Справа № 727/4066/25
Провадження № 2/727/1213/25
26 серпня 2025 року м. Чернівці
Шевченківський районний суд м. Чернівці у складі:
головуючого судді Калмикової Ю. О.,
за участю секретаря Боднарук О.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Чернівці цивільну справу в порядку спрощеного позовного провадження за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою,
Зміст позовних вимог
ОСОБА_1 звернувся до Шевченківського районного суду м. Чернівці із позовною заявою до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою.
В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що 15 квітня 2024 року о 22 год. 30 хв. ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом «Фольцваген Транспортер» ДНЗ НОМЕР_1 в м. Чернівці по вул. Сторожинецькій, 105, під час руху не переконався в безпеці, не дотримався безпечної дистанції у результаті чого допустив зіткнення із автомобілем «БМВ» ДНЗ НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1 , внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження.
Зокрема, належний позивачці автомобіль отримав пошкодження задньої частини кузову, що підтверджується відповідними фотографіями та схемою місця ДТП.
Після вчинення зазначеної ДТП на її місце прибули особи, які разом із відповідачем запевняли позивачку у відсутності необхідності приїзду патрульної поліції для оформлення відповідного протоколу, а також гарантували, що ОСОБА_2 добровільно оплатить вартість відновлювального ремонту належного ОСОБА_1 транспортного засобу.
Втім, ураховуючи ступінь пошкодження автомобіля, позивачка зателефонувала до поліції та повідомила про настання дорожньо-транспортної події.
При цьому, поліцейські, які прибули для оформлення місця ДТП, виявили у відповідача ознаки алкогольного сп`яніння, втім останній від проходження огляду відмовився, внаслідок чого на нього було складено протоколи про адміністративне правопорушення за ст. 124 та ст. 130 КУпАП.
Постановою Шевченківського районного суду міста Чернівці від 09 травня 2024 року ОСОБА_2 за фактом вчинення вказаного ДТП визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП і накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 850 грн.
Цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу марки «VOLKSWAGEN TRANSPORTER» ДНЗ НОМЕР_1 застрахована у ТДВ СК «Альфа-Гарант» відповідно до полісу серії ЕР №215295975 у межах ліміту 160 000 грн за шкоду майну, франшиза 3200 грн.
У зв`язку з цим, 16.04.2024 позивачка звернулася до страховика із заявою про отримання страхового відшкодування, внаслідок скоєння відповідачем ДТП 15.04.2024.
Крім того, на замовлення позивачки, судовий експерт Юзва C.F. надав висновок №34/24 від 26.04.2024, в якому зазначив, що:
- вартість відновлювального ремонту автомобіля BMW ХЗ 2020 року виготовлення, ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , реєстраційний номер НОМЕР_4 , внаслідок його пошкодження у ДТП 15.04.2024, становить 357 419,24 грн з ПДВ на складові та матеріали;
- вартість матеріального збитку, завданого з технічної точки хору власнику автомобіля BMW ХЗ 2020 року виготовлення, ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , реєстраційний номер НОМЕР_4 , внаслідок його пошкодження у ДТП 15.04.2024, становить 186 333,08 грн. з ПДВ на складові та матеріали.
13 червня 2024 року між позивачкою та страховиком підписано угоду про розмір страхового відшкодування (додається), за яким сторони дійшли згоди про розмір матеріального збитку та розмір страхового відшкодування, а саме досягли визначили, що (1) сума матеріального збитку за страховим випадком, що стався 15.04.2024, складає 142 200 грн., а (2) сума страхового відшкодування за вказаним страховим випадком визначається з урахуванням франшизи, яка за полісом 215295975, складає 3200 грн., в розмірі 139 000 грн.
При цьому, до моменту отримання страхового відшкодування, позивачка самостійно здійснила відновлювальний ремонт належного їй автомобіля, що вартував 358 315,21 грн.
Слід зазначити, що відповідач будь-яких контактів (прямо чи через представників) з позивачкою уникає, у добровільному порядку шкоду відшкодовувати відмовляється.
Також повідомляємо, що внаслідок вчинення відповідачем ДТП позивачка, окрім збитків, зазнала моральної шкоди, яка полягає у душевних переживаннях, стресі, що отриманий нею в день самої аварії. ОСОБА_1 з вини відповідача змушена була хвилюватись за можливість користування належним їй майном, відклала свої буденні справи та роботу, оскільки займалась оформленням заяв на страхове відшкодування, підшуковуванням судового експерта, станції технічного обслуговування, яка б здійснила ремонті роботи. Крім того, ОСОБА_1 отримала страх керування транспортним засобом, вона довгий час не могла ним користуватись.
Своєю чергою поведінка відповідача також завдала страждань позивачці, так як одразу після вчинення ДТП ОСОБА_2 запевняв її у добровільному відшкодуванні всіх збитків, втім у подальшому на жоден діалог не йшов, жодних збитків не відшкодував, особистого контакту уникав та уникає.
Таким чином, у разі звернення потерпілого до страховика винної особи у ДТП, страховик має виплатити потерпілому страхові відшкодування у розмірі ліміту страхових виплат, передбачених договором, у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням фізичного зносу деталей.
Як підтверджується висновком судової автотоварознавчої експертизи №34/24 від 26.04.2024 вартість відновлювального ремонту автомобіля BMW ХЗ 2020 року виготовлення, ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , реєстраційний номер НОМЕР_4 , внаслідок його пошкодження у ДТП 15.04.2024, становить 357 419,24 грн з ПДВ на складові та матеріали; а вартість матеріального збитку, завданого з технічної точки хору власнику автомобіля - 186 333,08 грн. з ПДВ на складові та матеріали.
Страховик відшкодував позивачці узгоджену між ними суму матеріального збитку, отже невідшкодованою позивачу залишилась сума шкоди, що дорівнює 174 286,16 грн. (357 419,24 грн .вартість відновлювального ремонту - вартість матеріального збитку 186 333,08 грн. + 3200 грн. франшиза), тобто різниця між вартістю відновлювального ремонту та матеріального збитку та сумою з розміром франшизи.
Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті (частина перша статті 1167 ЦК України).
Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала
Повертаючись до обставин цієї справи, слід зазначити, що ОСОБА_2 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП, що встановлено постановою суду.
Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що сталась з вини відповідача, позивачка пережила душевні страждання, тимчасово втратила душевний спокій, оскільки перебувала у стані постійного напруження та стресу, суттєво були порушені її нормальні життєві зв`язки, вона була змушена докладати значних зусиль для відновлення свого звичного стану життя, звертатись до страхової компанія та довгий час вимагати страхового відшкодування, шукати судового експерта, станцію технічного обслуговування для того щоб відремонтувати свій транспортний засіб.
Більше того, страждання позивачки посилила поведінка відповідача, який одразу після скоєння ДТП переконував її у відсутності потреби в його оформленні за участю працівників поліції та гарантував добровільне відшкодування понесених нею збитків. Втім, як згодом стало зрозуміло ОСОБА_1 , така «доброта» відповідача була пов`язана із наявністю в нього ознак алкогольного сп`яніння, що були встановлені працівниками поліції, тобто зумовлена бажанням ухилитись від настання юридичної відповідальності, а не щирого каяття.
Надалі будь-які зв`язки між сторонами припинились, ОСОБА_2 жодним чином не виходить на контакт з позивачкою, не вибачився перед нею, не проявив жодного співчуття до неї, та після складання на нього адміністративного матеріалу за статтею 130 КУпАП припинив будь-які домовленості щодо позасудового врегулювання цього спору.
При цьому, позивачка довгий час не могла прийти в себе, не могла знайти сили звернутись за захистом свого порушеного права, відтак подає цей позов лише зараз, коли її душевний стан здоров`я дозволяє бути присутнім у судовому засіданні й публічні переказати ці події.
Тому ОСОБА_1 вважає, що ОСОБА_2 завдав їй моральної шкоди в розмірі 20 000 грн, які просить суд стягнути на свою користь, оскільки вважає таку суму розумною, достатньою та пропорційною сумі збитків та понесених нею страждань.
Попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач очікує понести у зв`язку із розглядом цієї справи складає 28 798,46 грн, що складається з 1942,86 грн витрат на сплату судового збору за подання позову та 605,60 грн - за забезпечення позову, 4250 грн витрат на оплату судової автотоварознавчої експертизи та 22 000 грн витрат на правничу допомогу.
Вартість однієї години правничої допомоги становить 2000,00 грн (дві тисячі) гривень. Вартість участі Адвоката у одному судовому засіданні становить 1000 грн (незалежно від тривалості).
На підставі викладеного та після збільшення позовних вимог просив суд стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 200619,24 грн матеріальної шкоди та 20 000 грн. моральної шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою. Стягнути з відповідача на користь позивачки понесені нею судові витрати.
Надходження позовної заяви та інших заяв до суду
16.04.2025 ухвалою суду про відкриття провадження у справі № 727/4066/25 було відкрито провадження у цій цивільній справі.
18.07.2025 представником позивача надано заяву про розгляд підготовчого судового засідання у відсутність позивача та представника позивача.
11.08.2025 представником позивача надано заяву про розподіл судових витрат та розгляд справи у відсутність позивача та його представника.
Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, представлена адвокатом Чепишко Д. В., до суду надали клопотання про розгляд справи у їх відсутність, збільшені позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити у повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечували.
Відповідач ОСОБА_2 в судові засідання не з`явився, про день, час та розгляд справи повідомлений належним чином, про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення, причини неявки суду не повідомив та заяв про відкладення розгляду справи суду не надав.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
За таких обставин суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних та доказів.
Представник позивача не заперечував проти заочного розгляду справи.
Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за наявності всіх наступних умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечував проти такого вирішення справи.
Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, встановленими наступні фактичні обставини справи.
Фактичні обставини справи, встановлені судом
Згідно з схемою місця ДТП, що сталася 15 квітня 2024 року о 22 годині 30 хвилини в м. Чернівці, вул. Сторожинецька, 105, водій ОСОБА_2 керував транспортним засобом марки «Volkswagen», номерний знак НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_2 , не обрав безпечної швидкості руху, не впорався безпечної дистанції внаслідок чого здійснив наїзд на ТЗ марки «BMW ХЗ» номер НОМЕР_4 , водій ОСОБА_1 , внаслідок чого обидва ТЗ отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, чим порушив вимоги п. 2.3 б, 12.1, 13.1 ПДР, за що відповідальність передбачена ст. 124 КУпАП.
Згідно з постановою Шевченківського районного суду м. Чернівці №727/4073/24 від 09.05.2024, ОСОБА_2 визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП України, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 850 грн. у дохід держави. Постанова набрала законної сили 21.05.2024.
Згідно з висновком експерта №34/24 за результатами проведеної судової авто товарознавчої експертизи за договором з ОСОБА_1 від 26.04.2024:
- вартість відновлювального ремонту автомобіля BMW ХЗ 2020 року виготовлення, ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , реєстраційний номер НОМЕР_4 , внаслідок його пошкодження у ДТП 15.04.2024, становить 357 419,24 грн з ПДВ на складові та матеріали;
- вартість матеріального збитку, завданого з технічної точки хору власнику автомобіля «BMW ХЗ» 2020 року виготовлення, ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , реєстраційний номер НОМЕР_4 , внаслідок його пошкодження у ДТП 15.04.2024, становить 186 333,08 грн з ПДВ на складові та матеріали.
Згідно з квитанцією до прибуткового касового ордера від 26.04.2024, прийнято від ОСОБА_1 суму 4250,00 грн., підстава висновок №34/24 від 26.04.2024.
Згідно з листом №12/6854 від 06.11.2024, наданим ТДВ СК «Альфа-Гарант» на адвокатський запит №24/51 від 31.10.2024, 13.06.2024 між ТДВ «СК «Альфа-Гарант» та власником автомобіля «BMW ХЗ» реєстраційний номер НОМЕР_4 , була укладена угода про розмір страхового відшкодування в розмірі 139000,00 грн. Також Сторони не наполягали на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна, тому ТДВ «СК «Альфа-Гарант» експертний звіт про визначення вартості відновлюваного ремонту автомобіля «BMW ХЗ», реєстраційний номер НОМЕР_4 , не замовляло.
22.06.2023 між ТДВ «СК «Альфа-Гарант» та Страхувальником транспортного засобу марки «VOLKSWAGEN TRANSPORTER», номерний знак НОМЕР_1 , був укладений Договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №ЕР-215295975, термін дії даного договору з 23.06.2023 по 22.06.2024.
Згідно з заявою про страхове відшкодування від 16.04.2024, ОСОБА_1 звернулась із заявою про відшкодування витрати пов`язаних із пошкодженням «BMW ХЗ» реєстраційний номер НОМЕР_4 в результаті ДТП, яке сталось 15 квітня 2024 року о 22 годині 30 хвилини в м. Чернівці, вул. Сторожинецька, 105.
Згідно з полісом серії ЕР №215292975, діючий поліс від 15.04.2024, франшиза 3200,00, ліміт за шкоду життю та здоровю 320000,00 грн., ліміт за шкоду майну 160000,00, страхова компанія ТДВ «СК «Альфа-Гарант», статус страховик Страховик є діючим членом МТСБУ, ТЗ «VOLKSWAGEN TRANSPORTER», номерний знак НОМЕР_1 .
Згідно з угодою про розмір стразового відшкодування від 13.06.2024, укладеною між ТДВ «СК «Альфа-Гарант» та ОСОБА_1 , сторони досягли згоди про розмір матеріального збитку та розмір страхового відшкодування. Сторони досягли згоди, що сума матеріального збитку за страховим випадком, що стався 15.04.2024 складає 142200,00 грн. Страховик і Потерпілий досягли згоди, що сума страхового відшкодування за вказаним страховим випадком визначається з урахуванням франшизи, яка за полісом 215295975, складає 3200,00 грн., в розмірі 139000,00 грн.
Згідно з актом виконаних робіт та наданих послуг від 20.05.2024, Замовник ОСОБА_1 та Виконавець ФОП ОСОБА_3 , склали цей акт про те, що виконавцем були проведені такі роботи щодо «BMW ХЗ» д.р.н. НОМЕР_4 , загальна вартість робіт 358315,21 грн.
Згідно з квитанцією до прибуткового касового ордера №197/8 від 16.12.2024, прийнято від ОСОБА_1 , підстава авансовий платіж, сума 8315,28 грн.
Мотивувальна частина
Відповідно до частин першої, другої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки);2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).
Частиною першою статті 1166 Цивільного кодексу України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Згідно з частинами першою, другою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першої статті 1188 ЦК України).
Відповідно до частини третьої статті 988 ЦК України страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором.
Відповідно до статті 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.
Вартість відновлювального ремонту колісного транспортного засобу визначається як грошові витрати, необхідні для відновлення пошкодженого, розукомплектованого колісного транспортного засобу (пункт 2.3 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092 (далі - Методика)).
Відповідно до пункту 2.4 указаної Методики вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування КТЗ, з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості).
Завдання потерпілому шкоди особою, цивільна відповідальність якої застрахована, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди породжує деліктне зобов`язання, в якому праву потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі кореспондується відповідний обов`язок боржника (особи, яка завдала шкоди). Водночас така дорожньо-транспортна пригода слугує підставою для виникнення договірного зобов`язання згідно з договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, в якому потерпілий так само має право вимоги до боржника - в договірному зобов`язанні ним є страховик.
Зазначені зобов`язання не виключають одне одного. Деліктне зобов`язання - первісне, основне зобов`язання, в якому діє загальний принцип відшкодування шкоди в повному обсязі, підставою його виникнення є завдання шкоди. Натомість страхове відшкодування - виплата, яка здійснюється страховиком відповідно до умов договору, виключно в межах страхової суми та в разі, якщо подія, в результаті якої завдана шкода, буде кваліфікована як страховий випадок. При цьому, потерпілий стороною договору страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів не є, але наділяється правами за договором: на його, третьої особи, користь страховик зобов`язаний виконати обов`язок зі сплати страхового відшкодування.
За змістом статей 9, 22-28, 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» настання страхового випадку є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов`язана з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування.
Наведене дає підстави для висновку, що розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі (частина друга статті 1192 ЦК України), тоді як розмір страхового відшкодування, що підлягає стягненню зі страховика, відповідно до статті 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» - виходячи з витрат, пов`язаних з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням фізичного зносу транспортного засобу.
У постанові Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року у справі № 6-691цс15 зроблено висновок про те, що правильним є стягнення із винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати).
Таким чином, у разі звернення потерпілого до страховика винної особи у ДТП, страховик має виплатити потерпілому страхові відшкодування у розмірі ліміту страхових виплат, передбачених договором, у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням фізичного зносу деталей.
Такої позиції притримується Верховний Суд у постанові від 22 квітня 2021 року в справі № 754/5626/19, провадження № 61-2061св20.
Подібні правові висновки також викладені у постанові Верховного Суду від 16 лютого 2022 року в справі № 363/5092/18 (провадження № 61-3315св20), у якій також наголошується на тому, що страховик зобов`язаний виплатити потерпілому вартість відновлювального ремонту з урахуванням фізичного зносу.
Згідно з постановою Шевченківського районного суду м. Чернівці №727/4073/24 від 09.05.2024, ОСОБА_2 визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП України, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 850 грн. у дохід держави. Постанова набрала законної сили 21.05.2024.
Як підтверджується висновком судової автотоварознавчої експертизи №34/24 від 26.04.2024, вартість відновлювального ремонту автомобіля BMW X3 2020 року виготовлення, ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , реєстраційний номер НОМЕР_4 , внаслідок його пошкодження у ДТП 15.04.2024, становить 357 419,24 грн з ПДВ на складові та матеріали; а вартість матеріального збитку, завданого з технічної точки хору власнику автомобіля 186333,08 грн з ПДВ на складові та матеріали.
При цьому, ліміт відповідальності страховика відповідача складає 160 000 грн, а розмір франшизи 3200 грн.
За таких обставин, оскільки розмір матеріального збитку більший за розмір ліміту відповідальності страховика, то з відповідача також належить стягнути залишок матеріального збитку, непокритий таким лімітом, тобто 186 333,08 грн 160 000 грн = 26 333,08 грн.
Таким чином загальна сума матеріального збитку, яка підлягає стягненню на користь позивача з відповідача дорівнює 200619,24 грн (357 419,24 грн вартість відновлювального ремонту - вартість ліміту страхового відшкодування (який є меншим за матеріальний збиток 186 333,08 грн) + 3200 грн франшиза).
Відповідно до ч. 2 ст. 1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Таким чином, оскільки шкода майну позивачки завдана відповідачем, який є власником джерела підвищеної небезпеки та який безпосередньо завдав шкоди майну позивачки, то саме ОСОБА_2 є належним відповідачем у даній справі щодо відшкодування різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні.
Щодо вимог про стягнення моральної шкоди, суд виходить з наступного.
Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.
Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.
Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно з роз`яснень п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України, з подальшими змінами «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема враховується характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, істотність вимушених змін у його життєвих стосунках, конкретних обставин по справі, характер моральних страждань і наслідків, що наступили.
З огляду на зазначене та обставини справи, суд вважає, що в даному конкретному випадку факт заподіяння відповідачем моральної шкоди позивачу є безсумнівним, її наслідки у вигляді душевних страждань позивача залежать від особливостей її емоційно-розумового сприйняття внаслідок злочинних дій відповідача та перенесених ним у зв`язку з цим страждань.
Так, відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.
Враховуючи наведене, розмір відшкодування суд визначає виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, беручи до уваги глибину і тривалість моральних страждань позивача, характеру психологічної травми, яку він отримав у зв`язку із заподіянням механічних пошкоджень автомобілю.
Щодо позовних вимог в частині стягнення витрат на правову допомогу, суд зазначає наступне.
Відповідно до положень частини першої, пунктів 1, 4 частини третьої статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу.
Положеннями статті 59 Конституції України передбачено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Цивільне процесуальне законодавство окреслило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.
Відповідно до статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
«втручання суду у договірні відносини між адвокатом та його клієнтом у частині визначення розміру гонорару або зменшення розміру стягнення такого гонорару з відповідної сторони на підставі положень частини п`ятої статті 137 ЦПК України можливе лише за умови обґрунтованості та наявності доказів на підтвердження невідповідності таких витрат фактично наданим послугам. В іншому випадку, таке втручання суперечитиме принципу свободи договору, закріпленому в положеннях статті 627 ЦК України, принципу pacta sunt servanda та принципу захисту права працівника або іншої особи на оплату та своєчасність оплати за виконану працю, закріпленому у статті 43 Конституції України».
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 листопада 2022 року про справі №922/1964/21 відступила від висновків Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду, викладених у постанові від 23 листопада 2020 року по справі № 638/7748/18. Велика Палата Верховного Суду дійшла таких висновків:
«саме лише не зазначення учасником справи в детальному описі робіт (наданих послуг) витрат часу на надання правничої допомоги не може перешкодити суду встановити розмір витрат на професійну правничу допомогу (у випадку домовленості між сторонами договору про встановлений фіксований розмір обчислення гонорару).
Правомірне очікування стороною, яка виграла справу, відшкодування своїх розумних, реальних та обґрунтованих витрат на професійну правничу допомогу не повинно обмежуватися з суто формалістичних причин відсутності в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги, у випадку домовленості між сторонами договору про встановлений фіксований розмір обчислення гонорару».
Суд зазначає, що вирішуючи питання про визначення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, суд враховує складність справи, час витрачений адвокатом на виконання робіт, обсяг наданих послуг та ціну позову.
Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат, про що зазначено в постанові Верховного Суду від 23.05.2018 по справі № 61-3416св18.
Згідно з п. 4, 6 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору; інші види правової допомоги - це види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення.
Статтею 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначено, зокрема, такі види адвокатської діяльності як надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.
Пунктом 48 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних прав «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах № 10 від 17.10.2014 визначено, що витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено в пункті 47 цієї постанови, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
В такому разі вимоги щодо стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правничу допомогу підлягають задоволенню.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача.
Понесення позивачем судових витрат підтверджується платіжною інструкцією №97Х1-ВА76-ВККХ-4645 від 01.04.2025 про сплату судового збору в сумі 1942,86 грн. та платіжною інструкцією №8Т98-7Е6В-ТМ09-30РО від 03.06.2025 в сумі 266,33 грн. на загальну суму 2206,19 грн.
Понесення позивачем судових витрат підтверджується платіжною інструкцією №32С7-32Т1-0728-С473 від 01.04.2025 про сплату судового збору в сумі 605,60 грн. за забезпечення позову та платіжною інструкцією №4Н2Е-88НН-ЕТ4Х-Т49Р від 23.04.2025 про сплату судового збору в сумі 605,60 грн. за подання апеляційної скарги на ухвалу про забезпечення позову.
Приймаючи до уваги вимоги ст. 141 ЦПК України, суд уважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у сумі 2206,19 грн. та 1211,24 грн.
Приймаючи до уваги вимоги ст. 141 ЦПК України, суд уважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача витрати на оплату судової автотоварознавчої експертизи 4250 грн., витрати на правничу допомогу 22 000 грн.
Керуючись ст. 12, 13, 81, 137, 141, 258, 259, 263-265, 274, 280-284 ЦПК України, ст. 22, 1166, 1187, 1188, 1192 ЦК України, суд,
Задовольнити повністю позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду, завдану дорожньо-транспортною пригодою в сумі 200619 (двісті тисяч шістсот девятнадцять) гривень 24 копійки та моральну шкоду, завдану дорожньо-транспортною пригодою в сумі 20 000 (двадцять тисяч) гривень 00 копійок.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 3417 (три тисячі чотириста сімнадцять) гривень 43 копійки.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 оплату судової автотоварознавчої експертизи в розмірі 4250 (чотири тисяч двісті п`ятдесят) грн. 00 коп.
Відповідно до ч. 7 ст. 158 ЦПК України, у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Відповідач, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення може бути оскаржено позивачем в загальному порядку в Чернівецькому апеляційному суді шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів, з дня його проголошення.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в загальному порядку. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Учасники судового розгляду:
Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , код РНОКПП НОМЕР_5 .
Представник позивача: Чепишко Дмитро Вікторович, місце знаходження: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_6 .
Відповідач: ОСОБА_2 , місце проживання за адресою: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_7 .
Суддя Ю. О. Калмикова