УХВАЛА

25 серпня 2025 року

м. Київ

справа № 296/1159/24

провадження № 61-10909ск25

Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

Грушицького А. І. (суддя-доповідач), Литвиненко І. В., Петрова Є. В.,

розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 08 липня 2024 року та постанову Житомирського апеляційного суду від 25 лютого 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції в особі Управління патрульної поліції в Житомирській області Департаменту патрульної поліції, третя особа ? Державна казначейська служба України, про відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з Департаменту патрульної поліції в особі Управління патрульної поліції в Житомирській області Департаменту патрульної поліції (далі ? ДПП в особі УПП в Житомирській області ДПП) 66 083,00 грн у відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, та органів досудового розслідування.

Ухвалою від 20 лютого 2024 року Корольовський районний суд міста Житомира цивільну справу № 296/1159/24 передав за підсудністю Житомирському районному суду Житомирської області.

Рішенням від 08 липня 2024 року Житомирський районний суд Житомирської області позов задовольнив частково. Стягнув з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 5 000,00 грн у відшкодування моральної шкоди. В задоволенні решти вимог відмовив. Вирішив питання про розподіл судових витрат.

Постановою від 25 лютого 2025 року Житомирський апеляційний суд частково задовольнив апеляційну скаргу ОСОБА_1 . Рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 08 липня 2024 року змінив, збільшивши розмір відшкодування моральної шкоди, що підлягає стягненню з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 , з 5 000,00 грн до 10 000,00 грн. В решті рішення залишив без змін.

Верховний Суд ухвалою від 17 червня 2025 року відмовив у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 08 липня 2024 року та постанову Житомирського апеляційного суду від 25 лютого 2025 року (провадження № 61-6815ск25).

22 серпня 2025 року Соломонюк С. А., який діє від імені ОСОБА_1 через систему «Електронний суд» подав до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 08 липня 2024 року та постанову Житомирського апеляційного суду від 25 лютого 2025 року у цій справі.

Вивчивши касаційну скаргу, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження з урахуванням такого.

Згідно із пунктом 1 частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті.

Пунктом 3 частини другої статті 394 ЦПК України передбачено, що суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо є постанова про залишення касаційної скарги цієї особи без задоволення або ухвала про відмову у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою цієї особи на це саме судове рішення.

У силу вказаної імперативної норми процесуального права повторне касаційне оскарження судового рішення заборонено, а тому у відкритті касаційного провадження у справі необхідно відмовити.

Таке процесуальне обмеження, передбачене пунктом 3 частини другої статті 394 ЦПК України щодо повторної подачі касаційної скарги після відмови у відкритті касаційного провадження на те саме судове рішення, є загальним для всіх суб`єктів, що узгоджується зі статтею 129 Конституції України, якою як одну із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, а відтак не може бути визнане обмеженням права доступу до суду в розумінні пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Отже, враховуючи наведене, а також те, що Соломонюк С. А., який діє від імені ОСОБА_1 , вже звертався до Верховного Суду із касаційною скаргою на рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 08 липня 2024 року та постанову Житомирського апеляційного суду від 25 лютого 2025 року, за результатом розгляду яких судом касаційної інстанції постановлено ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, відсутні правові підстави для розгляду повторно поданої Соломонюком С. А., який діє від імені ОСОБА_1 , касаційної скарги на рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 08 липня 2024 року та постанову Житомирського апеляційного суду від 25 лютого 2025 року, а тому у відкритті касаційного провадження слід відмовити з підстав, передбачених пунктом 3 частини другої статті 394 ЦПК України.

Керуючись пунктом 3 частини другої статті 394 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 08 липня 2024 року та постанову Житомирського апеляційного суду від 25 лютого 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції в особі Управління патрульної поліції в Житомирській області Департаменту патрульної поліції, третя особа ? Державна казначейська служба України, про відшкодування моральної шкоди.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подавала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: А. І. Грушицький

І. В. Литвиненко

Є. В. Петров