Справа № 545/2550/25
Провадження № 2/545/1682/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" серпня 2025 р. м. Полтава

Полтавський районний суд Полтавської області у складі

головуючого судді Зуб Т.О.,

за участю секретаря судового засідання Пінчук З.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Савчук Олег Володимирович, до ОСОБА_2 , про виділ земельної ділянки в окрему одиницю,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Савчук О.В.,звернулася до суду з вищевказаним позовом, в обґрунтування якого зазначила, що 29.05.2024 року вона отримала у власність 2/3 частини земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (кадастровий номер :00:014:0037) загальною площею 5,7060 га, що знаходиться на території Полтавської міської територіальної громади Полтавського району Полтавської області. Право власності підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом, що видане приватним нотаріусом Полтавського районного нотаріального округу Гура І.В. Право власності на вище вказане нерухоме майно зареєстроване в ДРРП, про що свідчить витяг з ДРРП індексний номер 380759619.Інша 1/3 частина земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва кадастровий номер :00:014:0037 належить ОСОБА_2 , що підтверджується тим же свідоцтвом про право на спадщину за законом від 29.05.2024 року. Позивачка має намір самостійно розпоряджатися власною частиною земельної ділянки, що вимагає поділу її в натурі та реєстрації в Державному земельному кадастрі. Під час оформлення свідоцтва про право на спадщину у нотаріальній конторі позивачка пропонувала співвласнику (відповідачу) оформити договір поділу земельної ділянки але відповідач проігнорував таку пропозицію. За даних умов в нотаріальному порядку поділити земельну ділянку не можливо, оскільки для цього потрібна беззаперечна згода і особиста присутність обох співвласників.

Враховуючи вищенаведене, просить виділити із земельної ділянки площею 5,7060 га (кадастровий номер :00:014:0037) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в натурі в окрему одиницю частину належної їй земельної ділянки площею 3,8040 га позначеної у схемі поділу, що є додатком до висновку експерта за результатами проведення земельно- технічної експертизи №23 від 29.05.2025 р.

Ухвалою судді від 25.06.2025 відкрито провадження за правилами загального позовного провадження та призначене підготовче судове засідання.

Ухвалою суду від 04.08.2025 року підготовче провадження закрито та справу призначено до судового розгляду.

В судове засідання сторони не з`явилися.

Представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Савчук О.В. надав заяву, у якій просив розглянути справу у відсутність сторони позивача. Позовні вимоги підтримує та просить задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 також надав заяву, у якій зазначив, що не заперечує проти задоволення позову.

За відсутності учасників процесу розгляд цивільної справи здійснено в порядку ч. 2 ст. 247 ЦПК України без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власницею 2/3 частини, а ОСОБА_2 - власником 1/3 частини земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (кадастровий номер :00:014:0037) загальною площею 5,7060 га, що знаходиться на території Полтавської міської територіальної громади Полтавського району Полтавської області, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом, виданим приватним нотаріусом Полтавського районного нотаріального округу Гура І.В. (а.с. 19). Право власності на вище вказане нерухоме майно зареєстроване в ДРРП, про що свідчить витяг з ДРРП індексний номер 380759619 (а.с. 15).

Верховний Суд в постанові від 03 грудня 2020 року у справі № 285/1265/18, провадження № 61-44858св18 звернув увагу, що статтею 41 Конституції України установлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

За приписами статті 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Поняття спільної часткової власності визначено у частині першій статті 356 ЦК України як власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності.

Право спільної часткової власності- це право двох або більше осіб за своїм розсудом володіти, користуватися і розпоряджатися належним їм у певних частках майном, яке складає єдине ціле.

Кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою в праві власності на спільне майно в цілому. Ці частки є ідеальними й визначаються відповідними процентами від цілого чи у дробовому вираженні.

Частиною третьою статті 358 ЦК України встановлено, що кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності.

Згідно з частинами першою та другою статті 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності.

Відповідно до частин першої та другої статті 367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється.

Виходячи з аналізу змісту норм статей 183, 358, 364 ЦК України, виділ часток (поділ) нерухомого майна, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін буде виділено нерухоме майно, яке за розміром відповідає розміру часток співвласників у праві власності.

Якщо виділ (поділ) технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників, то з урахуванням конкретних обставин такий поділ (виділ) можна провести з несуттєвим відступленням від розміру ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилась.

Оскільки учасники спільної часткової власності мають рівні права щодо спільного майна пропорційно своїй частці в ньому, то, здійснюючи поділ майна в натурі (виділ частки), суд повинен передати співвласнику частину нерухомого майна, яка відповідає розміру й вартості його частки, якщо це можливо, без завдання неспівмірної шкоди господарському призначенню майна.

Ураховуючи те, що після виділу частки зі спільного нерухомого майна в порядку статті 364 ЦК України право спільної часткової власності припиняється, при виділі частки із спільного нерухомого майна власнику, що виділяється, та власнику (власникам), що залишається, має бути виділена окрема площа, яка повинна бути ізольованою від приміщення іншого (інших) співвласників, мати окремий вихід, окрему систему життєзабезпечення (водопостачання, водовідведення, опалення тощо), тобто складати окремий об`єкт нерухомого майна в розумінні статті 181 ЦК України.

Верховний Суд наголосив, що визначальним для виділу частки або поділу нерухомого майна в натурі, яке перебуває у спільній частковій власності, є не порядок користування майном, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу майна відповідно до часток співвласників.

Згідно висновку експерта № 23 від 29.05.2025 року, розподіл земельної ділянки технічно і методологічно можливий в наступних частках: ОСОБА_1 ,- 2/3, що складає площу 3,8040 га, ОСОБА_2 ,- 1/3, що складає площу 1,9020 га (а.с. 5-9).

На підставі викладеного суд приходить до висновку, що стороною позивача доведено наявність технічної можливості виділу належної їй частки земельної ділянки.

При цьому з виділенням співвласникам частки, право спільної власності на це майно інших співвласників припиняється.

На підставі викладеного суд приходить до висновку, що в позовні вимоги підлягають до задоволення в повному обсязі.

Судові витрати суд вважає залишити за позивачем.

Керуючись ст. ст. 3, 319, 321, 355, 356, 358, 364, 367 ЦК України, ст. ст. 81, 247, 258-259, 265, 268, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Савчук Олег Володимирович, до ОСОБА_2 , про виділ земельної ділянки в окрему одиницю- задовольнити.

Виділити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , із земельної ділянки площею 5,7060 га, кадастровий номер :00:014:0037, цільове призначення- для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, в натурі в окрему одиницю частину належної їй земельної ділянки площею 3,8040 га, позначеної у схемі поділу, що є додатком до висновку експерта за результатами проведення земельно- технічної експертизи № 23 від 29.05.2025 року.

Рішення може бути оскаржено до Полтавського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подання в 30-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: Т. О. Зуб