Справа № 194/395/25
Номер провадження № 2/194/458/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 вересня 2025 року м.Тернівка

Тернівський міський суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Корягіна В.О.

за участю секретаря судового засідання Клімової Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Тернівка Дніпропетровської області в спрощеному позовному провадженні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.Свою позовну вимогу вона мотивує тим, що позивач з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 30.11.2022 року. Від сумісного життя сторони мають неповнолітню дитину: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Шлюбні відносини між ними припинені, спільного господарства не ведуть, мешкають окремо, до примирення не спрямовані, відсутнє взаєморозуміння. Просить розірвати шлюб між ним та відповідачем, зареєстрований 30.11.2022 року Павлоградським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Павлоградському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Дніпро), актовий запис № 1177.

Позивач в судове засідання не з`явився, надала заяву в якій просить розглядати справу без його участі, проти заочного рішення не заперечує, просить строк на примирення не надавати.

Відповідач в судове засідання не з`явилася, надала заяву в якій просить надати строк на примирення.

Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши письмові докази, вважає, що позов підлягає повному задоволенню з наступних підстав.

Так, в судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 30 листопада 2022 року Павлоградським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Павлоградському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Дніпро), актовий запис № 1177.

Від сумісного життя сторони мають неповнолітню дитину: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Як видно з позовної заяви, в сім`ї немає взаємопорозуміння та взаємоповаги, шлюбні відносини припинені, спільного господарства не ведуть, мешкають окремо, сумісне життя не склалося тобто характер сформованих відносин у родині є таким, що подальше спільне проживання та збереження шлюбу є неможливим.

Таким чином, суд приходить до висновку, що зареєстрований між сторонами шлюб може бути розірваний за рішенням суду, оскільки подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим і буде суперечити інтересам сторін.

Головними мотивами, з яких суд визнав збереження сім`ї неможливим є ініціатива позивача, тобто звернення до суду з позовом про розірвання шлюбу, та обставини викладені у позовній заяві, а також визнання відповідачем даної позовної заяви з відсутністю заперечень проти задоволення позовних вимог, що виражає його байдужу позицію щодо збереження шлюбу.

Відповідно до ч. 2 ст. 16 Загальної декларації ООН з прав людини, ст. 51 Конституції України, ч.1 ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка.

Згідно ч.1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.

Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» № 11 від 21 грудня 2007 року проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей.

Згідно ч. 7 ст. 240 ЦПК України у справі про розірвання шлюбу суд може зупинити розгляд справи і призначити подружжю строк для примирення, який не може перевищувати шести місяців.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 251 ЦПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі надання сторонам у справі про розірвання шлюбу строку для примирення.

Відповідно до ст. 111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства.

При цьому, суд звертає увагу, що поняття «моральні засади суспільства» діючим законодавством не визначено, а тому при вирішення питання чи не буде надання часу на примирення суперечити моральним засадам суспільства суд застосовує положення ст.24 Сімейного кодексу України, яке закріплює вільну згоду жінки та чоловіка на шлюб та заборону примушування жінки та чоловіка до шлюбу.

Здійснення судом заходів до примирення подружжя, у тому числі надання сторонам строку на примирення, є правом суду, а не обов`язком.

Такого ж висновку дійшов Верховний Суд у постановах від 30.05.2019 у справі № 442/6319/16-ц та від 11.06.2019 у справі № 605/434/18.

Судом врахована позиція позивача, яка висловлена в позовній заяві відповідно до якої позивач наполягає на розірванні шлюбу та категорично заперечує проти надання строку на примирення.

Суд також враховує положення ст. 56 СК України, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.

Слід також зазначити, що позов про розірвання шлюбу було подано позивачем 13 березня 2025 року, відкрито провадження по справі 08 квітня 2025 року, після чого розгляд справи неодноразово відкладався за клопотаннями відповідача та перебуванням судді у відрядженні і на лікарняному. Крім цього, 14 квітня 2025 року відповідач отримала позовну заяву з доданими до неї додатками.

Станом на дату проведення судового засідання 01 вересня 2025 минуло майже чотири місяці коли відповідачу стало відомо про підстави і предмет позовної заяви, однак сторони і досі не примирились.

У задоволенні клопотання ОСОБА_2 про надання строку на примирення у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,відмовити.

Відповідно до ч.8 ст. 294 ЦПК України у рішенні суду про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається.

Відповідач не висловила своєї позиції щодо прізвища, яке їй слід залишити після розірвання шлюбу.

У зв`язку з тим, що позивач не наполягає на стягненні з відповідача судового збору, що є його правом, суд при ухваленні рішення зазначене питання не розглядає.

Керуючись ст.ст. 56, 104, 110, 111, 112 Сімейного Кодексу України, ст. ст. 19, 76, 264, 265, 268, 273 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу- задовольнити.

Шлюб, зареєстрований 30 листопада 2022 року Павлоградським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Павлоградському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Дніпро), актовий запис № 1177, між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований та мешкає: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ,та ОСОБА_2 ,(дошлюбне прізвище ОСОБА_4 ) ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрована та мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , які мають неповнолітню дитину, розірвати.

Залишити ОСОБА_2 прізвище ОСОБА_4 .

Копію рішення після набрання ним законної сили надіслати до органу державної реєстрації актів цивільного стану.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Рішення може бути оскаржено безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складення.

Повне судове рішення складено 01 вересня 2025 року.

Головуючий суддя В.О. Корягін