Іванівський районний суд Одеської області
Іванівський районний суд Одеської області
Справа № 499/952/25
Провадження № 2-о/499/49/25
У Х В А Л А

про залишення заяви без руху

"26" серпня 2025 р. селище Іванівка

Суддя Іванівського районного суду Одеської області Погорєлов І.В., перевіривши на виконання вимог ст.ст.175, 177, 318 ЦПК України матеріали заяви ОСОБА_1 , зацікавлена особа Великобуялицька сільська рада Березівського району Одеської області про встановлення факту, що має юридичне значення

ВСТАНОВИВ:

Заявник звернулася до суду з вищевказаною заявою, відповідно до якої просила суд встановити, що паспорт виданий на ім`я ОСОБА_2 належав ОСОБА_2 , однією із сторін у договорі купівлі продажу будинку був не ОСОБА_2 , а ОСОБА_2 , а також, що свідоцтво про смерть видане на ім`я ОСОБА_2 належить ОСОБА_2 .

Відповідно п.5 ч.2 до ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до ч. 3 ст. 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом.

Відповідно до ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

Зазначена заява підлягає залишенню без руху, оскільки подана з порушенням вимог ст.ст.175, 177 ЦПК України.

Відповідно до п.п. 4, 5 ч.3 ст. 175 ЦПК України, зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Як роз`яснено в пункті 18 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику в справах про спадкування» у справах про спадкування нотаріуси не є заінтересованими особами і не повинні залучатись до участі у справі. Заінтересованими особами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців - територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини (пункт 24 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику в справах про спадкування».)

Так, в порушення вказаних норм, заявник вказав що житловий будинок, про договір купівлі продажу якого йде мова в даній заяві, належить на праві власності також ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , однак вони не визначені заявником як заінтересовані особи.

Окрім цього до заяви не додано доказів того, що після смерті ОСОБА_2 була відкрита спадщина, тобто що заявник звертався до органів нотаріату з заявою про прийняття спадщини чи що спадщину заявник прийняв фактично, будучи зареєстрованим з спадкодавцем за однією адресою.

Так, суд розглядає справи, зокрема, про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті (п.6 ч.1 ст.315 ЦПК України).

Крім того, як передбачено частинами 2, 3 статті 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Справи про встановлення факту належності особі паспорта, військового квитка, квитка про членство в об`єднанні громадян, а також свідоцтв, що їх видають органи державної реєстрації актів цивільного стану, судовому розгляду в окремому провадженні не підлягають.

Як звернуто увагу Верховним Судом України в аналізі судової практики розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення,- справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право; заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення - для цього він разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо); чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів.

Сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що у судовому порядку можна встановити належність особі такого документа, який є правовстановлюючим. Для порушення у судах справ про встановлення належності правовстановлюючих документів необхідно подавати заяву з доказами того, що цей документ належить заявнику і, що організація (установа, підприємство), яка його видала, не може внести до нього відповідні виправлення. У цих справах суд встановлює належність особі правовстановлюючих документів, а не тотожність прізвища, імені, по-батькові, неоднаково названих у різних документах, не присвоєння чи залишення одного з них.

Крім того, обов`язкові вимоги до заяви про встановлення факту, що має юридичне значення визначені у статті 318 ЦПК України. Так, відповідно до ст.318 ЦПК України, у заяві повинно бути зазначено: 1) який факт заявник просить встановити та з якою метою; 2)причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт; 3)докази, що підтверджують факт. До заяви додаються докази, що підтверджують викладені в заяві обставини, і довідка про неможливість відновлення втрачених документів.

Вивчивши подану заяву, вбачається, що зазначені положення закону не виконані. Так, заява ні по формі, ні по змісту не відповідає вимогам ст.ст. 175, 177, 294, 315 та 318 ЦПК України, зокрема, у заяві не зазначена конкретна мета, з якою заявник просить встановити факт, тобто, який саме наявний для заявника інтерес для встановлення певного факту. Відповідно, лише після визначення мети, слід визначитися із належними заінтересованими особами, які мають брати участь у розгляді справи.

Окрім цього суд звертає увагу на те, що заявником до заяви про встановлення факту не додано доказів неможливості встановлення даних фактів у позасудовому порядку, не вказано, чому заявник вирішив, що помилка в написані прізвища батька була допущена при видачі паспорту, а не навпаки при видачі інших правовстановлюючих документів, частина з яких виконана на російській мові.

Також, додані до позовної заяви копії документів, всупереч вимогам п.2 ст. 95 ЦПК України, не завірені належним чином.

Враховуючи, що подані до позову документи не є оригіналами та як копії належним чином не завірені, а саме не містять: відмітку «З оригіналом згідно»; особистого підпису особи, яка засвідчує копії; ініціали та прізвище, дату засвідчення копії, такі документи не можуть підтверджувати дійсні факти, зафіксовані в їх оригіналах, що нівелює їх доказову силу, а у разі відсутності у заявника оригіналів таких документів - зазначити про наявність у іншої особи оригіналів письмових доказів, копії яких долучено/має бути долучено до заяви.

Тому, з урахуванням частини 1 статті 185 ЦПК України, встановивши, що заяву подано без додержання вимог, викладених у статті 318 ЦПК України протягом п`яти днів з дня надходження до суду заяви, суддя постановляє ухвалу про залишення заяви без руху.

Необхідно роз`яснити заявнику, що з урахуванням частини 1 статті 177 ЦПК України, усунення недоліків заяви має відбуватися способом подання тексту нової заяви з доданими до неї документами, що додаються до неї, відповідно до кількості учасників справи.

Варто привернути увагу заявника, що суд не може надавати привілеї будь-якому учаснику справи та має здійснювати судочинство в межах, й порядку визначеному процесуальним законом, щоб у стороннього, розсудливого спостерігача не виникало сумнівів в його необ`єктивності. Тому, заявник не має сприймати постановлення ухвали про залишення заяви без руху, як перешкоду у розгляді її заяви, а як необхідність виконання вимог закону для забезпечення справедливого, неупередженого та своєчасного подальшого вирішення цієї справи.

Згідно з ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно доч.2ст.13 ЦПК України збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З огляду на зазначене суд доходить висновку, що заяву необхідно залишити без руху та надати заявниці строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків.

Керуючись статтями 177, 185, 260, 261, 318 ЦПК, суд

П О С Т А Н О В И В:

Заяву ОСОБА_1 , зацікавлена особа Великобуялицька сільська рада Березівського району Одеської області про встановлення факту, що має юридичне значення - залишити без руху.

Повідомити заявника про необхідність виправити зазначені в мотивувальній частині ухвали недоліки заяви на протязі десяти днів з дня отримання цієї ухвали. Роз`яснити, що інакше заява буде вважатись неподаною.

Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

СуддяІгор ПОГОРЄЛОВ