Справа № 472/1258/24 Головуючий у 1-й інстанції Тустановський А. О.
Провадження № 22ц/812/1451/25 Доповідачка в апеляційній інстанції Ямкова О. О.
П О С Т А Н О В А

Іменем України

26 серпня 2025 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Миколаївського апеляційного суду у складі:

головуючої-судді: Ямкової О. О.,

суддів: Крамаренко Т. В., Локтіонової О. В.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу

за апеляційною скаргою

ОСОБА_1 ,

поданою від її імені адвокаткою Губською Юлією Олександрівною,

на рішення Веселинівського районного суду Миколаївської області від 2 червня 2025 року, ухваленого під головуванням судді Тустановського А. О. у селищі Веселинове Миколаївської області об 09 год 30 хв зі складанням повного судового рішення 3 червня 2025 року, у справі

за позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал»

(далі - ТОВ ФК «Фінтраст Капітал»)

до ОСОБА_1

про стягнення кредитної заборгованості,

В С Т А Н О В И Л А:

У листопаді 2024 року ТОВ ФК «Фінтраст Україна» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення 88 704 грн кредитної заборгованості.

В обґрунтування своїх вимог товариство зазначило, що 23 вересня 2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю (ТОВ) «Лінеура Україна» та відповідачкою за допомогою використання одноразового ідентифікатора укладено договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту №4001472.

За умовами договору ТОВ «Лінеура Україна» надало позичальниці ОСОБА_1 кредитні кошти у сумі 12 600 грн строком на 350 днів до 7 вересня 2024 року зі сплатою процентів кожні 25 днів за стандартною 2% або зниженою 1,4% процентними ставками.

Позивач зазначав, що стандартна процентна ставка 2% застосовується протягом усього строку дії договору, а знижена процента ставка 1,4% застосовується у разі сплати коштів у розмірі не меншому ніж перший платіж зазначений у графіку платежів у строк до 18 жовтня 2023 року.

Втім, зобов`язання за договором ОСОБА_2 не виконані та отримані кредитні кошти позичальницею не повернуті.

Тому, у зв`язку з невиконанням відповідачкою своїх обов`язків 24 травня 2024 року ТОВ «Лінеура Україна» відступила право вимоги до ОСОБА_1 позивачу на підставі договору факторингу № 24/05/2024.

За таких обставин, на момент звернення до суду ТОВ «Фінтраст Україна», яке є правонаступником первісного кредитору, заборгованість позичальниці за договором становить 88 704 грн та складається з: 12 600 грн заборгованості за кредитом, 60 984 грн заборгованості за процентами нарахованих первісним кредитором і 15 120 грн процентів за користування кредитом нарахованих фактором.

У відзиві на позовну заяву відповідачка, від імені якої діє представниця ОСОБА_3 , вважала позовні вимоги необґрунтованими, та такими, що не підлягають задоволенню, посилаючись на ті обставини, що позивачем належним чином не доведено факт укладення договору з відповідачкою, з узгодженням саме таких його умов. Вказувала, що саме тільки зазначення в кредитному договорі персональних даних відповідачки не підтверджує проходження нею верифікації та ідентифікації особи.

Також позивачем не підтверджено факт перерахування грошових коштів кредитором клієнтові, що тягне за собою неукладеність договору відступлення права вимоги. Крім того переуступка права неіснуючої вимоги заборонена законодавством.

Додатково заперечила проти задоволення клопотання про витребування доказів надходження грошових коштів в АТ КБ «Приватбанк».

Посилалась на відповідну судову практику.

17 лютого 2025 року позивач звернувся із заявою про заміну позивача на ТОВ ФК «Фінтраст Капітал» у зв`язку із зміною найменування товариством.

Подав також відповідь на відзив, у якій заперечив доводи відповідачки та наголосив на дотриманні порядку укладення кредитного договору в електронній формі з підстав раніше викладених ним у позовній заяві та виконанні первісним кредитором свого обов`язку з виплати коштів ОСОБА_1 .

Посилався на відповідну судову практику.

Ухвалою Веселинівського районного суду Миколаївської області від 26 березня 2025 року задоволено клопотання позивача про витребування доказів, ухвалено про витребування з АТ КБ «Приватбанк» інформації стосовно належності платіжної карти відповідачці та підтвердження зарахування на цей рахунок коштів.

18 квітня 2025 року до Веселинівського районного суду Миколаївської області надійшло повідомлення АТ КБ «Приватбанк» на виконання вимог вищевказаної ухвали.

Рішенням Веселинівського районного суду Миколаївської області від 2 червня 2025 року позовна заява ТОВ ФК «Фінтраст Капітал» задоволена, ухвалено про стягнення з позичальниці ОСОБА_1 на користь товариства заборгованості за договором №4001472 від 23 вересня 2023 року у загальному розмірі 88 704 грн, яка складається із: заборгованості за тілом кредиту у розмірі 12 600 грн; заборгованості за процентами за користування кредитом нарахованими первісним кредитором у розмірі 60 984 грн та процентами за користування кредитом нарахованими позивачем у розмірі 15 120 грн. Розподілено судові витрати та стягнуто 10 000 грн витрат на правничу допомогу.

При ухваленні рішення суд першої інстанції виходив з обґрунтованості позовних вимог.

В апеляційній скарзі відповідачка ОСОБА_1 , діючи через свою представницю Губську Ю. О., посилаючись на те, що рішення суду прийняте з порушенням норм процесуального права та цивільного судочинства, з визнанням встановленими обставин, що є недоведеними, та з невідповідністю викладених висновків обставинам справи, просила його скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

На думку відповідачки позивач не виконав свого обов`язку з доведення умов кредитного договору та наявності заборгованості, оскільки надані ним докази для підтвердження здійснення безготівкових розрахунків не відповідають чинному законодавству, банківським правилам та звичаям ділового обороту.

Сам договір не містить доказів його підписання відповідачкою одноразовим ідентифікатором, її ідентифікацію та верифікацію особи, а містить лише зазначення персональних даних ОСОБА_1 , що не є безумовним доказом його підписання. Будь-які документи, що підтверджують особу позичальниці в матеріалах справи відсутні. Також не надано належних та допустимих доказів перерахування коштів за позикою саме позивачем, оскільки лист ТОВ «Універсальні платіжні рішення» про здійснення перерахування таким не є.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач вважав її доводи необґрунтованими, а рішення суду таким, що відповідає обставинам справи та нормам матеріального права, переважно з аргументів аналогічних, викладених ним раніше у позовній заяві та відповіді на відзив. Звернув увагу суду апеляційної інстанції на те, що укладений договір повністю відповідає вимогам електронного договору, є підписаним із застосуванням одноразового ідентифікатора та із встановленням особи позичальниці. В той же час матеріали справи містять належні докази перерахування грошових коштів за договором ОСОБА_1 за допомого платіжного провайдера, що відповідає вимогам чинного законодавства та сталій судовій практиці.

Вказував, що набув права вимоги за укладеним з ОСОБА_1 кредитного договору на підставі укладеного з первісним кредитором договору факторингу та користуючись своїм правом продовжив нарахування процентів за користування кредитом в межах строку дії договору.

Просив стягнути з відповідачки 8 000 грн витрат на правничу допомогу надану в суді апеляційної інстанції.

Ухвалами Миколаївського апеляційного суду від 24 липня та 7 серпня 2025 року справу призначено до розгляду без повідомлення учасників справу за положеннями частини 1 статті 369 ЦПК України, в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши наведені в скарзі доводи та дослідивши матеріали справи в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.

За положеннями статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

За змістом статей 1046, 1049 ЦК України визначається, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно з статтею 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

За приписами статті 11 зазначеного Закону електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми)про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Відповідно до статті 12 вказаного Закону, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору.

Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом.

При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (вебсайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення.

Верховний Суд у постанові від 7 жовтня 2020 року під час розгляду справи №127/33824/19 зауважив, що без отримання листа на адресу електронної пошти та смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір не був би укладений.

Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 9 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 14 червня 2022 року у справі №757/40395/20.

При вирішенні справи судом встановлено, що 23 вересня 2023 року між ТОВ «Лінеура» та ОСОБА_1 , після отримання нею інформації про умови кредитування та орієнтовну загальну вартість кредиту, укладено договір про надання коштв на умовах споживчого кредиту № 4001472 на суму 12 600 грн на строк кредитування в 350 днів та з періодичністю сплати платежів 25 днів, який підписаний позичальницею за допомогою одноразового цифрового ідентифікатору С048 (т. 1 а.с.39-57, 59-63).

За умовами пунктів 1.4.1 та 1.4.2 договору його сторонами визначено, що проценти за користування кредитом протягом фактичного строку користування та в межах встановленого строку кредитування нараховуються за стандартною ставкою 2% за кожен день користування. За умови, якщо позичальниця до 18 жовтня 2023 року включно або протягом трьох календарних днів, що слідують за вказаною датою сплатить кошти в сумі не менше першого платежу або здійснить дострокове часткове повернення кредиту до кредиту може бути застосована знижена процентна ставка 1,4% у день. При цьому у випадку невиконання позичальницею умов для отримання індивідуальної знижки від первісного кредитора, користування кредитом здійснюється за стандартною процентною ставкою (т. 1 а.с.39-57).

У відповідності до таблиці обчислення загальної вартості кредиту для клієнта, яка є додатком №1 до вищевказаного договору погашення кредиту мало здійснюватись 18 жовтня 2023 року у сумі 4 410 грн та в подальшому рівними частинами по 6 300 грн кожні 25 днів (т. 1 а.с. 31).

Договір, додаток до нього та паспорт споживчого кредитування підписано позичальницею за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором С048 (т. 1 а.с.31, 39-57, 59-61).

За такого оформивши заявки та заповнивши анкети на сайті товариства, обравши для себе розмір та строк кредитування, надавши свої паспортні дані, номер телефону для отримання одноразового ідентифікатора та номер банківської карти для зарахування коштів відповідачка уклала кредитний договір у електронному вигляді.

При цьому посилання відповідачки на не доведення позивачем обставин укладення договору про надання коштів на умовах споживчого кредиту є такими, що суперечать матеріалам справи.

Доказів протилежного матеріали справи не містять, відповідачкою відомостей, які б заперечували твердження позивача в силу положень статей 12, 81 ЦПК України не надано.

Як слідує з повідомлення Товариства з обмеженою відповідальністю «Універсальні платіжні рішення» 23 вересня 2023 року о 8 год 47 хв 13 сек ним успішно перераховано 12600 грн на платіжну картку НОМЕР_1 , номер транзакції в системі іРау 287990408 (т. 1 а.с.7, 29).

За повідомленням АТ КБ «Приватбанк» цією карткою є платіжна картка 516305, що емітована на ім`я ОСОБА_1 , і на яку 23 вересня 2023 року здійснено переказ коштів у розмірі 12 600 грн (т. 1 а.с.259).

В той же час відомостей про повернення ОСОБА_1 отриманої суми кредиту в розмірі 12 600 грн або сплату процентів за їх користування матеріали справи не містять.

24 травня 2024 року первісним кредитором ТОВ «Лінеура Україна» за договором факторингу, укладеним з ТОВ ФК «Фінтраст Україна» (назву змінено на ТОВ ФК «Фінтраст Капітал») відступлено право грошової вимоги до боржників щодо погашення заборгованості, строк платежу за якою настав (наявна вимога) або виникне в майбутньому (майбутня вимога) до третіх осіб боржників, зокрема, і за укладеним з позичальницею ОСОБА_1 договором (т. 1 а.с.162-171).

Тобто первісним кредитором, яким є ТОВ «Лінеура», факторові, яким став ТОВ ФК «Фінтраст Україна», перейменованому на ТОВ ФК «Фінтраст Капітал», передано право грошової вимоги до боржниці, якою є ОСОБА_1 , стосовно погашення заборгованості, строк платежу за якою настав або виникне в майбутньому, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту, плату за кредитом ( плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту (т. 1 а.с.82).

Для цього фактору передана фінансова документація, в тому числі, з розрахунку вимоги, строк платежу якої настав із загальним розміром боргу 73 584 грн, що складався з: 12 600 грн тіла кредиту та 60 984 грн процентів за користування кредитом нарахованих за період з 23 вересня 2023 року по 24 травня 2024 року. Сума боргу за процентами за користування первісним кредитом розрахована за стандартною ставкою 2 % на день. В подальшому новим кредитором ТОВ ФК «Фінтраст Капітал» за правом майбутньої вимоги до боржниці нараховано проценти за користування кредитом за стандартною процентною ставкою 2 % за період з 24 травня по 22 липня 2024 року на суму 15 120 грн (т. 1 а.с.67-76).

За положеннями статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами, в тому числі в частині права позикодавця на одержання від позичальника разом з позикою і процентів від її суми, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором (частина 1 статті 1048 ЦК України).

Відповідно до статті 1054 ЦК за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, установлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно зі статтею 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За розрахунками первісного кредитора та позивача, як правонаступника, відповідачем належним чином умови договорів не виконані та отримані кредитні кошти не повернуті.

Тому, враховуючи наведене та вимоги статті 526 ЦК України, за якими зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність підстав для стягнення на користь позивача з відповідачки ОСОБА_1 суми основного боргу та процентів за користування кредитними коштами у відповідності до умов договору, але помилився з визначенням розміру їх нарахування.

Так, відповідно до положень Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» внесено зміни до частини 5 статті Закону України «Про споживче кредитування» та визначено максимальний розмір денної процентної ставки, який застосовується після нарахування максимального розміру денної процентної ставки, що встановлюється тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», у відповідності до положень пункту 17 Прикінцевих та Перехідних положень цього Закону та не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %.

За наведеного заборгованість ОСОБА_1 за процентами за користування кредитом мала розраховуватись за період з 23 вересня 2023 року по 21 квітня 2024 року за ставкою 2% на день, а у період з 2 квітня по 22 липня 2024 року за ставкою 1,5 % на день, та складати за ставкою 2 % - 53 172 грн, а за ставкою 1,5 % - 17 388 грн, що разом утворює заборгованість за процентами за користування кредитними коштами у цей період суму в розмірі 70 560 грн.

За таких обставин пред`явлені вимоги про стягнення кредитної заборгованості підлягали частковому задоволенню, з урахуванням змін, що відбулися в чинному законодавстві, а саме на загальну суму 83 160 грн, яка складається з: 12 600 грн заборгованості за тілом кредитом та 70 560 грн заборгованості за процентами за користування кредитом.

Між тим, суд першої інстанції помилився в оцінці зазначених обставин при вирішенні позовних вимог із застосуванням норм матеріального права, внаслідок чого рішення суду в цій частині підлягає зміні з підстав, передбачених пунктами 3, 4 частини 1 статті 376 ЦПК України, із частковим задоволенням пред`явлених позовних вимог.

Враховуючи зміну судового рішення в частині підстав та обставин часткового задоволення позову, слід змінити і судове рішення в частині розподілу судових витрат та правової допомоги.

Так, у відповідності до положень статті 141 ЦПК України у зв`язку із зміною рішення суду першої інстанції та часткового задоволення позовних вимог, з відповідачки на користь позивача слід стягнути 2 271 грн судових витрат за розгляд справи в суді першої інстанції та 9000 грн витрат на правовому допомогу, у зв`язку із відсутністю спору щодо співмірності її розміру.

За наслідками перегляду справи в суді апеляційної інстанції слід розподілити судові витрати у відповідності до положень статей 137 та 141 ЦПК України, та стягнути на користь ОСОБА_1 з позивача ТОВ ФК «Фінтраст Капітал» 227 грн 10 коп. сплаченого нею судового збору. А з відповідачки на користь позивача витрати, понесені на правову допомогу, у зв`язку з подачею відзиву на суму 2 000 грн, з огляду на зміну судового рішення та зміст поданого відзиву, який є аналогічним змісту процесуальних документів, поданих позивачем у суді першої інстанції, за складання яких витрати на правову допомогу позивачу вже компенсовані.

Керуючись статтями 367, 374, 376, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану від її імені представницею ОСОБА_3 , - задовольнити частково.

Рішення Веселинівського районного суду Миколаївської області від 2 червня 2025 року змінити, зазначивши про часткове задоволення позову.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова Компанія «Фінтраст Капітал» за договором про надання коштів на умовах споживчого кредиту №4001472 від 23 вересня 2023 року заборгованість у загальному розмірі 83 160 грн, яка складається з: 12 600 грн заборгованості за тілом кредиту та 70 560 грн заборгованості за процентами за користування кредитом.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова Компанія «Фінтраст Капітал» 9 000 грн витрат на правничу допомогу та 2 271 грн судових витрат за розгляд справи в суді першої інстанції.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова Компанія «Фінтраст Капітал» на користь ОСОБА_1 227 грн 10 коп. судового збору, сплаченого за перегляд справи у суді апеляційної інстанції.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова Компанія «Фінтраст Капітал» 2 000 грн витрат на правничу допомогу у суді апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, але може бути оскаржена з цього дня в касаційному порядку протягом тридцяти днів до Верховного Суду у випадках, передбачених статтею 389 ЦПК України.

Головуюча О. О. Ямкова

Судді Т. В. Крамаренко

О. В. Локтіонова