Провадження № 2-др/522/38/25
УХВАЛА

02 вересня 2025 року Приморський районний суд м. Одеси, у складі:

головуючого судді Шенцевої О.П.,

при секретарі Сафтюк-Панько Б.Д.,

розглянувши у судовому засіданні в м. Одесі заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа Товариство з обмеженою відповідальністю «ВІТОРНЕЗЗ ЛІМІТЕД» про визнання права власності, вселення, усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням, за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Департамент надання адміністративних послуг Одеської міської ради про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Приморського районного суду м. Одеси перебувала справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа Товариство з обмеженою відповідальністю «ВІТОРНЕЗЗ ЛІМІТЕД» про визнання права власності, вселення, усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням, за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Департамент надання адміністративних послуг Одеської міської ради про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації.

01 травня 2024 року ОСОБА_1 подано заяву про ухвалення додаткового рішення у вказаній цивільній справі.

В обґрунтування заяви, ОСОБА_1 вказує, що 14.06.2023 року Приморським районним судом м. Одеси ухвалено рішення та відмовлено у позовних вимогах зустрічного позову в повному обсязі по справі № 522/15346/20. При цьому, судом не вирішено питання про судові витрати, що є підставою для ухвалення додаткового судового рішення.В поданій заяві заявник просить суд ухвалити додаткове рішення № 522/15346/20 в якому стягнути з ОСОБА_2 судові витрати, які поніс ОСОБА_1 по справі.

Вивчивши матеріали заяви, суд вважає, що у її задоволенні слід відмовити, на підставі нижченаведеного.

Судом встановлено, що 14 червня 2023 року рішенням Приморського районного суду м. Одеси у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа Товариство з обмеженою відповідальністю «ВІТОРНЕЗЗ ЛІМІТЕД» про визнання права власності, вселення, усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням відмовлено у повному обсязі. У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Департамент надання адміністративних послуг Одеської міської ради про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації відмовлено у повному обсязі.

В подальшому, на запит за вх.№67993/23 від 03.08.2023 року, за вх.№69001/23 від 03.08.2023 року Приморський районний суд м. Одеси направив на адресу Одеського апеляційного суду справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 Позовна заява про визнання права власності, вселення та усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням, за участі третіх осіб: Департамент надання адміністративних послуг Одеської міської ради, ТОВ "ВІТОРНЕЗЗ ЛІМІТЕД".

Відповідно до протоколу передачі справи раніше визначеному складу суду від 01.05.2024 року заява ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа Товариство з обмеженою відповідальністю «ВІТОРНЕЗЗ ЛІМІТЕД» про визнання права власності, вселення, усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням, за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Департамент надання адміністративних послуг Одеської міської ради про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації, надійшла до провадження судді Приморського районного суду м. Одеси Шенцевої О.П.

Постановою Одеського апеляційного суду від 08 травня 2025 року: апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено; апеляційну скаргу представника Дігуляр Василя Васильовича в інтересах ОСОБА_1 залишено без задоволення;

рішення Приморського районного суду м. Одеси від 14 червня 2023 року в частині зустрічних позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участю третьої особи Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, зняття з реєстрації залишено без змін;

рішення Приморського районного суду м. Одеси від 14червня 2023року в частині позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 ,за участю третьої особи товариства з обмеженою відповідальністю «Віторнезз Лімітед» про визнання права власності на нерухоме майно, вселення, усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням скасовано;

позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , за участю третьої особи товариства з обмеженою відповідальністю «Віторнезз Лімітед» про визнання права власності на нерухоме майно, усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням шляхом вселення задоволено;

визнано за ОСОБА_2 як на частку у праві спільної сумісної власності подружжя право власності на частку квартири загальною площею 137,0 кв.м., житловою площею 71,8 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 01, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 ;

визнано за ОСОБА_2 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на частку квартири загальною площею 137,0 кв.м., житловою площею 71,8 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 01, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 ;

вселено ОСОБА_2 у квартиру загальною площею 137,0 кв.м., житловою площею 71,8 кв.м., розташовану за адресою: АДРЕСА_1 ;

стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати на сплату за подання позовної заяви судового збору в сумі 11350 грн. 80 коп., витрати на сплату за подання апеляційної скарги судового збору в сумі 15353 грн. 70 коп.

24 липня 2025 року до Приморського районного суду м. Одеси з Одеського апеляційного суду надійшла цивільна справа № 522/15346/20.

Частиною 1 статті 270 ЦПК України встановлено, що суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:

1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення;

2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати;

3) судом не вирішено питання про судові витрати;

4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.

У п. 20 Постанови Пленуму Верховного суду України № 14 від 18 грудня 2009 року було роз`яснено, що додаткове рішення може бути ухвалено лише у випадках і за умов, передбачених ЦПК; воно не може змінити суті основного рішення або містити в собі висновки про права та обов`язки осіб, які не брали участі у справі, чи вирішувати вимоги, не досліджені в судовому засіданні. Додаткове рішення може ухвалити лише той склад суду, що ухвалив рішення в даній справі. В іншому разі особа має право звернутися до суду з тими ж вимогами на загальних підставах. При порушенні питання про ухвалення додаткового рішення з інших підстав суд ухвалою відмовляє в задоволенні заяви.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч. 1 ст. 13 ЦПК України).

Як вбачається з матеріалів справи, судом прийнято рішення відповідно до заявлених позовних вимог та вирішено питання про стягнення судових витрат.

При цьому, ОСОБА_1 звертаючись до суду з заявою про ухвалення додаткового рішення суду, заявник не вказує яку саме суму судових витрат поніс останній та не надає жодних доказів на підтвердження таких витрат.

Суд зауважує, що 08 травня 2025 року постановою Одеського апеляційного суду апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено; апеляційну скаргу представника Дігуляр Василя Васильовича в інтересах ОСОБА_1 залишено без задоволення;

рішення Приморського районного суду м. Одеси від 14 червня 2023 року в частині зустрічних позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участю третьої особи Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, зняття з реєстрації залишено без змін;

рішення Приморського районного суду м.Одеси від 14червня 2023року вчастині позовнихвимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 ,за участютретьої особи товариства з обмеженою відповідальністю «Віторнезз Лімітед`про визнанняправа власності на нерухоме майно, вселення, усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням скасовано;

позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , за участю третьої особи товариства з обмеженою відповідальністю «Віторнезз Лімітед» про визнання права власності на нерухоме майно, усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням шляхом вселення задоволено;

визнано за ОСОБА_2 як на частку у праві спільної сумісної власності подружжя право власності на частку квартири загальною площею 137,0 кв.м, житловою площею 71,8 кв.м, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 01, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 ;

визнано за ОСОБА_2 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на частку квартири загальною площею 137,0 кв.м, житловою площею 71,8 кв.м, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 01, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 ;

вселено ОСОБА_2 у квартиру загальною площею 137,0 кв.м, житловою площею 71,8 кв.м, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 ;

стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати на сплату за подання позовної заяви судового збору в сумі 11350 грн. 80 коп., витрати на сплату за подання апеляційної скарги судового збору в сумі 15353 грн. 70 коп.

Отже, з матеріалів справи слідує, що суд скасовуючи рішення першої інстанції вирішив питання щодо стягнення судових витрат.

Водночас, слід звернути увагу, що за ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Однак, ОСОБА_1 порушив питання щодо стягнення судових витрат лише 01.05.2024 року, а саме рішення Приморського районного суду м. Одеси було винесено 14 червня 2023 року, тобто майже через рік після винесення рішення судом першої інстанції.

Крім того, згідно з ч. 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Водночас, 08 травня 2025 року постановою Одеського апеляційного суду задоволено апеляційну скаргу ОСОБА_2 , а апеляційну скаргу представника ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_1 залишено без задоволення.

При цьому, як слідує з матеріалів справи, ОСОБА_1 був обізнаний про винесення рішення 14.06.2023 року та відповідних заяв про стягнення судових витрат, у зв`язку з розглядом справи та їх розмір, представником до закінчення судових дебатів зроблено не було, а також, будь-яких заяв про поважність причин щодо неможливості подання відповідних доказів не заявляв.

Європейський суд з прав людини у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначив, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).

Також при вирішенні питання розподілу судових витрат суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність.

Таким чином, судом з`ясовано, що під час розгляду справи ОСОБА_1 не надавалось доказів щодо понесених судових витрат, а також до закінчення розгляду справи у відповідності до приписів ч.8 ст.141 ЦПК України не було подано усних або письмових заяв про надання відповідних доказів протягом п`яти днів після ухвалення рішення.

Відтак, з урахуванням всього вказаного, суд не вбачає підстав для винесення додаткового рішення.

За таких обставин, суд дійшов висновку про те, що рішення Приморського районного суду м. Одеси від 14.06.2023 року, з урахування постанови Одеського апеляційного суду від 08 травня 2025 року є повним, вимоги сторін розглянуті у повному обсязі, а тому підстав для ухвалення додаткового рішення судом не встановлено, в задоволенні заяви ОСОБА_1 та в прийнятті додаткового рішення про стягнення судових витрат слід відмовити.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 141, 260, 270 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа Товариство з обмеженою відповідальністю «ВІТОРНЕЗЗ ЛІМІТЕД» про визнання права власності, вселення, усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням, за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Департамент надання адміністративних послуг Одеської міської ради про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до суду апеляційної інстанції протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя