Справа № 202/3853/25
Провадження № 2/202/2977/2025
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

1 вересня 2025 року Індустріальний районний суд міста Дніпрау складі:головуючого судді Бєльченко Л.А., за участю секретаря судового засідання Салінської А., розглянувши у відкритому судовому засіданнів місті Дніпрі в спрощеному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

В С Т А Н О В И В:

Звернувшись до суду з цим позовом, ОСОБА_1 зазначив, що 22.10.2024 року, о 16-20 год., біля електроопори 145, по вул. Вячеслава Липинського, буд. 4 в м. Дніпрі, відповідачка ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом «AudiA 3», державний номерний знак НОМЕР_1 , перед перестроюванням та зміною напрямку руху, не переконалася, що це буде безпечно та не створить перешкод іншим учасникам руху, внаслідок чого сталося зіткнення з автомобілем «Mazda 6», державний номерний знак НОМЕР_2 , а транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Постановою судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_2 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КпАП України, накладено грошове стягнення у вигляді штрафу.

В результаті дорожньо-транспортної пригоди його, позивача, автомобіль «Mazda 6» зазнав пошкоджень, а йому спричинені матеріальні збитки у розмірі 91 355 ,83 грн.

ПАТ «Страхова компанія «УСГ» йому відшкодовано 49 747,17 грн. Решту збитків, які він поніс, страхова компанія не відшкодувала.

Тому позивач просив стягнути з відповідача на його користь на відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок ДТП, -41 607,83 грн.

Позивачем також зазначено, що діями відповідача йому завдано моральну шкоду, котра полягає в тому, що протягом тривалого часу з моменту пошкодження його автомобіля йому доводилося самостійно підшукувати станцію техобслуговування задля якісного ремонту автомобіля, в результаті чого він мало приділяв уваги своїй сім`ї. Спілкування з майстрами були нервовими, сімейний бюджет довелося спрямувати на ремонт автомобіля. Це спричинило виникнення пригніченого стану, що вплинуло на сімейні стосунки. Також він вимушений був користуватися послугами таксі, що призвело до порушення його звичайного розпорядку та побутових проблем. Також на нього вплинула поведінка відповідачки після скоєння ДТП, яка намагалася перекласти провину на нього, та не намагалася відшкодувати шкоду. Спричинену моральну шкоду він оцінює у 20 000 грн.

Позивач також просив стягнути з відповідачки судовий збір та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000 грн.

Ухвалою від 21.05.2025 відкрито провадження у справі, справа прийнята до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження.

Під час розгляду справи представник позивача, адвокат Танько Б.О., позивач ОСОБА_1 підтримали позов, просили задовольнити.

Відповідачка ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, на адресу суду повернулися поштові конверти із позначкою «адресат відсутній за вказаною адресою».

Суд, вислухавши представника позивача, позивача, з`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 22.10.2024 року,о 16-20 год., біля електроопори 145, по вул. Вячеслава Липинського, буд. 4 в м. Дніпрі, відбулася дорожньо-транспортна пригода за участі автомобіля позивача «Mazda6», державний номерний знак НОМЕР_2 , та автомобіля «AudiA 3», державний номерний знак НОМЕР_1 , під керування відповідачки ОСОБА_2 .

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди було пошкоджено автомобіль «Mazda 6», державний номерний знак НОМЕР_2 .

Постановою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 20.11.2024року ОСОБА_2 визнано винною у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди, тобто вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КпАП України.

Відповідно до акту наданих послуг № від 29.01.2025, виданого AVTOMOTIVSERVICE (вул. Шинна,26к), вартість виконаних робіт авто «Mazda 6», 2016, становить 53 770 грн., вартість запчастин становить 37 585 грн., всього 91 355 грн.

Копіями квитанцій на а.с.14-16 підтверджено оплату AVTOMOTIVSERVICE за ремонтні роботи автомобіля.

Як слідує з позовної заяви і наданих під час розгляду справи пояснень, на час скоєння дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність власника автомобіля «AudiA 3», державний номерний знак НОМЕР_1 , була застрахована у ПАТ «Страхова компанія «УСГ». При цьому представником позивача вказано, що останньою позивачеві відшкодовано 49 747,17 грн. Невідшкодованою залишилася сума збитків у розмірі 41 607,83 грн., котру позивач просить стягнути з відповідачки.

Відповідно до вимог частини першої статті 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до частини другої ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно з частиною п`ятою цієї статті особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

У відповідності до статті 1192 ЦК України, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Пунктом 1 частини 2 статті 22 ЦК України визначено, що збитками є витрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

Згідно зі статтею 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні ( страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму(страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Статтею 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховикавідшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну, третьої особи.

Відповідно до статті 29 цього Закону, у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

У постанові від 04.07.2018 року (14-176цс18) Великої Палати Верховного Судузроблено такий висновок: «У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдавав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього.

Обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності».

З урахуванням наведеного, вирішуючи питання щодо відшкодування на користь позивача матеріальної шкоди у розмірі 41 607,83 грн., суд зазначає, що на підтвердження того, що вказана сума виходить за рамки ліміту суми страхового відшкодування, у зв`язку з чим її має відшкодувати саме відповідач (страхувальник), позивачем не надано відповідних належних і допустимих доказів.

Крім того, позивачем не надано доказів того, яких саме пошкоджень зазнав автомобіль «Mazda 6» внаслідок ДТП, скоєного з вини відповідачки, на підставі чого можна б було дослідити, що ремонтні роботи проведеніAVTOMOTIVSERVICE саме з відновлення автомобіля після дорожньо-транспортної пригоди.

Відповідно до положень статей 12,81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 в частині відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є недоведеними, тому не можуть бути задоволені.

Позовні вимоги щодо відшкодування моральної шкоди, на думку суду, підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до частини першої статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до положень частин першої і другої ст. 23 Цивільного кодексу України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає:1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Завдану моральну шкоду, позивач пов`язує із пошкодженням його майна, через що він відчув певні незручності, пригнічений стан, був знервований; порушено було звичайний розпорядок його життя, відносини у сімейних стосунках.

Враховуючи, що факт пошкодження майна (транспортного засобу) позивача з вини відповідачки є доведеним, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 в частині відшкодування моральної шкоди є доведеними і обґрунтованими.

Вирішуючи питання про розмір відшкодування моральної шкоди, суд враховує характер та обсяг страждань, яких зазнав позивач; характер і тривалість змін у життєвих стосунках позивача; час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану.

Виходячи з конкретних обставин справи, принципів справедливості і розумності, суд вважає можливим стягнути з відповідачки ОСОБА_2 на користь позивача на відшкодування моральної шкоди 7 000 гривень, задовольнивши позовні вимоги в цій частині позову частково.

Що стосується відшкодування судових витрат у розмірі 10 000,00 грн., суд зазначає наступне.

Положеннями ст. ст. 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Згідно з ст. 134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.

Відповідно до ст.137 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Таким чином, витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат, є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу позивачем надано суду такі документи: договір№/4 про наданняправничоїдопомогивід22.10.2024 року укладений між позивачем ОСОБА_1 та адвокатом ФОП ОСОБА_3 (а.с.11-12); Акт приймання-передачі виконаних робіт за Договором№/4від22.10.2024 року з вартістю наданих послуг у сумі 10 000,00 грн.; квитанцію №2.94587479.1 на суму 10 000,00 грн. з призначенням платежу за юридичні послуги по договору від 22.10.2024 року.

З урахуванням наведеного, задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 частково, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати на професійну правничу допомогу пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тобто в розмірі 1 136,00 грн. (порядок розрахунку 61 607,83 грн.(загальна сума позовних вимог): 100 = 616,0783 грн.(1%); 7 000,00 грн. (розмір задоволених вимог) : 616,0783 грн. = 11,36%; 10 000,00 (витрати на професійну правничу допомогу)?11,36% = 1 136,00 грн.).

Крім того, суд відповідно до статті 141 ЦПК України стягує з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача понесені ним витрати по сплаті судового збору у розмірі 423,92 грн. (порядок розрахунку 20 000,00 грн. (сума моральної шкоди, котру просив відшкодувати позивач): 100 = 200 грн. (1%); 7 000,00 грн. (розмір стягнутої суми моральної шкоди) : 200 грн.= 35%; 1 211,20 грн. (сума сплаченого судового збору за вимогу щодо стягнення моральної шкоди)?35% = 423,92 грн.).

Керуючись ст. ст. 4,5, 10,12,81,141, 259, 263-265,268 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ( АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_3 ) на відшкодування моральної шкоди 7 000,00 (сім тисяч) грн.

Відмовити ОСОБА_1 у позовних вимогах про відшкодування матеріальної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на відшкодування витрат на професійну правничу допомогу 1 136,00 (одна тисяча сто тридцять шість) грн., судовий збір у розмірі 423 (чотириста двадцять три) грн. 92 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржене до Дніпровського апеляційного суду апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Бєльченко Л.А.