Дата документу 27.08.2025Справа № 554/8364/25
Провадження № 2/554/3781/2025
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 серпня 2025 року м. Полтава

Шевченківський районний суд міста Полтави у складі:

головуючого-судді Чуванової А.М.,

за участю секретаря судового засідання Єсліковської О.А.,

за участю учасників справи:

представник відповідача: адвокат Кормушин В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за несвоєчасну сплату аліментів,-

ВСТАНОВИВ:

У червні 2025 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за несвоєчасну сплату аліментів, в якому просить стягнути з відповідача на її користь неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів на утримання ОСОБА_1 у розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу), починаючи з дня пред`явлення позову 17.12.2019 року і до досягнення дитиною 3-х років, призначених до сплати за судовим рішенням Октябрського районного суду м.Полтави від 28.02.2020 року по цивільній справі №554/11219/19, у розмірі 18 775,72 гривень.

В обґрунтування вимог позивач зазначила, що вона перебувала в шлюбі з відповідачем з 30.08.2014 року, який було розірвано 24.01.2020 року рішенням Октябрського районного суду м.Полтави.

Від шлюбу мають двох дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Після розірвання шлюбу діти залишилися проживати разом з матір`ю та знаходяться на її повному утриманні.

Згідно з рішенням Октябрського районного суду м.Полтави від 19.02.2020 року з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягнуто аліменти на її утримання у розмірі 1/6 частини усіх видів заробітку (доходу), починаючи з дня пред`явлення позову 17.12.2019 року і до досягнення дитиною 3-х років.

Вказане рішення по теперішній час перебуває на виконанні Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Полтаві. У зв`язку з небажанням відповідача виконувати рішення суду в добровільному порядку, в період з 14.12.2019 року по 04.06.2025 року у відповідача перед позивачем виникла заборгованість зі сплати аліментів, що підтверджується розрахунком заборгованості зі сплати аліментів №12666 від 25.02.2025 року. Так, станом на 25.02.2025 року існує заборгованість по аліментам на утримання дружини 18 775,72 грн.; станом на 25.02.2025 року заборгованість по аліментам на утримання дітей становить 115 361,51 грн.

Враховуючи розрахунки головного державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Полтаві, згідно яких у відповідача утворилась заборгованість зі сплати аліментів в період з грудня 2019 року по травень 2025 року (1994 дні), та постанову ВПВСУ, сума неустойки (пені) розрахована наступним чином: з 15.05.2019 року по 04.06.2025 року становить 802,13 х 1% х 2000=16042,60 грн. 2020 рік: січень 1744,33 х 1%х1982=34572,62 грн., лютий: 1744,33 х 1%х1951=34031,88 грн., березень - 1744,33 х 1%х1922=33526,02 грн., квітень - 1748 х 1%х1891=33054,68 грн., травень - 1748 х 1%х1861=32530,28 грн., червень - 1748 х 1%х1830=31988,40 грн., липень -1857 х 1%х1800=33428,88 грн., серпень 1857,16 х 1%х1772=32908,88 грн., вересень 1857,16 х 1%х1738=32277,44 грн., жовтень 2020,5 х 1%х1708=34510,14 грн., листопад 2020,5 х 1%х1677=33883,79 грн., грудень 2020,5 х 1%х1647=33277,64 грн. Разом за 2020 рік 399 990,64 грн.

2021 рік: січень 1944,83 х 1%х1616=31428.45 грн., лютий - 1944,83 х 1%х1610=31311,76 грн., березень - 1944,83 х 1%х1579=30708,87 грн., квітень 2145,16 х 1%х1551=33271,43 грн., 20 травня - 1383,97 х 1%х1477=20441,24 грн. Разом за 2021 рік 147 161,75 грн.

Таким чином, у підсумку сума неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів в період з 14.12.2019 року по 20.05.2021 року становить 563 194,99 грн.

Однак, враховуючи обмеження розміру пені, встановлені ч.1 ст.196 СК України, слід обмежитись розміром пені в сумі 18 775,72 гр., тобто 100 відсотками розміру заборгованості.

Крім того, загальна сума витрат позивача на правову допомогу складає 15 000 грн.

Ухвалою суду від 09.06.2025 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін.

Відповідач ОСОБА_2 до суду подав відзив, в якому просить відмовити в задоволенні позовних вимог. Зазначив, що позивач не надає належного доказу наявності вини відповідача в умисному ухиленні від сплати аліментів. Так, згідно відомостей з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків за період І кварталу 2020 року по І квартал 2025 року відповідач не має офіційного місця працевлаштування та отримання доходу. Те саме зафіксовано у відомостях з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків. Разом із тим, згідно записам трудової книжки відповідача, останнє місце офіційної роботи датується 2013 роком, тому в останнього немає джерела доходу вже тривалий час і на підставі цього його матеріальне становище є досить скрутним.

З вересня 2021 року по квітень 2025 року відповідач систематично та щомісячно сплачує аліменти. Окрім того, станом на 09.06.2025 року ОСОБА_2 було сплачено повністю борг по виконавчому провадженню згідно квитанцій. Так, 09.06.2025 року боржником ОСОБА_2 було сплачено 18 775,72 грн. на рахунок Шевченківського відділу ДВС у місті Полтаві по виконавчому провадженню №АСВП 61523942, що підтверджується квитанцією №0.0..1; 11.06.2025 року боржником ОСОБА_2 було сплачено 44 000 грн. на рахунок Шевченківського відділу ДВС у місті Полтаві по виконавчому провадженню №АСВП 61524802, що підтверджується квитанцією №1.173401373.1.; 11.06.2025 року боржником ОСОБА_2 було сплачено 78 768,83 грн. на рахунок Шевченківського відділу ДВС у місті Полтаві по виконавчому провадженню №АСВП 61524802, що підтверджується квитанцією №0.0..1. Отже, відповідачем систематично здійснювались платежі на сплату аліментів на утримання дітей, колишньої дружини, а також було вжито всі заходи для погашення та сплати боргу.

Сплата заборгованості у повному обсязі 09 червня та 11 червня 2025 року, тобто до моменту, коли відповідач дізнався про існування ухвали суду про відкриття провадження (10.06.2025 року через особистий кабінет в системі «Електронний суд»), свідчить про те, що відповідач самостійно, без тиску чи примусу з боку позивача або суду, вжив заходів для виконання аліментного обов`язку.

Достатніх доказів, які б прямо вказували на ухилення ним від сплати аліментів в позові не зазначено та не надано. Тому вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають. Разом із тим просить суд взяти до уваги, що у 2024 році відповідач переніс хірургічне втручання. Крім того, через стан здоров`я він був змушений пройти в медичному центрі «Медіон» медичні дослідження. З 29.06.2024 року клієнт перебуває під постійним медичним наглядом, продовжує регулярно відвідувати спеціалістів для отримання консультацій щодо контролю за станом хвороб та підтримання свого життя і здоров`я.

Витрати відповідача на правничу допомогу склали 10 000 грн., які підлягають стягненню з позивача (а.с.38-45).

Представником позивача надана до суду відповідь на відзив, в якій просить позов задовольнити у повному обсязі. Зазначає, що скрін трекінгу відправлень 357 показує, що 10.06.2025 року відповідачем було отримано позовну заяву про стягнення неустойки (пені) за прострочку сплати аліментів і тільки після цього, 11.06.2025 року було сплачено борг. Наведена, без належних доказів, інформація у відзиві щодо погіршення стану здоров`я відповідача свідчить лише про те, що відповідач через стан здоров`я був змушений звернутися до медичного центру «Медіон» , однак заборгованість по аліментам у відповідача згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів починається з 14.12.2019 року . Тобто, за період з 14.12.2019 року по 15.06.2024 року відповідач так і не довів причин ухилення від обов`язку сплати аліментів на утримання своїх двох доньок (а.с.81- 85).

Позивач ОСОБА_1 та її представник до суду не з`явилися, надали заяву, в якій просили розглянути справу за їх відсутності, позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Згідно ст.211 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність сторони позивача, на підставі наявних у справі даних і доказів.

Представник відповідача ОСОБА_2 - адвокат Кормушин В.О. в судовому засіданні позов не визнав, просив відмовити в задоволенні вимог з підстав, вказаних у відзиві. Зазначив, що умисного ухилення від сплати аліментів не доведено, щомісячно здійснювались оплати. 09 та 11 червня відповідач добровільно повністю погасив заборгованість по всіх виконавчих провадженнях. У відповідача немає стабільного доходу, у нього погіршився стан здоров`я. Заборгованості по ВП взагалі немає.

Суд, заслухавши представника відповідача, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Захист цивільних прав - це застосування цивільно-правових засобів з метою забезпечення цивільних прав. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (ст.5 ЦПК України).

Судом встановлено, що сторони перебували в шлюбі з 30.08.2014 року, який було розірвано 24.01.2020 року рішенням Октябрського районного суду м.Полтави (а.с.14 рішення суду).

Від вказаного шлюбу сторони мають двох дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.18,19).

Згідно з рішенням Октябрського районного суду м.Полтави від 19.02.2020 року з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на її утримання стягнуто аліменти у розмірі 1/6 частини усіх видів заробітку (доходу), починаючи з дня пред`явлення позову 17.12.2019 року і до досягнення дитиною 3-х років (а.с.11-13).

Відповідно до листа-відповіді (а.с.20-21), на виконанні Шевченківського відділу ДВС у місті Полтаві Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції перебуває зведене виконавче провадження №77307809, до складу якого зокрема входить виконавче провадження №АСВП 61523942, відкрите на підставі зазначеного судового рішення від 19.02.2020 року.

За період з грудня 2019 року по травень 2022 року сума заборгованості відповідача за сплату аліментів становить на момент досягнення дитиною 3-х років 18 775,72 грн. (а.с.22-23 - розрахунок).

Відповідно до статті 51 Конституції України та статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття.

Згідно із частиною четвертою статті 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Статтею 180 СК України встановлений обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини.

Відповідно до ч.1 ст.196 Сімейного кодексу України, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. У разі застосування до особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, заходів, передбачених частиною чотирнадцятою статті 71 Закону України "Про виконавче провадження", максимальний розмір пені повинен дорівнювати різниці між сумою заборгованості та розміром застосованих заходів примусового виконання, передбачених частиною чотирнадцятою статті 71 Закону України "Про виконавче провадження".

Встановлення граничного розміру пені, яка може бути стягнута в разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти, у розмірі, що не може перевищувати 100 відсотків заборгованості, є обставиною, що пом`якшує відповідальність, а тому стаття 196 СК України, змінена Законом України від 17 травня 2017 року №2037-VIII, на підставі частини першої статті 58 Конституції України має зворотну дію в часі. (Аналогічного висновку дійшла колегія суддів Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду 05 вересня 2018 року по справі №753/12684/16, провадження №61-18327св18).

Відповідно до ч.2 ст.196 Сімейного кодексу України, розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів.

Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти.

Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування обмежується виключно розміром, який становить 100 відсотків заборгованості.

У статті 196 СК України не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення.

Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення.

Отже загальна сума пені за несплату або несвоєчасну сплату аліментів має розраховуватися за формулою:

?p=(A1?1%?Q1)+(A2?1%?Q2)+……….(An?1%?Qn), де:

?p - загальна сума пені за несплату або прострочення сплати аліментів, обраховується позивачем на момент подачі позову;

A1- нарахована сума аліментів за перший місяць;

Q1- кількість днів прострочення сплати суми аліментів за перший місяць;

A2- нарахована сума аліментів за другий місяць;

Q2- кількість днів прострочення сплати аліментів за другий місяць;

An- нарахована сума аліментів за останній місяць перед подачею позову;

Qn- кількість днів прострочення сплати аліментів за останній місяць.

Таким чином, зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму.

Позивачем у позовній заяві розрахована загальна сума пені за прострочення сплати аліментів 563 194,99 грн., однак в силу ч. 1 ст. 196 СК України вказана сума підлягає обмеженню до 18 775,72грн., суми заборгованості по сплаті аліментів.

Якщо платник аліментів доведе, що вжив всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов`язання, то платник аліментів є невинуватим у виникненні заборгованості, і підстави стягувати неустойку (пеню) відсутні.

Відповідний правовий висновок, викладений у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 14 грудня 2020 року у справі №661/905/19.

Тлумачення статті 196 СК України свідчить про те, що відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин. Перелік причин з яких утворилась заборгованість не з вини платника аліментів не є вичерпним і може встановлюватись судом у кожному випадку окремо на підставі поданих доказів.

Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства (частина дев`ята статті 7 СК України).

Згідно зі статтею 8 СК України, якщо особисті немайнові та майнові відносини між подружжям, батьками та дітьми, іншими членами сім`ї та родичами не врегульовані цим Кодексом, вони регулюються відповідними нормами ЦК України, якщо це не суперечить суті сімейних відносин.

Відповідно до частини першої статті 9 ЦК України положення цього Кодексу застосовуються до врегулювання відносин, які виникають у сферах використання природних ресурсів та охорони довкілля, а також до трудових та сімейних відносин, якщо вони не врегульовані іншими актами законодавства.

Аналіз зазначених норм дає підстави дійти висновки, що положення ЦК України субсидіарно застосовуються для регулювання сімейних відносин.

Особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання (частини перша та друга статті 614 ЦК України).

Тлумачення вказаних норм свідчить, що стягнення пені, передбаченої абзацом 1 частини першої статті 196 СК України, можливе лише у разі виникнення заборгованості з вини особи, зобов`язаної сплачувати аліменти.

У СК України не передбачено випадки, коли вина платника аліментів виключається. Очевидно, що у такому разі підлягають застосуванню норми цивільного законодавства. Якщо платник аліментів доведе, що вжив всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов`язання, то платник аліментів є невинуватим у виникненні заборгованості, і підстави стягувати неустойку (пеню) відсутні. Саме на платника аліментів покладено обов`язок доводити відсутність своєї вини в несплаті (неповній сплаті) аліментів.

Аналогічний правовий висновок, викладений у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 14.12.2020 у справі № 661/905/19 (провадження № 61-16670сво19).

Отже, для застосування зазначеної вище санкції до платника аліментів необхідні такі умови: існування заборгованості зі сплати аліментів, встановлених рішенням суду або за домовленістю між батьками згідно з частиною першою статті 189 СК України; наявність винних дій особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти, що призвели до виникнення заборгованості.

Заперечуючи позовні вимоги, відповідач вказує про те, що заборгованість виникла не з його вини, оскільки він немає джерела доходу вже тривалий час, має незадовільний стан здоров`я та перебуває в скрутному матеріальному становищі.

Зазначає також, що регулярно та періодично здійснював платежі по аліментним зобов`язанням.

Однак, відповідач не подав до суду доказів вчасної сплати ним аліментних платежів після пред`явлення виконавчого листа до примусового виконання.

Адже, як вказано у пункті 3 розділу XVI Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5, визначено, що у разі якщо боржник не працює і сплачує аліменти самостійно стягувачу, квитанції (або їх копії) про перерахування аліментів надаються виконавцю не пізніше наступного робочого дня після сплати та долучаються до матеріалів виконавчого провадження.

Частиною другою статті 197 СК України передбачено, що за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку із його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення.

Вказана правова норма не встановлює конкретного, вичерпного переліку обставин, які можуть бути підставою для звільнення від сплати заборгованості за аліментами. Питання про те, чи мають обставини, на які посилається платник аліментів, істотне значення, у кожному конкретному випадку вирішує суд. Лише за наявності встановлених судом обставин, що мають істотне значення, платник аліментів може бути повністю або частково звільнений від сплати заборгованості за ними на підставі судового рішення.

Згідно із роз`ясненнями, викладеними у пункті 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», суд може, за передбачених статтею 197 СК України умов, повністю або частково звільнити платника аліментів від сплати заборгованості.

Суд вважає, що ОСОБА_2 не спростував належними та допустимими доказами відсутність його вини у виникненні заборгованості, а також складені державним виконавцем розрахунки заборгованості, які наявні у матеріалах справи та не спростував розрахунку пені за прострочення сплати аліментів, наданого позивачкою.

При цьому, наведені відповідачем доводи про неможливість сплати ним аліментів не підтверджені належними та допустимими доказами та не виключають вини останнього у виникненні заборгованості.

Суд також відхиляє посилання ОСОБА_2 на те, що відповідач тривалий час мав скрутне матеріальне становище, немає офіційного місця працевлаштування, оскільки відповідач є особою працездатного віку та будучи батьком, зобов`язаний нести тягар утримання дітей та дружини, з якою проживає дитина до досягнення трьох років, не зважаючи на відсутність «офіційного місця працевлаштування», незадовільний стан здоров`я, оскільки такі обставини не виключають обов`язку сплачувати аліменти.

Надаючи оцінку доводам відповідача про те, що заборгованість, зокрема, в сумі 18775,72 грн. була ним погашена у повному обсязі 09.06.2025 року, суд враховує наступне. Встановлено, що заборгованість у розмірі 18775,72 грн. була сплачена боржником одним платежем після досягнення дитиною ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , 3-х років.

При цьому, заборгованість у розмірі 18775,72 грн. обліковується за боржником, про що свідчить розрахунок заборгованості у ВП від 25.02.2025 року.

Аліменти - це періодичні платежі, які платник аліментів має здійснювати щомісячно, відтак порушення періодів сплати аліментів породжує право стягувача аліментів звертатися із вимогами про стягнення неустойки (пені) за несвоєчасну сплату періодичних платежів. Варто відзначити, що одноразова сплата аліментів у великому розмірі, себто за певний період одним платежем, не виключає відповідальності платника аліментів, оскільки останній має здійснювати такі платежі періодично, у даному випадку - щомісячно.

Відтак, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, оскільки не встановлено підстав для виключення вини платника аліментів.

Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України).

За приписами статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Доказів звільнення від обов`язку утримувати дітей та дружину до досягнення дитиною 3-х років, відсутності вини у простроченні сплати аліментів, наявності підстав для зменшення розміру пені відповідачем суду не надано. Боржник був обізнаний зі змістом рішення суду про стягнення з нього аліментів на утримання дітей, дружини та знав про свій обов`язок з їх сплати, однак доказів на підтвердження неможливості сплачувати аліменти, у зв`язку з чим заборгованість утворилась з незалежних від нього причин відповідачем не надано.

Тому суд, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню. З відповідача на користь позивача підлягає стягненню 18 775,72 гривень.

Судові витрати підлягають розподілу в порядку ст.141 ЦПК України.

Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (частина перша статті 141 ЦПК України).

Згідно з пунктом 3 частини першої статті 5 Закону України від 08 липня 2011 року № 3674-VI «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються: позивачі - у справах про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів.

Позивач ОСОБА_1 відповідно до пункту 3 частини першої статті 5 Закону № 3674-VI звільнена від сплати судового збору. Таким чином, на відповідача покладаються судові витрати в дохід державного бюджету України у розмірі 1211,20 гривень.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.4,141,211,223, 259, 263-265, 268 ЦПК України, ст.ст. 180,196 СК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за несвоєчасну сплату аліментів задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 , АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 , неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів на утримання ОСОБА_1 , призначених до сплати за судовим рішенням Октябрського районного суду м.Полтави від 19.02.2020 року по цивільній справі №554/11219/19, у розмірі 18 775,72 гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 , АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , на користь держави судовий збір в сумі 1211,20 гривень.

Рішення може бути оскаржене на підставі ч. 1 ст. 354 ЦПК України протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга на рішення суду подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду на підставі ч. 1 ст. 355 ЦПК України подається безпосередньо до Полтавського апеляційного суду.

Учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 ;

відповідач: ОСОБА_2 , АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 .

Повний текст судового рішення складено 01.09.2025 року.

Суддя А.М. Чуванова