ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи: 766/9673/25 Головуючий в І інстанції: Зуб І.Ю.
Номер провадження: 22-ц/819/974/25 Доповідач: Базіль Л.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 вересня 2025 року м. Херсон

Херсонський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої судді (судді-доповідача) Базіль Л.В.,

суддів: Бездрабко В.О., Радченка С.В.,

секретар Андреєва В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 766/9673/25 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 18 липня 2025 року, постановлену у складі судді Зуб І.Ю.,-

ВСТАНОВИВ:

30 червня 2025 року суддею Херсонського міського суду Херсонської області було видано судовий наказ, яким стягнуто із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/ 4 частки його заробітку (доходу), але не більше десяти прожиткових мінімумів і не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 20.06.2025 року до досягнення дитиною повноліття.

Вважаючи, що такий судовий наказ видано з порушенням вимог процесуального законодавства, ОСОБА_1 подав через систему «Електронний суд» заяву, в якій просив визнати судовий наказ таким, що не підлягає виконанню, як виданий помилково з порушенням правил підсудності.

Вказуючи, що згідно з витягом з реєстру територіальної громади №2025/009342213 та копією паспорта громадянина України, він з 28 січня 2020 року зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , а тому, зважаючи на загальні правила підсудності, встановлені ЦПК України, Херсонський міський суд не мав повноважень на його видачу.

Ухвалою судді Херсонського міського суду Херсонської області від 18 липня 2025 року заяву ОСОБА_1 про визнання судового наказу від 30 червня 2025 року, виданого Херсонським міським судом Херсонської області у справі №766/9673/25, таким, що не підлягає виконанню, було повернуто заявнику без розгляду.

Судове рішення суд першої інстанції мотивував тим, що ОСОБА_1 всупереч вимогам цивільно-процесуального закону звернувся до суду із заявою про визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню, тоді як мав би звернутися із заявою про зменшення розміру аліментів або із заявою про перегляд за нововиявленими обставинами, а тому вважав, що наявні підстави, передбачені ч.6 ст.170 ЦПК України про повернення заяви заявникові без розгляду.

Не погодившись із такими висновками суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, у якій просить ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 18 липня 2025 року скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

ОСОБА_1 в апеляційній скарзі вказує на те, що суд помилково застосував ч.6 ст.170 ЦПК України, яка регулює порядок повернення неналежно оформленої заяви про скасування судового наказу, тоді як він просив про визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню як виданого помилково з порушенням правил підсудності, що є окремим способом захисту прав боржника у виконавчому провадженні, передбачений ст.432 ЦПК України.

ОСОБА_2 у відзиві на апеляційну скаргу з посиланням на необґрунтованість апеляційної скарги, її голослівність, просить залишити її без задоволення, а ухвалу суду без змін, як таку, що постановлена з дотриманням норм процесуального права. Звертає увагу на те, що вона зверталася із заявою про видачу судового наказу до Немишлянського районного суду м. Харкова, вважаючи, що ОСОБА_1 зареєстрований в Немишлянському районі м. Харкова, проте ухвалою Немишлянського районного суду м. Харкова від 17.06.2025 року їй відмовлено у видачі судового наказу з підстав того, що справа не належить до підсудності вказаного суду.

Вказує, що згідно з відповіді №1481039 від 16.06.2025 року з Єдиного державного демографічного реєстру, наданої на запит суду, ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , а тому Херсонський міський суд Херсонської області, перевіривши реєстрацію боржника, видав судовий наказ, дотримуючись правил підсудності.

15.08.2025 року ОСОБА_1 через систему «Електронний суд» подав додаткові пояснення у справі, в яких стверджує про порушення судом першої інстанції правил підсудності при видачі судового наказу, що в свою чергу тягне за собою реакцію інших порушень у виконавчому провадженні, яке відкрито не за місцем його проживання, ускладнюючи його захист і призводячи до додаткових витрат.

Учасники справи належним чином повідомлені про судове засідання 03.09.2025 року, в засідання не з`явилися.

02.09.2025 року ОСОБА_1 через систему "Електронний суд" направив до апеляційного суду заяву, в якій просив розглядати справи за його відсутності.

За викладених обставин, апеляційний суд вважав можливим провести розгляд справи за відсутності учасників справи, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи.

Частинами 1;2 статті 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст.160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених ст.161 цього Кодексу.

Пунктом 4 ч.1 ст.161 ЦПК України визначено, що судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину- ; на двох дітей -1/3, на трьох і більше дітей половини заробітку(доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб.

Вбачається, що 30 червня 2025 року суддею Херсонського міського суду Херсонської області було видано судовий наказ, яким стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/ 4 частки його заробітку (доходу), але не більше десяти прожиткових мінімумів і не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 20.06.2025 року до досягнення дитиною повноліття. (а.с.12)

15 липня 2025 року ОСОБА_1 подав заяву, в якій просив визнати наказ Херсонського міського суду Херсонської області від 30 червня 2023 року у справі №766/9673/25 таким, що не підлягає виконанню, як виданий помилково з порушенням правил підсудності (а.с.17-19). До заяви долучив копію паспорта та витяг з реєстру територіальної громади, сформований станом на 11.07.2025 рік, з яких слідує, що зареєстрованим місцем проживання ОСОБА_1 з 28.01.2020 року є адреса: АДРЕСА_1 .

Ухвалою суду першої інстанції від 30.06.2025 року повернуто ОСОБА_1 його заяву про визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню, без розгляду на підставі ч.6 ст.170 ЦПК України.

Суд вказав, що ОСОБА_1 , всупереч вимогам цивільно-процесуального закону, звернувся до суду із заявою про визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню, тоді як мав би звернутися із заявою про зменшення розміру аліментів або із заявою про перегляд судового наказу за нововиявленими обставинами.

Проте такого висновку суд першої інстанції дійшов з порушенням норм процесуального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Згідно з ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст.173 ЦПК України, суд може внести виправлення до судового наказу, визнати його таким, що не підлягає виконанню, в порядку визначеному ст.432 ЦПК України.

За положеннями ч.ч.1,2 ст.432 ЦПК України суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню. Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю чи частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Виходячи із аналізу наведених норм процесуального права, слідує, що законодавець визначив право боржника на звернення до суду із вимогою про визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню, на що суд першої інстанції уваги не звернув, не перевірив доводів заявника щодо порушення правил підсудності та не ухвалив судового рішення по суті заявлених вимог з урахуванням всіх обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення.

За наведених обставин апеляційний суд вважає, що постановлена судом ухвала про повернення заяви про визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню заявникові без розгляду не відповідає вимогам цивільного процесуального закону та згідно положень п.4 ч.1 ст.379 ЦПК України підлягає скасуванню із направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

На підставі викладеного і керуючись ст.374,379,381-184 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 18 липня 2025 року скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуюча: Л.В. Базіль

Судді В.О. Бездрабко

С.В. Радченко