Справа № 481/1275/25
Провадж.№ 2/481/597/2025
У х в а л а

І м е н е м У к р а ї н и

28 серпня 2025 року Новобузький районний суд Миколаївської області у складі головуючого судді Вжещ С.І., при секретарі судового засідання Юхименко Т.М., розглянувши заяву про самовідвід судді Вжещ С.І. по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів,

ВСТАНОВИВ:

27.08.2025 року ОСОБА_1 звернувся до Новобузького районного суду Миколаївської області з позовом до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.08.2025 року головуючим суддею по розгляду справи визначено суддю Вжещ С.І.

28.08.2025 року суддею Новобузького районного суду Миколаївської області Вжещ С.І., на підставі п. 5 ч. 1 ст. 36 ЦПК України заявлено самовідвід у справі з обґрунтуванням того, що виходячи зі змісту позовної заяви позивачем зазначено, він конфліктує із усіма суддями Новобузького районного суду Миколаївської області, у тому числі із суддею Вжещ С.І., що вказує на його недовіру судді, у зв`язку з чим вона не може брати участь у розгляді даної справи.

Згідно вимог п.5 ч.1 ст.36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Відповідно до ст.39 ЦПК України за наявності підстав, зазначених у ст.36 ЦПК України, суддя зобов`язаний заявити самовідвід.

Статтею 40 ЦПК України передбачено, що питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі. Питання про самовідвід судді вирішується в нарадчій кімнаті ухвалою суду, що розглядає справу.

Згідно ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, кожен має право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Відповідно до положень ст. 15 Кодексу суддівської етики, неупереджений розгляд справ є основним обов`язком судді.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 10.12.2009 р. у справі «Мироненко і Мартенко проти України», зазначено, що наявність безсторонності має визначатися за допомогою як суб`єктивного, так і об`єктивного критеріїв, і якщо за першим оцінюється особисте переконання та поведінка конкретного судді, то відповідно до другого визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності.

У кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про небезсторонність суду (п. 38 рішення у справі «Пуллар проти Сполученого Королівства» від 10.06.1996 р.).

У цьому зв`язку навіть видимі ознаки можуть мати певне значення або, іншими словами, «має не лише здійснюватися правосуддя ще має бути видно, що воно здійснюється» (п. 26 рішення у справі «Де Куббер проти Бельгії» від 26.10.1984 р.). Адже йдеться про необхідність забезпечення довіри, яку суди в демократичному суспільстві повинні вселяти у громадськість (п. 45 рішення у справі «Кастільо Альгар проти Іспанії» від 28.10.1998 р.).

Крім того, Бангалорські принципи поведінки суддів, схвалені Резолюцією Економічної та Соціальної Ради ООН № 2006/23 від 27.07.2006 р., встановлюють, що об`єктивність судді є необхідною умовою для належного виконання ним своїх обов`язків. Вона проявляється не тільки у змісті винесеного рішення, а й в усіх процесуальних діях, що супроводжують його прийняття.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, судді зобов`язані викликати довіру в учасників судового розгляду, а тому будь-який суддя, стосовно якого є підстави для підозри у недостатній неупередженості, повинен брати самовідвід або бути відведений.

Таким чином, з метою зняття у сторін будь-яких сумнівів в об`єктивності та неупередженості судді при розгляді даної справи, запобігання нарікань, а також звинувачень у заінтересованості до результатів розгляду справи, запобігання конфліктних ситуацій, які ставлять під сумнів можливу неупередженість головуючого, суд приходить до висновку про задоволення заяви Вжещ С.І. про самовідвід.

Керуючись ст. 4, 36-40, 259-261 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Заяву про самовідвід судді Вжещ Світлани Іванівни задовольнити.

Цивільну справу № 481/1275/25 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів, передати до канцелярії суду для вирішення питання про її повторний автоматизований розподіл відповідно до Положення про автоматизовану систему документообігу суду.

Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала підписана суддею 28.08.2025 року.

Суддя С.І.Вжещ