти, які поділяються на юридичні дії (настання яких залежить від волі людей і породжує певні правові наслідки) та юридичні події (юридичні факти, які настають незалежно від волі людини).

Оскільки в СК України чітко встановлено, що сімейні права та обов`язки є такими, що тісно пов`язані з особою, а тому не можуть бути передані іншій особі, можна констатувати, що в силу настання певних юридичних фактів (дій чи подій), які мають бути підтверджені виключно актами цивільного стану (свідоцтво про смерть) чи рішенням суду (про позбавлення батьківських прав, визнання недієздатним, померлим, безвісно відсутнім) та позбавляють особу користуватися батьківською правосуб`єктністю, такі права та обов`язки припиняються та не потребують додаткового підтвердження того, що один із батьків самостійно виконує їх.

Так, із поданої заяви вбачається, що заявник бажає встановити факт перебування на його утриманні двох дітей, які не є його кровними дітьми.

Разом з тим, встановлення такого факту може мати негативні наслідки для ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , як матерів дітей, а також для ОСОБА_8 як батька дитини ОСОБА_6 , хоча він і позбавлений батьківських прав відносно своєї дочки, проте, не позбавлений обов`язку утримувати її. Наведені обставини свідчать про наявність спору про право у даній справі, зокрема щодо участі одного з батьків у матеріальному забезпеченні (утриманню) дитини та/або ухилення від участі у матеріальному забезпеченні/утриманню, який підлягає розгляду в порядку позовного провадження.

Крім того, встановлення факту проживання однією сім`єю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу заявника та ОСОБА_3 в період з 2015 року по 2022 рік безпосередньо пов`язано із встановленням факту перебування на утриманні заявника дитини ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка є його рідно донькою.

Доведення факту утримання доньки батьком та падчерок ( ОСОБА_10 та ОСОБА_6 ) вітчимом пов`язане з настанням (існуванням) обставин, за яких мати та батько падчерки ( ОСОБА_6 ) та мати падчерки ( ОСОБА_10 ) не виконують своїх батьківських обов`язків щодо дитини, стосується зміни обсягу сімейних прав або невиконання одним із батьків батьківських обов`язків (у тому числі умисного) та безумовно впливає на права й інтереси самої дитини, а також зумовлює відповідні правові наслідки, визначені законом.

Факт одноосібного виховання дитини одним із батьків та виховання дитини вітчимом не може встановлюватись у безспірному порядку або за домовленістю батьків дитини, в тому числі на підставі судового рішення, ухваленого за правилами окремого провадження, оскільки в такому питанні завжди існуватиме загроза порушення принципу дотримання найкращих інтересів дитини. Факт, про встановлення якого просить ОСОБА_1 , не підлягає з`ясуванню в порядку окремого провадження, оскільки з поданої заяви вбачається спір про право, який не може розглядатися в судовому порядку безвідносно до дій заінтересованих осіб щодо конкретних прав, свобод та інтересів заявника. Оскільки сімейним законодавством не передбачено підстав припинення батьківських обов`язків щодо утримання дитини, а визначена ч. 1 ст. 15 СК України «невідчужуваність» сімейних обов`язків свідчить про неможливість відмови від них, зокрема від обов`язків щодо утримання дитини, то факт одноосібного утримання дитини одним із батьків або факт утримання падчерки вітчимом може бути встановлений судом як одна з обставин, що становить предмет доказування у спорі між батьками дитини щодо виконання ними обов`язків з утримання дитини. Інститут окремого провадження не може використовуватися для створення преюдиційних фактів з метою подальшого вирішення будь-якого спору про право.

Відповідно до частини четвертої статті 315 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо із заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право.

На підставі наведеного, доводи представника заявника - адвоката Кушнір Т.В. щодо утримання заявником трьох неповнолітніх дітей підлягає перевірці в межах позовного провадження.

За вказаних обставин, факт перебування на утриманні заявника ОСОБА_1 трьох дітей віком до 18 років не може бути встановлений за правилами окремого провадження, у зв`язку із чим слід відмовити у відкритті провадження у даній справі.

Керуючись п.1 ч.1 ст.186 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИЛА:

Відмовити у відкритті провадження у цивільній справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Військова частина НОМЕР_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про встановлення факту перебування на утриманні трьох малолітніх дітей віком до вісімнадцяти років.

Роз`яснити заявнику, що за захистом порушеного права він має звернутися до суду в порядку позовного провадження.

Ухвала набирає законної сили негайно з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали.

Суддя В. В. Хасанова