У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02.09.2025

м. Лозова Харківської області

Лозівський міськрайонний суд Харківської області в складі:

головуючого - Харабадзе К.Ш.,

за участю секретаря - Діденко І.Ю.,

Справа № 629/5722/25

Номер провадження 4-с/629/3/25

заявник ОСОБА_1

заінтересована особа Лозівський відділ державної виконавчої служби у Лозівському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції

заінтересована особа ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу на бездіяльність державного виконавця та на рішення, ухвалені державним виконавцем під час здійснення відповідного виконавчого провадження

у с т а н о в и в:

До суду надійшла скарга ОСОБА_1 на дії Лозівського відділу державної виконавчої служби у Лозівському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції. В обґрунтування скарги скаржник посилається на те, що Лозівським ВДВС у Лозівському районі Харківської області СМУЮ здійснюється примусове виконання виконавчого листа № 2025/1816/12 від 05.04.2012 р. у ВП № 32207941 про стягнення аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 на утримання доньки - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Постановою від 10.07.2025 про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами встановлено тимчасове обмеження ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 у праві керування транспортними засобами до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі згідно виконавчому листу № 2025/1816/12, виданому 05.04.2012. Постановою від 10.07.2025 про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України встановлено тимчасове обмеження ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 у праві виїзду за межі України до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі згідно виконавчому листу №2025/1816/12, виданому 05.04.2012. Обидві постанови суперечать ч.ч. 1 та 2 ст. 3 Конвенції про права дитини та ст. 43 Конституції України.Скаржник працює в ТОВ «Агрологістика» на посаді Водій автотранспортних засобів(вантажністю 3 тонни та більше) та перевожу вантажі з України до країн Європи, а з Європи до України гуманітарні грузи (подвійного користування). Встановлені постановами від 10.07.2025 тимчасові обмеження боржника у праві керування транспортними засобами та у праві виїзду за межі України унеможливлюють реалізацію конституційного права скаржника на працю , отримувати належну заробітну плату на посаді Водій автотранспортних засобів. Інших вільних альтернативних посад у ТОВ «Агрологістика» немає. Втручання держави в особі заступника начальника відділу Лозівського відділу державної виконавчої служби у Лозівському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Ярошенко Наталії Андріївни у конституційне право скаржника на працю та заробляти працею приведе до його звільнення, що перешкодить стягненню аліментів з його заробітної плати та залишить дитину без матеріальної підтримки батька. Просив вказані постанови скасувати та заборонити Лозівському відділу державної виконавчої служби у Лозівському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції встановлювати тимчасові обмеження боржнику у праві керувати транспортними засобами та у праві виїзду за межі України протягом всього часу його роботи на посаді водія автотранспортних засобів.

В судове засідання заявник не з`явився, про розгляд справи повідомлявся,просив розгляд справи проводити за його відсутності.

Відділ державної виконавчої служби свого представника у судове засідання не направив., в посянення до суду просив в задоволенні скарги відмовити.

Стягувач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлена, представник стягувача в заяві до суду просив в задоволенні скарги відмовити, провести розгляд скарги без участі стягувача та представника. Зазначив, що стягувач категорично не погоджується з доводами скарги, стягувач самостійно займається вихованням доньки, боржник батько участі в житті доньки не приймає, до своєї скарги не додав доказів погашення заборгованості по аліментам, що він має. Боржник навіть після списання існуючої за ним станом на 01.09.2020 заборгованості не спромігся сплачувати аліменти в призначеному судом розмірі. З цього часу і до часу прийняття оскаржуваних постанов боржник взагалі не цікавився станом виконавчого провадження, не сплачував аліменти в належному розмірі та у визначені строки. Боржник доказів, що ТОВ «Агрологістика» немає інших альтернативних посад, не надав. До скарги не додано і доказів, що його попереджено про майбутнє звільнення. Станом на 23.05.2025 заборгованість зі сплати аліментів становить 130097,43 грн.

В додаткових поясненнях ОСОБА_1 зазначив, що вважає, зо стягувач своїми діями перешкоджає його роботі, вільно обирати , якою саме працею займатися, добивається його звільнення з роботи, має мету позбавити його батьківських прав, що він власного майна для продажу і погашення боргу не має, ненадання доказів щодо погашення заборгованості не мають значення для розгляду його скарги, він не збирається долучати докази попередження його про звільнення з роботи. Просив суд скасувати тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, застосувавши норму ч. 5 ст. 441 ЦПК України.

Щодо вимоги скаржника в додаткових поясненнях від 29.08.2025 застосувати суд щодо тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України норму ч. 5 ст. 441 ЦПК України, то суд звертає увагу на те, що ст. 441 ЦПК України передбачає дії суду у разі , якщо таке тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України було застосоване саме судом як захід забезпечення виконання судового рішення або рішення інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом.

Керуючись приписами ч. 2 ст. 450 ЦПК України, суд ухвалив розглянути скаргу за відсутності осіб, що не з`явились, оскільки це не перешкоджає розгляду скарги.

Згідно з ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи та докази у їх сукупності, суд дійшов такого висновку.

Судом встановлено, що заочним рішенням Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 05.04.2012 стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_5 аліменти на утримання дитини ОСОБА_6 , аліменти у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку(доходу), щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 15.03.2012 та до досягнення дитиною повноліття. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

На виконання вказаного рішення суду судом видано виконавчий лист № 2025/1816/12 від 05.04.2012, який пред`явлено стягувачем до примусового виконання до Лозівського відділу державної виконавчої служби у Лозівському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, 10.04.2012 було відкрито виконавче провадження № 32207941 з примусового виконання виконавчого листа № № 2025/1816/12.

10.04.2012 року державним виконавцем було відкрито виконавче провадження ВП № 32207941з примусового виконання виконавчого листа № 2025/1816/12 від 05.12.2012 року виданого Лозівським міськрайонним судом Харківської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_5 аліменти на утримання доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 15 березня 2012 року і до повноліття дитини.

Копії постанови про відкриття виконавчого були надіслані сторонам виконавчого провадження.

12.03.2013 року державним виконавцем була надіслана постанова про звернення стягнення на заробітну плату (доходи) боржника за місцем отримання доходу ТОВ «Укравтотранс плюс».

19.08.2020 року до Відділу надійшла заява представника стягувача Свистуна А.А., який представляв інтереси ОСОБА_5 за довіреністю від 12.05.2020 року, в якій було повідомлено, що ОСОБА_1 сплатив аліменти на користь ОСОБА_5 на підставі виконавчого листа № 2025/1816/12 від 05.12.2012 року виданого Лозівським міськрайонним судом Харківської області, у

повному обсязі включно до 01.09.2020 року.

26.07.2022 року державним виконавцем була направлена вимога до ТОВ «Укравтотранс плюс» повідомити щодо проведення стягнення аліментів за постановою про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 12.03.2013 року та повідомити заборгованість зі сплати боржника ОСОБА_1

23.08.2022 року за вих. № 34515/21.12-88/2 рекомендованою кореспонденцією на адресу боржника був направлений виклик державного виконавця, в якому було зазначено про необхідність з`явитися до державного виконавця 30.08.2022 року о 10:00.

23.05.2025 року державним виконавцем було винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника та направлено для виконання до ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «АГРОЛОГІСТИКА».

10.07.2025 року державним виконавцем були вжиті заходи примусового виконання, відповідно до вимог частини 9 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження», а саме:

- винесено постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві

керування транспортними засобами;

- винесено постанову про встановлення обмеження боржника у праві виїзду за межі

України;

- винесено постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві

полювання.

ОСОБА_1 допустив заборгованість зі сплати аліментів на утримання утримання доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 121 210,65 грн., яка станом на 30.06.2025 року перевищувала сукупну суму відповідних платежів за чотири місяці, а тому державний виконавець при винесенні постанови про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України, про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними, про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, постанови про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві полювання, діяв в межах своїх повноважень та вимог Закону України «Про виконавче провадження».

Також, в провадженні Лозівського відділу державної виконавчої служби у Лозівському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції з 04.03.2025 року на примусовому виконанні перебуває виконавче провадження № 77358302 з примусового виконання виконавчого листа № 569/7058/24 від 18.02.2025 року виданого Рівненським міським судом Рівненської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_7 неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів за період з вересня 2020 року по березень 2024 року у розмірі 64243,66 грн.

Так, 10.07.2025 винесено постанови заступника начальника Лозівського відділу державної виконавчої служби у Лозівському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами та про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України у межах виконавчого провадження № 32207941, які мотивована тим, що після винесення постанови про відкриття виконавчого провадження у боржника утворилась заборгованість зі сплати аліментів, сукупний розмір якої згідно з розрахунком від 30.06.2025 за період часу з 01.09.2020 по 30.06.2025 становить 121210,65 грн., що перевищує суму відповідних платежів за чотири місяці.

Скаржник звернувся до суду із заявою, в якій просив скасувати тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами, у праві виїзду за межі України, оскільки він працює водієм, перевозить вантажі з України до країн Європи, а з Європи до України гуманітарні грузи (подвійного користування), застосування до нього зазначених обмежень позбавляє його основного законного джерела засобу для існування та сплати аліментів.

Відповідно до довідок ТОВ «Агрологістика» від 17.07.2025, 28.08.2025 боржник працює з 29.09.2023 на посаді водія автотранспортних засобів (вантажністю 3 тонни і більше), заброньований.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Пунктом 9 частини другої статті 129 Конституції України передбачено, що однією з основних засад судочинства є обов`язковість судового рішення.

Принцип обов`язковості судових рішень конкретизовано у статті 18 ЦПК України: судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, яка є обов`язковою для застосування судами відповідно до частини четвертої статті 10 ЦПК України і Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Рішення ECHR у справі «Хорнсбі проти Греції» («Hornsby v. Greece») від 19 березня 1997 року (п. 40)). У Рішенні ECHR у справі «Войтенко проти України» («Voytenko v. Ukraine») від 29 червня 2004 року Європейський суд з прав людини нагадує свою практику, що неможливість для заявника домогтися виконання судового рішення, винесеного на його чи її користь, становить втручання у право на мирне володіння майном, що викладене у першому реченні пункту першого статті 1 Протоколу № 1.

Виконання судового рішення є також сферою регулювання статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, оскільки виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції.

За змістом статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

У статті 2 Закону України «Про виконавче провадження» зазначено, що виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: верховенства права; обов`язковості виконання рішень; законності; диспозитивності; справедливості, неупередженості та об`єктивності; гласності та відкритості виконавчого провадження; розумності строків виконавчого провадження; співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями; забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

Відповідно до частини першої статті 5 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Згідно із частиною першою статті 10 Закону України «Про виконавче провадження» заходами примусового виконання рішень є:

1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами;

2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника;

3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні;

4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем;

5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

За змістом частини першої, абзацу 1 частини другої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Порядок стягнення аліментів визначається законом. Виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого Сімейним кодексом України (частина перша статті 71 Закону України «Про виконавче провадження».)

Відповідно до частини дев`ятої статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за чотири місяці, державний виконавець виносить вмотивовані постанови:

1) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі;

2) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі;

3) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі;

4) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві полювання - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі.

Положеннями частини десятої статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що тимчасове обмеження боржника у праві керувати транспортними засобами не може бути застосовано в разі:

1) якщо встановлення такого обмеження позбавляє боржника основного законного джерела засобів для існування;

2) використання боржником транспортного засобу у зв`язку з інвалідністю чи перебуванням на утриманні боржника особи з інвалідністю I, II групи, визнаної в установленому порядку, або дитини з інвалідністю;

3) проходження боржником строкової військової служби, військової служби за призовом осіб офіцерського складу, військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, військової служби за призовом осіб із числа резервістів в особливий період або якщо боржник проходить військову службу та виконує бойові завдання військової служби у бойовій обстановці чи в районі проведення антитерористичної операції, здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях;

4) розстрочення або відстрочення сплати заборгованості за аліментами у порядку, встановленому законом.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).

Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною шостою статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).

У частині першій статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Суд виходить із того, що обмеження у праві керуванням транспортними засобами, виїзді за межі України встановлені постановами заступника начальника відділу державної виконавчої служби 10.07.2025 ґрунтуються на законі і переслідують легітимну мету такого обмеження (виконання судового рішення, яке в добровільному порядку не виконується), такі законні обмеження є справедливими і пропорційними до мети, заради якої вони застосовані, а саме захист прав стягувача шляхом примусового виконання рішення суду, ухваленого на його користь.

Так, рішення суду на час розгляду скарги боржником самостійно не виконано, доказів відсутності заборгованості по сплаті аліментів ним не надано.

При встановленні державним виконавцем наявності заборгованості зі сплати аліментів і того, що її сукупний розмір перевищує суму відповідних платежів за чотири місяці, застосування вказаних обмежень прямо передбачено частиною дев`ятою статті 71 Закону України «Про виконавче провадження».

При цьому вказана стаття не зобов`язує державного виконавця перевіряти наявність таких прав у боржника, а містить припис у вигляді імперативного обов`язку виконавця винести постанови, перелік яких визначено у цій статті, оскільки застосування заходів, прямо передбачених частиною дев`ятою статті 71 Закону України «Про виконавче провадження», направлені на належний захист прав дітей та сприяють встановленню механізму притягнення до відповідальності осіб за несплату аліментів та ухилення боржників у подальшому від виконання призначеного обов`язку зі стягнення за несплату аліментів, зменшенню заборгованості зі сплати аліментів.

Згідно ст. 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Так, боржник не оспорює наявність заборгованості зі сплати аліментів, проте вказує, що станом на час видачі довідки з місця роботи 28.08.2025 року, яку додав до своїх пояснень від 29.08.2025, працює водієм, працює на цій посаді з 29.09.2023.

Однак, суд критично оцінює такі доводи боржника, так тимчасове обмеження у праві керування транспортним засобом і виїзді за межі України є цілком суб`єктивним фактором, адже виконавче провадження було відкрито 10.04.2012, і боржник має заборгованість зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів більш як за чотири місяці, заборгованість не погашена та продовжує зростати, боржник не намагається усунути порушення чинного законодавства, аліменти не сплачує в повному обсязі та у визначені строки.

Суд зауважує, що несплата аліментів за рішенням суду це, в першу чергу, порушення прав особи, на користь якої ухвалене рішення, і в даному випадку права боржника при наявності в нього обов`язку виконати рішення суду не порушуються.

Разом з тим, рішення суду на час розгляду скарги боржником самостійно не виконано та доказів відсутності заборгованості по сплаті аліментів не представлено.

Встановлені виконавцем обмеження мають тимчасовий характер та можуть бути скасовані, коли заявник погасить заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі.

На думку суду обмеження , встановлені виконавцем, ґрунтуються на законі і переслідують легітимну мету таких обмежень (виконання судового рішення, яке в добровільному порядку не виконується), такі законні обмеження є справедливими і пропорційними до мети, заради якої воно застосовані, а саме захист прав стягувача шляхом примусового виконання рішення суду, ухваленого на його користь. Обмеження направлені на спонукання боржника до виконання судового рішення і вони будуть діяти до моменту повного виконання рішення суду.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні скарги ОСОБА_1 ..

Керуючись ст.ст.12, 81, 447-451 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження», суд,

у х в а л и в:

В задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії заступника начальника Лозівського відділу державної виконавчої служби у Лозівському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Суддя Карина Харабадзе