Справа № 226/1830/24
Провадження № 2/932/148/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2025 року м. Дніпро

Суддя Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська Кондрашов І.А., ознайомившись із матеріалами зустрічної позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та оспорювання батьківства, -

ВСТАНОВИВ:

До Димитровського міського суду Донецької області звернувся адвокат Логвіненко С.С., який діє в інтересах ОСОБА_2 із позовом до ОСОБА_1 про стягнення аліментів.

Ухвалою судді Димитровського міського суду Донецької області від 22.07.2024 року було відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження із викликом (повідомлення) сторін.

На підставі рішення ВРП від 29.08.2024 №2584/0/15-24 змінено територіальну підсудність судових справ Димитровського міського суду Донецької області шляхом її передачі Бабушкінському районному суду м. Дніпропетровська.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.09.2024 р., справу передано на розгляд судді Кондрашову І.А. та ухвалою від 20 вересня 2024 року прийнято до провадження зазначену цивільну справу.

13 січня 2025 року до суду надійшла зустрічна позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та оспорювання батьківства.

Ознайомившись з зустрічною позовною заявою, матеріалами цивільної справи, суд дійшов таких висновків.

Згідно із п. п. 1, 2 ч. 2 ст. 43 ЦПК України, учасники справи зобов`язані виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу; сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки.

Відповідно до ч. 1 ст. 44 ЦПК України, учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Згідно із п. 3 ч. 2 ст. 49 ЦПК України відповідач має право подати зустрічний позов у строки, встановлені цим Кодексом.

Відповідно ч. ч. 1, 2, 3 ст. 193 ЦПК України відповідач має право пред`явити зустрічний позов у строк для подання відзиву. Зустрічний позов приймається до спільного розгляду з первісним позовом, якщо обидва позови взаємопов`язані і спільний їх розгляд є доцільним, зокрема, коли вони виникають з одних правовідносин або коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову . Вимоги за зустрічним позовом ухвалою суду об`єднуються в одне провадження з первісним позовом.

Отже, умовами пред`явлення зустрічного позову є: взаємопов`язаність зустрічного позову з первісним, тобто такими, що виникають з одних правовідносин; доцільність сумісного розгляду основного й зустрічного позовів.

Доцільним є сумісний розгляд, коли це дозволяє більш повно, і об`єктивно дослідити обставини справи, встановити справжні взаємовідносини сторін, виключити винесення взаємно суперечливих чи взаємовиключних судових рішень. Доцільним є сумісний розгляд первісного і зустрічного позову, якщо задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову.

Недоцільно розглядати первісний і зустрічний позови, якщо це затягне розгляд справи, істотно розширить предмет доказування, призведе до необхідності залучення нових учасників процесу. Кожна із зазначених вище умов для прийняття зустрічного позову носить самостійний характер, і при наявності будь-якої з них зустрічний позов приймається судом для спільного розгляду з первісним позовом. Вимоги за зустрічним позовом ухвалою суду об`єднуються в одне провадження з первісним позовом. При винесенні ухвали про об`єднання позовів в одне провадження, суд повинен вирішити питання про відповідність зустрічної позовної заяви вимогам про взаємопов`язаність і доцільність спільного розгляду зустрічного та первісного позовів.

Таким чином, при вирішенні питання про прийняття зустрічного позову суд вирішує наступні питання: чи виникають позовні вимоги з одних правовідносин, чи можуть вимоги за позовами зараховуватися, чи виключить задоволення зустрічного позову повністю або частково задоволення первісного позову.

У відповідності до вимог ст. 193 ЦПК України зустрічний позов приймається до спільного розгляду з первісним позовом, якщо обидва позови взаємопов`язані і спільний їх розгляд є доцільним, зокрема, коли вони виникають з одних правовідносин або коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову.

Зазначена стаття встановлює окремі умови прийняття до розгляду зустрічного позову, тобто вона вказує на один із способів захисту відповідача проти пред`явленого до нього позову. Способами захисту проти позову можуть бути: невизнання позову, заперечення проти нього і зустрічний позов. Зустрічний позов - це активний захист проти позову. Зустрічним позовом є позов первісного відповідача до первісного позивача. Зустрічний позов в залежності від ситуації може бути найбільш дієвим засобом захисту відповідача проти позову, тому що спрямований на повне чи часткове виключення підстав первісного позову. Задоволення зустрічного позову зазвичай повністю або частково виключає задоволення первісного позову.

Крім того, відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільно-процесуального законодавства при розгляді справ в суді першої інстанції» за №2 від 12.06.2009 р. недоцільно об`єднувати в одне провадження вимоги, сумісний розгляд яких ускладнює вирішення справи та призводить до затягування судового процесу.

Отже, за змістом цієї статті однією з умов прийняття зустрічного позову є доцільність сумісного розгляду основного і зустрічного позовів. Доцільно їх розглядати в одному процесі тоді, коли це дозволить більш повно і об`єктивно дослідити обставини справи, встановити справжні взаємини сторін, виключити винесення взаємосуперечливих або взаємовиключних судових рішень. І, навпаки, недоцільно розглядати ці вимоги сумісно тоді, коли це затягне розгляд справи, а вимоги повністю можуть бути розглянуті судом окремо.

Вивчивши матеріали первісної та зустрічної позовної заяви, судом встановлено, що ОСОБА_2 звернулась до суду за захистом майнового права в інтересах малолітньої дитини, тоді як ОСОБА_1 звернувся до суду за захистом немайнового права, окрім цього суддею враховано різний зміст вимог за первісним та зустрічним позовами, обставини, які підлягають доказуванню, та зважаючи на те, що вирішення питання про прийняття в провадження зустрічного позову є правом суду, суддя вважає, що об`єднання в одне провадження вказаних позовів є недоцільним, оскільки суттєво ускладнить вирішення справи, а тому вказані позови доцільно розглядати окремо.

Враховуючи вищевикладене, суддя дійшов висновку про відмову у прийнятті зустрічного позову, що не позбавляє ОСОБА_1 права на звернення із вказаним позовом до суду в загальному порядку з дотриманням вимог ЦПК України та правил підсудності.

Роз`яснити ОСОБА_1 право на звернення до суду з цим позовом на загальних підставах.

Керуючись ст. ст. 193, 194,260, 261, 353 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Відмовити у прийнятті зустрічного позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та оспорювання батьківства.

Роз`яснити ОСОБА_1 право на звернення до суду з цим позовом на загальних підставах, з дотриманням правил територіальної підсудності, що визначені ч. 2 ст. 27 ЦПК України.

Ухвала набирає сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала окремо від рішення суду оскарженню не підлягає. Заперечення на ухвалу включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя Ігор КОНДРАШОВ