Справа № 365/262/25
Номер провадження: 2-др/365/2/25
Д О Д А Т К О В Е Р І Ш Е Н Н Я
02 вересня 2025 року селище Згурівка
Згурівський районний суд Київської області в складі:
головуючої судді Кучерявої Л.М.
за участю секретаря судового засідання Матвієнко Н.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 2 заяву представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Шелудько Оксани Олександрівни, про ухвалення додаткового рішення про стягнення понесених судових витрат у цивільній справі № 365/262/25,
В обґрунтування заяви зазначає, що 11.08.2025 по даній справі було ухвалено рішення, яким у позові Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики, відмовлено повністю. У відзиві було заявлено, що подання доказів щодо судових витрат, які сторона відповідача сплатила у зв`язку із розглядом справи, будуть подані до суду протягом п`яти днів після ухвалення рішення. Просила приєднати до матеріалів справи докази щодо понесених відповідачем витрат, а саме: акт здачі-прийняття наданих послуг від 10.04.2025 та квитанцію до прибуткового касового ордеру від 10.04.2025; акт здачі-прийняття наданих послуг від 16.06.2025 та квитанцію до прибуткового касового ордеру від 16.06.2025.
Суддя Згурівського районного суду Київської області Кучерява Л.М. 13.08.2025 постановила ухвалу, якою призначила розгляд заяви про ухвалення додаткового рішення.
У судове засідання учасники справи не з`явилися, про дату, час та місце розгляду заяви повідомлялися у встановленому законом порядку. Від адвоката Шелудько О.О. надійшла заява, в якій вона просить провести судове засіданя без її участі та без участі відповідача Федько Г.В. Представник позивача ТОВ "ФК "ЄАПБ" у своїх запереченнях від 14.08.2025 просив розгляд заяви про ухвалення додаткового рішення проводити без участі представника позивача.
Суд, враховуючи положення частини четвертої статті 270 ЦПК України та статті 223 ЦПК України, визнав можливим розглядати справу без участі сторін, оскільки у справі є достатньо матеріалів про права та правовідносини сторін та їх неявка не перешкоджає розгляду заяви.
На підставі ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання не проводилось.
З матеріалів цивільної справи № 365/262/25, номер провадження: 2/365/236/25, за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики судом встановлено, що 11.08.2025 Згурівським районним судом Київської області ухвалено рішення у справі, яким у задоволенні позову відмовлено повністю. Суд не вирішував питання розподілу судових витрат в частині понесених відповідачем судових витрат на правничу допомогу в межах даного рішення суду, з огляду на те, що представником відповідача адвокатом Шелудько О.О. у відзиві на позовну заяву було зазначено, що попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які відповідач поніс і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи, складає: за ознайомлення з матеріалами справи 2000,00 гривень; за підготовку відзиву на позовну заяву 6000,00 гривень; та очікується понести у зв`язку із розглядом справи 1500,00 гривень за участь адвоката у судових засіданнях. При цьому зазначила, що докази понесення судових витрат будуть надані суду протягом 5 днів після ухвалення рішення суду.
Разом із додатковими письмовими поясненнями представник відповідача на підтвердження понесених відповідачем витрат на професійну правничу допомогу долучила: договір про надання правової допомоги від 07.04.2025; акт здачі-прийняття наданих послуг від 10.04.2025 на суму 6000,00 гривень за надану послугу складання відзиву на позовну заяву та квитанцію до прибуткового касового ордера № б/н від 10.04.2025 на суму 6000,00 гривень; акт здачі-прийняття наданих послуг від 16.06.2025 на суму 6000,00 гривень за надану послугу складання додаткових пояснень по справі та квитанцію до прибуткового касового ордера № б/н від 16.06.2025 на суму 6000,00 гривень; рішення Ради адвокатів Харківської області від 21.07.2021 № 13/1/7 «Про розгляд звернень адвокатів Харківщини стосовно необхідності перегляду розробки (мінімальних) ставок адвокатського гонорару».
У додаткових письмових поясненнях в обґрунтування витрат на професійну правничу допомогу представник відповідача також зазначила, що вимог до розміру гонорару адвоката за надані послуги на сьогоднішній день законодавчо не затверджено. Оскільки Радою адвокатів Запорізької області не затверджено рекомендацій щодо розміру адвокатського гонорару за годину роботи, адвокат Шелудько О.О. при розрахунку оплати за надані послуги керувалась рекомендаціями щодо розміру адвокатського гонорару за годину роботи сусідніх областей, а саме Рішенням № 13/1/7 розширеного засідання Ради адвокатів Харківської області. Так відповідно рекомендований розмір адвокатського гонорару за годину роботи становить 0,25 мінімальної заробітної плати, що на дату складення відзиву на позовну заяву та додаткових пояснень, становить 2000,00 гривень за годину роботи адвоката, тому за договором про надання правової допомоги розмір гонорару адвоката Шелудько О.О. за одну годину визначений теж 2000,00 гривень, що узгоджується із рішенням Ради адвокатів Харківської області № 13/1/7 від 21.07.2021.
12 серпня 2025 року представник відповідача адвокат Шелудько О.О. подала до суду заяву про ухвалення додаткового рішення, до якої долучила: акт здачі-прийняття наданих послуг від 10.04.2025 та квитанцію до прибуткового касового ордеру від 10.04.2025; акт здачі-прийняття наданих послуг від 16.06.2025 та квитанцію до прибуткового касового ордеру від 16.06.2025.
14 серпня 2025 року представник позивача подала заперечення на заяву про ухвалення додаткового рішення у справі, просила заяву залишити без задоволення з підстав неспівмірності заявленого розміру судових витрат предмету позову, вважає заявлений розмір витрат значно завищеним.
Заперечення щодо витрат відповідача на професійну правничу (правову) допомогу, викладені у додаткових поясненнях сторони позивача, що були подані 23.05.2025, повністю відповідають запереченням, викладеним у відповідній заяві, поданій 14.08.2025.
Вирішуючи питання про стягнення з позивача на користь відповідача судових витрат на професійну правничу допомогу, суд враховує наступне.
Згідно з ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу.
Право на професійну правничу допомогу гарантовано статтею 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України у рішенні від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009.
Так, у рішенні Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009 зазначено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо.
Відповідно до статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Також, питання гонорару адвоката врегульовані в статтях 28-30 Правил адвокатської етики, затверджених Звітно-виборним з`їздом адвокатів України 2017 року 09 червня 2017 року, із змінами затвердженими З`їздом адвокатів України 15 лютого 2019 року.
Згідно з частинами першою-четвертою статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Доказами, які підтверджують заявлений розмір витрат, можуть бути: договір про надання правової допомоги, акт прийому-передачі документів, акт здачі-приймання виконаних робіт, протокол наданих послуг, рахунки на оплату, банківські документи про оплату послуг, тощо.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) зроблено висновок, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
Розділом 1 Договору про надання правової допомоги від 07.04.2025, укладеним між адвокатом Шелудько О.О. та відповідачем ОСОБА_1 , визначено, що клієнт доручає, а адвокат приймає на себе зобов`язання надати клієнту правову допомогу, пов`язану із захистом його прав і законних інтересів в судах всіх інстанцій, правоохоронних органах, органах державної виконавчої служби, органах державної влади і місцевого самоврядування, а також в інших органах, підприємствах установах і організаціях незалежно від форми власності.
На підтвердження розміру витрат на правничу допомогу представником відповідача надано: акт здачі-прийняття наданих послуг від 10.04.2025 на суму 6000,00 гривень за надану послугу складання відзиву на позовну заяву та квитанцію до прибуткового касового ордера № б/н від 10.04.2025 на суму 6000,00 гривень; акт здачі-прийняття наданих послуг від 16.06.2025 на суму 6000,00 гривень за надану послугу складання додаткових пояснень по справі та квитанцію до прибуткового касового ордера № б/н від 16.06.2025 на суму 6000,00 гривень.
Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Відповідно до положень статті 28 Правил адвокатської етики (затверджених Звітно-виборним з`їздом адвокатів України 09.06.2017 року) необхідно дотримуватись принципу «розумного обґрунтування» розміру оплати юридичної допомоги. Цей принцип набуває конкретних рис через перелік певних факторів, що мають братись до уваги при визначенні розміру оплати: обсяг часу і роботи, що вимагається для адвоката, його кваліфікацію та адвокатський досвід, науково-теоретична підготовка.
Надаючи оцінку Актам здачі-прийняття наданих послуг від 10.04.2025 та від 16.06.2025, де викладено об`єм виконаних адвокатом робіт та витрачений нею на це час, варто зазначити, що дана справа підпадає під категорію справ незначної складності (малозначні справи), а отже витрачання 3 годин на складання відзиву на позовну заяву та 3 годин на складання додаткових письмових пояснень не є співмірними із складністю такої справи та виконаним адвокатом обсягом робіт. Так, відзив на позовну заяву та додаткові письмові пояснення представника відповідача по своїй суті не містять змін у правовій позиції відповідача, тобто склавши відзив на позовну заяву, адвокату при написанні письмових пояснень не потрібно було вивчати додаткові джерела, законодавство, що регулює спір у справі та доводи, якими позивач обґрунтовував свої вимоги та інші обставини.
Суд, приймаючи до уваги позицію представника позивача ТОВ «ФК «ЄАПБ» Ясницької Н.О. щодо рівня складності справи, який не вимагає значного обсягу правничої допомоги, в тому числі такого обсягу часу, який витрачений на виконання відповідних робіт (надання послуг), враховуючи вище наведене, приходить до висновку, що загальний розмір витрат на правничу допомогу, зазначену в Актах здачі-прийняття наданих послуг від 10.04.2025 та від 16.06.2025, становить 6000,00 грн.
За таких обставин, з метою дотримання критерію розумності розміру понесених стороною витрат, пов`язаність цих витрат із розглядом справи, враховуючи кваліфікацію та досвід роботи представника відповідача, взявши до уваги рівень складності юридичної кваліфікації правовідносин у справі, обсяг та обґрунтованість підготовлених та поданих до суду адвокатом документів, їх значення для спору, суд дійшов висновку, що необхідний фактичний обсяг правової допомоги у цій справі є меншим, ніж зазначено у Актах здачі-прийняття наданих послуг від 10.04.2025 та від 16.06.2025, тому сума витрат на правничу допомогу підлягає частковому зменшенню.
На необхідність дотримання принципу співмірності при розрахунку судових витрат неодноразово звертав увагу Верховний Суд.
Велика Палата у справі № 755/9215/15-ц наголосила, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
У постановах Верховного Суду у справі № 905/1795/18, № 211/3113/16-ц та у справі № 922/2685/19, визначено, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
У справі № 922/3812/19 Верховний Суд зазначив, що суди мають виходити зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами ст. 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність». У разі відсутності у тексті договору таких умов (пунктів) щодо порядку обчислення, форми та ціни послуг, що надаються адвокатом, суди, в залежності від конкретних обставин справи, інших доказів, наданих адвокатом, використовуючи свої дискреційні повноваження, мають право відмовити у задоволенні заяви про компенсацію судових витрат, задовольнити її повністю або частково.
Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим. Так, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» від 28 листопада 2002 року зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Суд звертає увагу на те, що обов`язок доведення неспівмірності витрат, який відповідно до частини шостої статті 137 ЦПК України покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правової допомоги, не виключає обов`язку доведення належними та допустимими доказами понесення витрат на правничу допомогу та їх розміру стороною, яка звернулась до суду із заявою про відшкодування таких витрат.
Відтак, суд вважає, що обґрунтованими та співмірними в даному випадку є витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 6000,00 гривень.
З огляду на це, суд вважає за необхідне заяву представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Шелудько О.О., про ухвалення додаткового рішення про стягнення понесених судових витрат задовольнити частково та ухвалити додаткове рішення, яким стягнути із позивача ТОВ «ФК «ЄАПБ» на користь відповідача ОСОБА_1 понесені витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 6000,00 гривень.
На підставі викладеного, керуючись ст. 141, 270, 273, 354, 355 ЦПК України,
Заяву про ухвалення додаткового судового рішення про стягнення понесених судових витрат задовольнити частково та ухвалити додаткове рішення.
Апеляційна скарга на додаткове рішення суду може бути подана до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного судового рішення.
Учасники справи:
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .
Головуюча суддя Л.М. Кучерява