ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 534/2556/23 Номер провадження 22-ц/814/1994/25Головуючий у 1-й інстанції Комарова Д. Ю. Доповідач ап. інст. Обідіна О. І.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 серпня 2025 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: Обідіної О.І.,

суддів: Бутенко С.Б., Карпушина Г.Л.,

розглянула в судовому засіданні у м. Полтаві, в порядку письмового провадження, апеляційну скаргу Комунального виробничого підприємства «Теплоенерго» м. Горішні Плавні» на рішення Комсомольського міського суду Полтавської області від 30 січня 2025 року по справі за позовом Комунального виробничого підприємства «Теплоенерго» м. Горішні Плавні до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И Л А:

У листопаді 2023 року КВП «Теплоенерго» м. Горішні Плавні» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просило стягнути з останнього заборгованість в сумі 69934,40 грн., яка складається з боргу за послуги з теплопостачання та гарячого водопостачання 65269,59 грн., інфляційних втрат 3723,83 грн, 35 річних 940,98 грн

В обґрунтування позовних вимог зазначало, що підприємство надає послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання якими користується відповідач за адресою: АДРЕСА_1 .

Отримуючи послуги підприємства, ОСОБА_1 несвоєчасно та не в повному розмірі їх оплачував , що призвело до виникнення заборгованості.

Рішенням Комсомольського міського суду Полтавської області від 30 січня 2025 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Комунального виробничого підприємства «Теплоенерго» м. Горішні Плавні» заборгованість в сумі 29111,41 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Комунального виробничого підприємства «Теплоенерго» м. Горішні Плавні» судовий збір в сумі 1197,11 грн.

Ухвалюючи рішення, місцевий суд дійшов висновку про доведення факту неналежного виконанням відповідачем свого обов`язку сплачувати за спожиті комунальні послуги та частково стягнув заборгованість з огляду на відсутність користування останнім гарячою водою.

Не погодившись з рішенням суду КВП «Теплоенерго» м. Горішні Плавні» подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати рішення суду в частині відмовлених позовних вимог та ухвалити нове, яким стягнути з відповідача заборгованість послуги з гарячого водопостачання в повному обсязі.

Вказує, що нарахування заборгованості здійснено згідно до вимог чинного законодавства та відповідних правових актів.

Оскільки лічильник гарячої води, що встановлений в квартирі відповідача не пройшов у встановлений термін повірку, нарахування за послуги з постачання гарячої води здійснювалося по загальнобудинковому обліку, а тому нарахована заборгованість за такі послуги є цілком правомірною та доводиться наданим розрахунком.

При цьому наголошував, що показники лічильника не можуть бути належними та допустимим доказами, які суд безпідставно прийняв до уваги.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, приходить до висновку про відсутність підстав для її задоволення.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, ОСОБА_1 є споживачем послуг з теплопостачання та гарячого водопостачання, що надаються позивачем за адресою АДРЕСА_1 .

В зв`язку з неналежною оплатою ОСОБА_1 наданих підприємством послуг, утворилася заборгованість, яку КВП «Теплоенерго» м. Горішні Плавні» просило стягнути в судовому порядку з урахуванням норм ст. 625 ЦК України

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність користування відповідачем такою послугою як гаряче водопостачання, факт використання якою відповідач не довів належними доказами, а відтак нарахована заборгованість за такою послугою до листопада 2018 року на увагу не заслуговує, що свідчить про відсутність правових підстав для покладення на відповідача, як споживача комунальних послуг, обов`язку по її сплаті.

Колегія суддів погоджується з вказаними висновками місцевого суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник.

Відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 20 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Згідно з вимогами ст. ст. 64, 67 ЖК України та п. п. 14, 17, 35 Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, квартиронаймачі зобов`язані вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги, у тому числі і за послуги теплопостачання, у строки, встановлені чинним законодавством, а повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем житла майнову відповідальність. Згідно з п. 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, споживачі зобов`язані оплачувати спожиті послуги не пізніше 20 числа наступного за розрахунковим місяця.

Матеріалами справи доводиться та не заперечується сторонами, що підприємство надає послуги централізованого опалення та гарячого водопостачання за адресою АДРЕСА_1 , користувачем яких є ОСОБА_2 , яким заперечується користування гарячою водою, зважаючи на наявність в нього бойлеру.

Звертаючись до суду з позовом КВП «Теплоенерго» м. Горішні Плавні» просило стягнути заборгованість не зазначаючи при цьому конкретний період за який вона виникла.

З наданого розрахунку, який охоплює період строку позовної давності, а саме з жовтня 2020 року по жовтень 2023 року, вбачається, що позивачем на початок такого періоду вже було винесено залишок заборгованості в графі «Початковий залишок» в сумі 16671,18 грн., що є значно більшою ніж розмір щомісячної оплати. Саме з вказаного розміру початкового залишку постачальником послуг і була нарахована подальша заборгованість.

При цьому, правова природа такого початкового залишку так і не була з`ясована в ході розгляду справи, під час якого позивачем не було доведено необхідності включення вказаного залишку до заборгованості в межах трирічного строку позовної давності як такого, що утворився за попередній період і знайшов своє відображення в довідці про нарахування як «Початковий залишок».

Не спростовуючи факту встановлення в квартирі відповідача бойлера гарячої води підприємство, обґрунтовуючи підстави стягнення заборгованості за послуги з гарячого водопостачання, в зв`язку з запереченням користування такими послугами, вказувало, що встановлений в квартирі лічильник гарячої води не пройшов державну повірку у встановлений строк, в зв`язку з чим був знятий з абонентського обліку та нарахування проводилися по загальнобудинковому лічильнику.

Заперечуючи підстави позову, ОСОБА_2 було надано суду акти приймання на абонентський облік квартирних лічильників води від 04.06.2013, в якому показник лічильника гарячої води №088961 становив - 00000, а також акт приймання на абонентський облік від 14.11.2023, де показник на його лічильнику становив - 0.735.

При цьому, згідно актів зняття контрольних показань, зняття з абонентського обліку, приймання на абонентський облік, датованих протягом 2015-2021 років вбачається, що показник лічильника є незмінним - 0,0736.

Зазначені письмові докази позивачем в ході розгляду справи спростовані не були.

Прийнявши їх до уваги як належні та допустимі докази, суд першої інстанції дійшов висновку, що останні необхідно розцінювати як доведення факту не користування відповідачем послугами з гарячого водопостачання, що не було спростовано підприємством.

З вказаним висновком погоджується колегія суддів як з таким, що ґрунтується на законі.

Так, за змістом положень ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними.

Таким чином, саме позивач має обов`язок довести суду обґрунтованість заявлених вимог щодо факту надання споживачу та відповідно користування ним житлово-комунальними послугами, заборгованість по оплаті за які підлягає стягненню в судовому порядку.

В даному випадку, з огляду на надані стороною відповідача докази, підприємством не було доведено факту користування останнім послугами з гарячого водопостачання.

Оскаржуючи рішення суду першої інстанції апелянт вказував, що в зв`язку з непроведенням державної повірки лічильника, останній було знято з абонентського обліку, а нарахування проводилося по загальнобудинковому обліку.

Таким чином, доводи апелянта зводяться до твердження про правомірність нарахування підприємством оплати за послуги з гарячого водопостачання не за квартирним лічильником, а за загальнобудинком лічильником, з тих підстав, що ОСОБА_2 не здійснив його своєчасну повірку та невчасно передавав показники.

Зазначені доводи апеляційної скарги відхиляються колегією суддів як безпідставні.

За змістом ст. 17 ЗУ «Про метрологію та метрологічну діяльність» міжповірочні інтервали законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки за категоріями встановлюються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері метрології та метрологічної діяльності.

Порядок встановлення міжповірочних інтервалів визначається Кабінетом Міністрів України.

Суб`єкти господарювання зобов`язані своєчасно з дотриманням встановлених міжповірочних інтервалів подавати законодавчо регульовані засоби вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, на періодичну повірку.

Відповідальність за своєчасність проведення періодичної повірки, обслуговування та ремонту (у тому числі демонтажу, транспортування та монтажу) засобів вимірювальної техніки (результати вимірювань яких використовуються для здійснення комерційних розрахунків за спожиті теплову енергію і воду) покладається на суб`єктів господарювання, що здійснюють обслуговування відповідних засобів вимірювальної техніки.

Порядок надання комунальних послуг, права та відповідальність споживачів і виконавців цих послуг регламентувався чинними на момент виникнення між сторонами правовідносин Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 №630 (далі - Правила №630).

Пунктами 9, 30, 32 Правил №630 передбачено, що квартирні засоби обліку води і теплової енергії беруться виконавцем на абонентський облік, а їх періодична повірка, обслуговування та ремонт (у тому числі демонтаж, транспортування та монтаж) проводяться за рахунок виконавця, до обов`язків якого входить контроль міжповіркових інтервалів, повірка квартирних засобів обліку, їх обслуговування та ремонт, у той час як обов`язком споживача є своєчасна оплата наданих послуг за цінами і тарифами, встановленими згідно з вимогами законодавства.

Пунктом 10 Правил №630 встановлено, що справляння плати за нормативами (нормами) споживання за наявності квартирних засобів обліку без урахування їх показань не допускається, за винятком випадків, передбачених абзацом п`ятим пункту 15 цих Правил. Виконавець і споживач не мають права відмовлятися від врахування показань засобів обліку.

Згідно п. 7 Порядку подання засобів вимірювальної техніки на періодичну повірку, обслуговування та ремонт, затвердженого постановою КМУ від 08.07.2015 №474 (далі Порядок №474), виконавець не пізніше ніж за місяць до настання строку проведення періодичної повірки засобу вимірювальної техніки або протягом трьох робочих днів з дня отримання відомостей про необхідність його ремонту інформує про це споживача шляхом надсилання повідомлення рекомендованим листом з повідомленням про вручення або в інший спосіб, що підтверджуватиме отримання його споживачем.

Отже, аналіз наведених вище норм матеріального права дає підстави для висновку, що за наявності у квартирі позивача засобу обліку гарячої води, оплата за надані послуги здійснюється згідно з показаннями такого засобу, за винятком випадку виявлення його несправності, що не підлягає усуненню.

Не проведення виконавцем періодичної повірки засобу обліку води, не є підставою для неврахування його показників, так як забезпечення проведення повірки є обов`язком виконавця послуг і невиконання ним такого обов`язку не повинно мати негативних наслідків для споживача.

Саме така позиція висловлена Верховним Судом у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 27.03.2019 у справі №229/1539/17 (провадження №61-27909сво18) та Верховним Судом у постановах: від 26.12.2019 у справі №522/17085/16-ц (провадження №61-26756св18), від 29.04.2020 у справі №521/6670/18 (провадження №61-558св19), від 03.06.2020 у справі №233/4684/17 (провадження №61-24665св18).

Посилання апелянта, що вказана постанова №630 КМУ втратила чинність на підставі постанови КМУ №85 від 02.02.2022 та не регулювала відносини за період здійснення нарахувань, не береться апеляційним судом до уваги, оскільки постанова була чинною на час закінчення повірочного інтервалу лічильника гарячої води в 2020 році, а відтак передбачала обв`язок саме позивача забезпечувати здійснення періодичної повірки засобу обліку гарячої води у побутових споживачів.

За вказаних обставин колегія суддів приходить до висновку про законність та обґрунтованість рішення суду та відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 376, 381, 384 ЦПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Комунального виробничого підприємства «Теплоенерго» м. Горішні Плавні» залишити без задоволення.

Рішення Комсомольського міського суду Полтавської області від 30 січня 2025 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови виготовлено 01 вересня 2025 року.

Судді: О.І. Обідіна С.Б. Бутенко Г.Л. Карпушин