КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження: Доповідач - Кафідова О.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ Справа № 754/6928/25

28 серпня 2025 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів Судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Кафідової О.В.

суддів - Оніщука М.І.

- Шебуєвої В.А.

при секретарі - Смолко А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника заявника ОСОБА_1 адвоката Крижанівського Валерія Валерійовича на ухвалу Деснянського районного суду м. Києва від 30 травня 2025 року, постановлену під головуванням судді Коваленко І.І. у цивільній справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Липовецька міська рада Вінницького району Вінницької області про встановлення факту, що має юридичне значення, -

в с т а н о в и в:

У травні 2025 року ОСОБА_1 звернулась до Деснянського районного суду м. Києва з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення.

В обґрунтування заявлених вимог зазначала, що ОСОБА_2 була власником трьох земельних ділянок: кадастровий номер :03:000:5050 площа земельної ділянки 3,3234 га., що підтверджується державним актам серії ЯД №386149 від 26.10.2007 та земельними ділянками площа 0,02500га для обслуговування житлового будинку і 0,0223 га для ведення особистого підсобного господарства, що підтверджується державним актам серії ВН №08314 від 23.10.2001.

ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Лукашова, Вінницької області.

Зазначає, що згідно заповіту посвідченого Лукашівською сільською радою від 08.11.2008 року ОСОБА_2 все своє нерухоме майно заповідає синові ОСОБА_3 .

Згідно довідки Липовецької міської ради від 13.02.2025 №09-12-01/10/47 на момент смерті ОСОБА_2 проживала та була зареєстрована в АДРЕСА_1 , на день смерті інших зареєстрованих осіб не було.

Водночас, згідно довідки Липовецької міської ради від 01.05.2025 №09-12-01/10/105 на момент смерті ОСОБА_2 разом з нею проживав без реєстрації її син та спадкоємець ОСОБА_3 за адресою АДРЕСА_1 , родині стосунки підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 22.07.2016 року, свідоцтвом про укладання шлюбу серії НОМЕР_2 від 19.03.1982.

Вказує на те, що ОСОБА_3 одружився з ОСОБА_4 , прізвище після шлюбу ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про укладання шлюбу серії НОМЕР_3 від 22.01.1977 року.

Зазначає, що ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 в с. Лукашова, Вінницької області.

Вказує на те, що ОСОБА_1 звернулася до приватного нотаріуса Пашковець О.В. з заявою про прийняття спадщини після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 чоловіка ОСОБА_3 , який був спадкоємцем щодо майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , проте отримала відмову у вченні нотаріальної дії, оскільки пропущено строк у шість місяців прийняття спадщини.

Водночас ОСОБА_1 прийняла спадщину після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 свого чоловіка ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 27.12.2019 року.

Таким чином, позивач немає змоги оформити свої спадкові права, тому змушена звернутись до суду та просить встановити факт спільного проживання ОСОБА_2 та її сина ОСОБА_3 за адресою АДРЕСА_1 .

З огляду на вище викладене просила суд встановити факт, що ОСОБА_3 на час відкриття спадщини постійно проживав разом із спадкодавцем ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 30 травня 2025 року відмовлено у відкритті провадження у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Липовецька міська рада Вінницького району Вінницької області про встановлення факту проживання, що ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , на час відкриття спадщини постійно проживав разом із спадкодавцем ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Дата складання повного тексту ухвали не зазначена.

Відповідно до даних Єдиного державного реєстру судових рішень, ухвалу Деснянського районного суду м. Києва від 30 травня 2025 року, було оприлюднено в реєстрі 02 червня 2025 року.

Не погоджуючись з ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 30 травня 2025 року, 09 червня 2025 року представник заявника ОСОБА_1 адвокат Крижанівський В.В. подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу першої інстанції та направити справу для продовження розгляду до Деснянського районного суду м. Києва.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що ухвала суду першої інстанції постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Зазначає, що суд першої інстанції не зазначив, хто є спадкоємцем у порядку передбаченому спадковим правом (ЦК України), який би оспорював право заявника на прийняття спадщини, тобто не встановив, між ким існує спір, оскільки існування спору про право має бути реальним, а не гіпотетичним.

Вказує на те, що відмова нотаріуса у видачі ОСОБА_1 свідоцтва про прийняття спадщини пов`язана виключно з тим, що ОСОБА_3 заяву про прийняття спадщини після смерті своєї матері ОСОБА_2 не подав та із наданих заявником документів не підтверджений факт постійного проживання ОСОБА_3 зі спадкодавцем ОСОБА_2 на час відкриття спадщини.

Водночас, висновок суду про наявність спору про право, що має розглядатись в порядку позовного провадження, є передчасним та не підтвердженим, суд не зазначив між ким є спір про право.

В судове засідання з`явився представник заявника ОСОБА_1 адвокат Крижанівський В.В., який підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити.

Представник заінтересованої особи Липовецька міська рада Вінницького району Вінницької області в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся засобами електронного зв`язку.

Відповідно до звіту про доставку вихідної кореспонденції Київського апеляційного суду, поштова кореспонденція була доставлена 03 липня 2025 року.

З огляду на вище викладене колегія суддів вважає за можливе проводити розгляд справи за відсутності не з`явившихся сторін.

Заслухавши доповідь судді Кафідової О.В., обговоривши доводи апеляційної скарги, вивчивши наявні у справі докази, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у відкритті провадження, суд першої інстанції послався на те, що факт, про встановлення якого просить Заявниця, не підлягає з`ясуванню у порядку окремого провадження. Установлення цього факту стосується померлих осіб (а не факту постійного проживання Заявниці зі спадкодавцем), безпосередньо зачіпає потенційні інтереси інших осіб (зокрема, органу місцевого самоврядування), що свідчить про наявність спору про право.

Цей спір, на думку суду, повинен бути розглянутий у позовному провадженні за належною позовною вимогою (наприклад, про визнання права на спадкування), у межах якого буде вирішено питання щодо прийняття спадщини фактом проживання.

З такими висновками суду першої інстанції колегія суддів погодитись не може з огляду на наступне.

Відповідно до частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Суд розглядає в порядку окремого провадження справи, зокрема, про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

За змістом частини першої статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: родинних відносин між фізичними особами; перебування фізичної особи на утриманні; каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

Згідно з частиною другою статті 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

У постанові Великої Палати Верховного Суду у справі № 644/6274/16-ц від 22.08.2018 зазначено: «суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав; чинне законодавство не передбачає іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення такого факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право».

Перелік юридичних фактів, що підлягають установленню в судовому порядку, визначений у частинах першій та другій статті 315 ЦПК України, не є вичерпним.

Суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду (частина четверта статті 315 ЦПК України).

Таким чином, визначальною обставиною під час розгляду заяви про встановлення певних фактів в порядку окремого провадження є те, що встановлення такого факту не пов`язане з наступним вирішенням спору про право цивільне.

Під спором про право необхідно розуміти певний стан суб`єктивного права; спір є суть суперечності, конфлікт, протиборство сторін, спір поділяється на матеріальний і процесуальний. Таким чином, виключається під час розгляду справ у порядку окремого провадження існування спору про право, який пов`язаний з порушенням, оспорюванням або невизнанням, а також недоведенням наявності суб`єктивного права за умов, що є певні особи, які перешкоджають в реалізації такого права.

У порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема, якщо згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав осіб; встановлення факту не пов`язується із наступним вирішенням спору про право.

Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо, зокрема, згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян, встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними.

Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем.

Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, наведених у п. 2 Постанови № 7 від 30.05.2008 "Про судову практику у справах про спадкування", справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть, вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними.

Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутись в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження.

Статтею 1216 ЦК України встановлено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

За правилами статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до статті 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Спадкоємцями за заповітом можуть бути юридичні особи та інші учасники цивільних відносин (стаття 2 цього Кодексу).

У заяві про встановлення факту постійного проживання ОСОБА_3 разом із спадкодавцем ОСОБА_2 , заявник вказувала, що встановлення вказаних фактів необхідно заявнику для реалізації її спадкових прав.

Відмовляючи у відкритті провадження у справі суд першої інстанції виходив з того, що заявник звернулась до суду із заявою про встановлення фактів, що мають юридичне значення для оформленні права на спадщину, в даному випадку вбачається спір про право, який має розглядатися в порядку позовного провадження за участю заінтересованих осіб, а в разі їх відсутності - територіальної громади на території якої відкрилася спадщина.

Окрім того, суд першої інстанції не звернув увагу на те, що звертаючись до суду з даною заявою ОСОБА_1 в якості заінтересованих осіб зазначила Липовецьку міську раду Вінницького районну Вінницької області.

Проте, колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції, оскільки судом не було з`ясовано обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, а саме не встановлено наявність кола спадкоємців померлих ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , суд не перевірив, чи впливатиме на права та обов`язки інших осіб можливе рішення суду про встановлення факту родинних відносин та факту спільного проживання.

При цьому, процесуальний закон вимагає встановити наявність спору про право, а не припускати його можливість.

У постанові Верховного Суду від 07 лютого 2024 року у справі № 545/844/23 зазначено, що суди мають встановлювати, між ким існує спір, хто є спадкоємцем у порядку, передбаченому спадковим правом (норми ЦК України), який би оспорював право заявника на прийняття спадщини, оскільки існування спору про право повинно бути реальним, а не гіпотетичним.

Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 07 листопада 2018 року у справі № 336/709/18-ц, від 14 квітня 2021 року у справі № 205/2102/19-ц, від 28 квітня 2021 року у справі № 520/19532/19, від 15 листопада 2021 року у справі № 554/10125/20 , від 03 серпня 2022 року у справі № 759/12740/21.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відтак, враховуючи, що суд першої інстанції не з`ясував наявність інших спадкоємців та не встановив, хто є спадкоємцем після смерті померлих у порядку, передбаченому спадковим правом (ЦК України), які б оспорювали факт родинних відносин та право заявника на прийняття спадщини, а також не з`ясував, між ким існує спір, адже існування спору про право повинно бути реальним, а не гіпотетичним, висновок суду першої інстанції про те, що із заяви вбачається спір про право, є передчасним.

Відповідно до ч.4 ст. 379 ЦПК України, підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала судді першої інстанції постановлена з порушенням норм процесуального права, тому вона підлягає скасуванню на підставі ст. 379 ЦПК України, а справа - направленню для продовження розгляду до суду першої інстанції.

При цьому, суд не позбавлений можливості у разі встановлення в ході розгляду справи наявного, реального спору (звернення з відповідними заявами до суду зацікавлених осіб, виявлення інших претендентів на спадщину, тощо), вирішити питання про залишення заяви без розгляду в подальшому, як передбачено ч. 4 ст. 315 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 379, 381-384 ЦПК України, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргупредставника заявника ОСОБА_1 адвоката Крижанівського Валерія Валерійовича задовольнити.

Ухвалу Деснянського районного суду м. Києва від 30 травня 2025 року скасувати.

Цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Липовецька міська рада Вінницького району Вінницької області про встановлення факту, що має юридичне значення направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складення повної постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови складено 01 вересня 2025 року.

Головуючий: Судді: