У Х В А Л А

26 серпня 2025 року

м. Київ

справа №953/597/24

провадження № 61-10841ск25

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Ігнатенка В. М. (суддя-доповідач), Ситнік О. М., Фаловської І. М.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Київського апеляційного суду м. Харкова від 12 червня 2024 року та постанову Харківського апеляційного суду від 24 грудня 2024 року у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал страхування» до ОСОБА_1 про відшкодування витрат,

В С Т А Н О В И В:

У січні 2024 року Публічне акціонерне товариство «Страхова компанія «Арсенал страхування» (далі - ПрАТ «СК «Арсенал») звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування витрат у розмірі

40 873,00 грн.

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 12 червня 2024 року, яке залишено без змін постановою Харківського апеляційного суду

від 24 грудня 2024 року позов ПрАТ «СК «Арсенал» задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПрАТ «СК «Арсенал» 40 873 грн, як відшкодування витрат.

Відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача

ОСОБА_1 - адвоката Манька О. М. про постановлення окремої ухвали відносно Голови Правління ПрАТ «СК «Арсенал» Авдєєва С. О.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

18 січня 2025 року ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку вперше надіслав до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Київського районного суду м. Харкова від 12 червня 2024 року та постанову Харківського апеляційного суду від 24 грудня 2024 року.

Ухвалою Верховного Суду від 28 січня 2025 року відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Київського районного суду м. Харкова від 12 червня 2024 року та постанову Харківського апеляційного суду від 24 грудня 2024 року, на підставі пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України (провадження

№ 61-903ск25).

18 травня 2025 року ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку вдруге надіслав до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Київського районного суду м. Харкова від 12 червня 2024 року та постанову Харківського апеляційного суду від 24 грудня 2024 року.

Ухвалою Верховного Суду від 29 травня 2025 року відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Київського районного суду м. Харкова від 12 червня 2024 року та постанову Харківського апеляційного суду від 24 грудня 2024 року, на підставі пункту 3 частини другої статті 394 ЦПК України (провадження

№ 61- 6488ск25).

14 липня 2025 року ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку втретє подав до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Київського апеляційного суду м. Харкова від 12 червня 2024 року та постанову Харківського апеляційного суду від 24 грудня 2024 року.

Ухвалою Верховного Суду від 31 липня 2025 року касаційну скаргу

ОСОБА_1 повернуто, на підставі пункту 1 частини четвертої

статті 393 ЦПК України, оскільки подана касаційна скарга не підписана заявником (провадження № 61-9200ск25).

18 серпня 2025 року ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку вчетверте подав до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Київського апеляційного суду м. Харкова від 12 червня 2024 року та постанову Харківського апеляційного суду від 24 грудня 2024 року.

У відкритті касаційного провадження необхідно відмовити, з огляду на таке.

Однією з основних засад судочинства в Україні є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України).

Згідно із пунктом 1 частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті.

Пунктом 3 частини другої статті 394 ЦПК України передбачено, що суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо є постанова про залишення касаційної скарги цієї особи без задоволення або ухвала про відмову у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою цієї особи на це саме судове рішення.

У силу вказаної імперативної норми процесуального права повторне касаційне оскарження судового рішення однією і тією ж особою заборонено, а тому у відкритті касаційного провадження у справі необхідно відмовити.

Таке процесуальне обмеження, передбачене пунктом 3 частини другої статті 394 ЦПК України, щодо повторної подачі касаційної скарги після відмови у відкритті касаційного провадження на те саме судове рішення є загальним для всіх суб`єктів, що узгоджується зі статтею 129 Конституції України, якою як одну із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, а тому не може бути визнане обмеженням права доступу до суду в розумінні пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

За результатом розгляду касаційної скарги ОСОБА_1 на рішення Київського апеляційного суду м. Харкова від 12 червня 2024 року та постанову Харківського апеляційного суду від 24 грудня 2024 рокув справі № 953/597/24 судом касаційної інстанції постановлено ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження від 28 січня 2025 року на підставі пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України (провадження

№ 61-6488ск25). Крім цього, Верховний Суд постановив ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження від 29 травня 2025 року за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ті ж самі рішення, на підставі пункту 3 частини четвертої статті 393 ЦПК України (провадження № 61-9200ск25).

Отже, відсутні правові підстави для повторного розгляду поданої

ОСОБА_1 касаційної скарги на рішення Київського апеляційного суду м. Харкова від 12 червня 2024 року та постанову Харківського апеляційного суду від 24 грудня 2024 року.

Верховний Суд як суд касаційної інстанції відповідно до норм чинного ЦПК України не наділений повноваженнями щодо перегляду касаційних скарг на судові рішення, коли є ухвала про відмову у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою цієї особи на ці самі судові рішення.

ЦПК України не передбачає інститут перегляду судових рішень після їх перегляду в касаційному порядку за касаційною скаргою особи, яка уже реалізувала своє право на касаційне оскарження того самого (тих самих) судових рішень.

Відповідно до частини четвертої статті 10 ЦПК України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.

Згідно з позицією ЄСПЛ, висловленою у рішенні від 21 лютого 1975 року в справі «Ґолдер проти Сполученого Королівства», заява № 4451/70, право доступу до суду є невід`ємною складовою права на суд, гарантованого пунктом 1 статті 6 Конвенції.

«Право на суд» не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави. Гарантуючи сторонам право доступу до суду для визначення їх «цивільних прав та обов`язків», пункт 1 статті 6 Конвенції залишає державі вільний вибір засобів, що використовуватимуться для досягнення цієї мети (рішення ЄСПЛ

від 16 червня 2001 року в справі «Креуз проти Польщі», заява № 28249/95).

Правова визначеність передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, недопустимості повторного розгляду вже вирішеної справи. Жодна сторона не має права домагатися перегляду кінцевого й обов`язкового рішення тільки з метою проведення нового слухання та вирішення справи (рішення в справі «Світлана Науменко проти України» від 09 листопада 2004 року, заява № 41984/98, § 53).

Учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається (частина перша статті 44 ЦПК України).

Процесуальному праву притаманний принцип процесуальної доброї совісті (постанова Верховного Суду від 30 травня 2024 року в справі № 229/7156/19 (провадження № 61-4283св24)).

В ухвалах від 11 лютого 2025 року в справі № 627/253/23 (провадження № 61-1563ск25), від 10 березня 2025 року в справі № 758/134313/23 (провадження № 61-2779ск25), від 20 березня 2025 року в справі № 521/14870/23 (провадження № 61-3291ск25) Касаційний цивільний суд у складі Верховного Суду також виснував про відсутність правових підстав для відкриття провадження в справі з огляду на те, що повторне подання касаційної скарги після відмови у відкритті касаційного провадження на те саме судове рішення не передбачено.

Керуючись статтею 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Київського апеляційного суду м. Харкова від 12 червня 2024 року та постанову Харківського апеляційного суду від 24 грудня 2024 року у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал страхування» до ОСОБА_1 про відшкодування витрат.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В. М. Ігнатенко

О. М. Ситнік

І. М. Фаловська