У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 серпня 2025 року м. Ужгород

Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області у складі:

головуючого судді Іванова А.П.,

при секретарі судового засідання Боті О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву адвоката Ігнатенка Сергія Сергійовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , про ухвалення додаткового судового рішення щодо стягнення витрат на професійну правничц допомогу у цивільній справі за позовом за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог Баранинська сільська рада Ужгородського району Закарпатської області про встановлення порядку користування земельною ділянкою,

встановив:

04.08.2025 до суду надійшла вищевказана заява, в якій представник відповідачки ОСОБА_1 адвокат Ігнатенко С.С. подав заяву, в якій серед іншого просить про ухвалення додаткового судового рішення у цивільній справі №308/13930/23, а саме стягнути з позивача на користь відповідача 15 195 грн. витрат на професійну правничу допомогу адвоката у зв`язку з розглядом цієї справи в суді першої інстанції.

В обґрунтування заявленого адвокат посилається на те, що 31.07.2025 суд залишив позовну заяву позивача без розгляду за клопотанням сторони позивача, при цьому зазначає, що під час розгляду в суді першої інстанції цієї справи відповідачка ОСОБА_1 здійснила витрати на професійну правничу допомогу адвоката у загальному розмірі 15 195 грн.

08.08.2025 представник позивачки ОСОБА_2 адвокат Безуханич А.В. подала заперечення на вищевказану заяву, в якій зазначила про завищену ціну послуг, наданих адвокатом Ігнатко С.С.

В судове засідання учасники не з`явилися, наявні клопотання про розгляд заяви за їх відсутності.

Частиною 4 ст. 270 ЦПК України встановлено, що у разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

В судове засідання учасники справи не з`явилися, клопотань про відкладення розгляду заяви до суду не надходило, а відтак відповідно до ч. 4 ст. 270 та ч. 2 ст. 247 ЦПК України розгляд заяви здійснюється судом за відсутності учасників справи, а тому фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши вказану заяву та дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

31.07.2025 Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області у вищевказаній цивільній справі постановлено ухвалу, якою позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог Баранинська сільська рада Ужгородського району Закарпатської області про встановлення порядку користування земельною ділянкою залишено без розгляду.

Вказано, що представник позивача адвокат Безуханич А.В. подала до суду заяву від 30.07.2025, в якій просила позов залишити без розгляду. Представник відповідачки ОСОБА_1 адвокат Ігнатенко С.С. просив провести підготовче судове засідання без їх участі. Інші учасники не з`явилися. У відповідності до п. 5 ч. 1 ст. 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення заяви без розгляду, якщо позивач до початку розгляду справи по суті подав заяву про залишення позову без розгляду.

Згідно з ч. 5 ст. 142 ЦПК України у разі залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача. Тобто, стягнення з позивача понесених відповідачем судових витрат у таком разі можливе лише у випадку встановлення необґрунтованості дій позивача.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать зокрема витрати: 1) на професійну правничу допомогу.

Згідно з ч. ч. 2, 3 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову на відповідача; 2) у разі відмови в позові на позивача.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

За змістом ст. 6 ЦПК України суд зобов`язаний здійснювати правосуддя на засадах рівності учасників цивільного процесу перед законом і судом незалежно від будь-яких ознак.

Згідно із ч. 1-3 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За змістом ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3 ст. 2 ЦПК України).

Загальне правило щодо компенсації судових витрат у разі залишення позову без розгляду передбачено ч. 5 ст. 142 ЦПК України, згідно з якою у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.

Суд враховує те, що сторона позивача, звернувшись до суду з позовом, створили відповідачам, зокрема ОСОБА_1 , умови, які викликали необхідність укладення нею договору про надання правничої допомоги з адвокатом Ігнатко С.С., який у свою чергу приймав участь в розгляді цивільної справи, зокрема у судових засіданнях, подавав відповідні заяви з процесуальних питань та по суті справи, внаслідок чого відповідачі вимушені оплучувати послуги адвоката.

Вирішуючи питання щодо розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають компенсації позивачем відповідачеві, суд виходить із наступного.

Згідно із ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ч. 1, 3 ст. 89 ЦПК України).

На підтвердження витрат на правову допомогу представником відповідачки долучено до матеріалів ряд доказів, зокрема така підтверджується - детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснення ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, у зв`язку з розглядом в суді першої інстанції справи №308/13930/23; - договором про надання правової допомоги від 13.10.2023; - рахунком № 005561 від 01.08.2025; - актом виконаних робіт № 005561 від 01.08.2025; - квитанцією про оплату правничої допомоги на суму 15195 грн.; - витягом із статуту Адвокатського об`єднання «Греца і Партнери».

Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

За положеннями ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У рішеннях Європейського суду з прав людини від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України», від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інші проти України», від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 28 листопада 2002р. у справі «Лавентс проти Латвії» вказано, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

У додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 по справі №755/9215/15-ц вказано, що при визначенні суми відшкодування, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

При цьому, для суду не є обов`язковими зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема, у випадку укладення ними договору, що передбачає сплату адвокату певного гонорару, в контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи це питання, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність (постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі №904/4507/18).

У розумінні положень ч. 5 ст. 141 ЦПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, є можливим лише на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим адвокатом на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Представник позивачки в своїх запереченнях на розглядувану заяву вказує, що вартість послуг, що надаються адвокатом, є завищеним. При цьому доказів на спростування розрахунку заявлених до відшкодування витрат або їх неспівмірності із складністю справи, витраченим адвокатом часом, обсягом наданих послуг, значенням справи для сторони, сторона позивача не надає.

Відтак, представником відповідачки надано належні, допустимі, достатні та достовірні докази щодо підтвердження понесених витрат на правничу допомогу, які підлягають стягненню з позивача на його користь.

Принцип повного відшкодування витрат на професійну правничу допомогу стороні, за наявності для цього законних підстав, ґрунтується на загальних принципах справедливості та компенсації в правовій системі. Зазначений принцип допомагає взаємно збалансувати тягар витрат і забезпечити ефективний доступ до правосуддя, оскільки це дає можливість: 1) стимулювати справедливі судові процеси: якщо сторона, на користь якої ухвалено судове рішення, може очікувати відшкодування витрат на адвоката, це стимулює її використовувати правові засоби та користуватися послугами адвокатів для ефективного представлення своїх інтересів у суді, що сприяє справедливому та рівноправному судовому процесу; 2) захистити право на доступ до правосуддя: гарантування відшкодування витрат на професійну правничу допомогу забезпечує можливість захисту особою своїх прав у суді, незалежно від її фінансового стану, що сприяє реалізації принципу рівності перед законом; 3) збалансувати інтереси сторін: відшкодування витрат на професійну правничу допомогу сприяє встановленню балансу інтересів сторін та дає змогу стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, компенсувати витрати, що виникли внаслідок необхідності захищати свої права в суді; 4) забезпечити судову ефективність: якщо сторона, на користь якої ухвалено судове рішення, може очікувати відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, це сприяє ефективності судового процесу та робить його більш доступним та прозорим.

З урахуванням положень ЦПК України та практики ЄСПЛ щодо дійсності та необхідності наданих адвокатом послуг, співмірності вартості розміру витрат на оплату послуг адвоката зі складністю справи та виконаних адвокатом робіт, обсягом фактично наданих адвокатом послуг (виконаних робіт), ціною позову та значенням справи для сторони, з урахуванням встановлених обставин цієї справи, кількості судових засідань, виходячи з характеру спірних правовідносин, суд дійшов висновку про задоволення заявленої суми витрат відповідача ОСОБА_1 на професійну правничу допомогу в повному обсязі.

Керуючись ст. ст. ст. 133, 137, 141, 142, 260-261 ЦПК України, суд

постановив:

Стягнути з ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) 15 195 (п`ятнадцять тисяч сто дев`яносто п`ять) гривень витрат на професійну правничу допомогу.

Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга до Закарпатського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду А.П. Іванов