Справа № 285/2858/25
провадження у справі № 2/0285/1457/25
29 серпня 2025 року м. Звягель
Звягельський міськрайонний суд Житомирської області
у складі: головуючої судді Михайловської А.В.,
за участі секретаря судового засідання Валінкевич І.І.,
сторони у справі : позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДИТ - КАПІТАЛ», представник позивача Осадча Т.С., відповідач ОСОБА_1 , представник відповідача - Зачепіло З.Я.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДИТ КАПІТАЛ» ( надалі ТОВ «ФК«КРЕДИТ КАПІТАЛ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості , -
19.06.2025 представник ТОВ «ФК«КРЕДИТ КАПІТАЛ» звернувся до суду із зазначеним позовом та просив стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДИТ КАПІТАЛ» заборгованість за кредитним договором № 7376103 від 17.02.2024 у розмірі 31 561,20 грн та судові витрати, що складаються з судового збору у розмірі 2 422,40 грн.
В обґрунтування позову зазначив, що 17.02.2024 між ТОВ «МІЛОАН» та відповідачем ОСОБА_1 укладено електронний кредитний договір №7376103, відповідно до умов якого відповідач отримала кредит у розмірі 10 000,00 грн, зі сплатою процентів за користування кредитом та комісії, що передбачено кредитним договором. Відповідач не виконала умов кредитного договору.
29.07.2024 між ТОВ МІЛОАН та позивачем ТОВ ФК КРЕДИТ-КАПІТАЛ було укладено Договір відступлення прав вимоги № 108-МЛ, відповідно до якого відбулося відступлення на користь позивача права грошової вимоги до боржників, у т.ч. і до відповідача ОСОБА_1 за кредитним договором №7376103.
Сума заборгованості відповідача перед позивачем становить на дату відступлення права вимоги у розмірі 31 561,20 грн грн, з яких 8 800,00 грн прострочена заборгованість за сумою кредиту, 21 761,20 грн прострочена заборгованість за сумою відсотків, 1 000,00 грн - прострочена комісія.
Оскільки відповідач не виконує свої зобов`язання відповідно до укладеного кредитного договору, тому відбулося звернення до суду.
30.05.2025 після виконання вимог ст. 187 ЦПК України прийнято до розгляду судом даний позов, відкрито провадження у справі, розгляд справи постановлено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.
09.06.2025 року від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому просив, позовні вимоги задовольнити частково, а саме тіло кредиту 8 800,00 грн, в іншій частині відмовити. В обгрунтування відзиву вказав, що кредитний договір містить завищену процентну ставку, яка суперечить вимогам Закону України «Про споживче товариство». Нарахування комісії у розмірі 1 000,00 грн суперечить нормам чинного законодавства та порушує права споживачів, зокрема постановою Верховного суду у справі № 363/1834/17 висновано, що банк неповноважний стягувати з позичальника плату( комісію) за управління кредитом, адже такі дії не становлять банківську послугу, яку замовив позичальник ( або супровідну до неї), а є наслідком реалізації прав та обов`язків банку за кредитним договором і відповідають економічним потребам лише самого банку. Позивачем також не надано належного пояснення щодо розрахунку суми заборгованості в частині заборгованості по несплачених відсотках. Вважає, що кредитний договір є незаконним та необгрунтованим, оскільки первісний кредитор не забезпечив належного ознайомлення з умовами договору, так як останній укладено в електронній формі.
13.06.2025 до суду надійшов відповідь на відзив, в якому представник позивача підтримав позовні вимоги в повному обсязі з підстав, вказаних у позові, вказавши, що обставини та підстави, вказані у відзиві на позовну заяву є оціночними судженнями сторони відповідача, які не підкріплені жодними фактичними доказами.
Представник позивача в судове засідання не з`явився. Подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі.
Відповідач та його представник в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце судового засідання повідомлені належним чином, про причини неявки не повідомили.
Відповідно до вимог ч.1 ст.223 ЦПК України, суд вважає за можливе проводити розгляд справи за відсутності сторін та наявних у справі доказів.
В зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи, фіксація судового процесу на підставі ч.2 ст. 247 ЦПК України за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалася.
З`ясувавши обставини, на які учасники справи посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, дослідивши докази, якими вони обґрунтовуються, суд дійшов наступного.
Судом встановлено, що між ТОВ « МІЛОАН» та відповідачем ОСОБА_1 було укладено електронний Договір про споживчий кредит №7376103 від 17.02.2024 ( кредитний договір), за яким кредитодавець на умовах визначеним цим Договором зобов`язався надати позичальнику грошові кошти, а позичальник зобов`язався повернути кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом в рекомендовану дату, але не пізніше дати остаточного погашення заборгованості. Відповідно до умов такого кредитування сума кредиту становить 10 000,00 грн строком на 105 днів з 17.02.2024. Дата остаточного повернення погашення заборгованості 01.06.2024. Орієнтовна загальна вартість кредиту за весь строк кредитування 34 250,00 грн. Комісія за надання кредиту 1 000,00 грн ( 10% від суми кредиту). Проценти за користування кредитом протягом пільгового розрахункового періоду 1,70 % за день ( 2 550,00 грн). Проценти протягом решти строку кредитування 2,30 % за день ( 20 700,00 грн). Платіжна картка позичальника, на яку має бути перерахована сума кредиту - № 5375 НОМЕР_1 .
Договір про споживчий кредит було підписано відповідачем шляхом накладення електронного підпису одноразовим ідентифікатором, що слідує з довідки про ідентифікацію та анкети заяви на кредит.
Відповідачу ОСОБА_1 було надано кредитні кошти ТОВ «МІЛОАН» на суму 10 000,00 грн відповідно до кредитного договору 7376103 від 17.02.2024, що вбачається з копії відомості про щоденні нарахування та погашення, а також з того факту, що відповідач визнала та не оспорила надання таких коштів, що слідує зі змісту відзиву на позовну заяву.
29.07.2024 між ТОВ « МІЛОАН» та ТОВ «ФК«КРЕДИТ КАПІТАЛ»укладено Договір відступлення прав вимоги № 108-МЛ, у відповідності до умов якого ТОВ МІЛОАНпередає (відступає) позивачу за плату належні йому права грошової вимоги, а позивач приймає належні права грошової вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників.
Відповідно до Витягу з Реєстру боржників до відступлення прав вимоги № 108-МЛ позивач набув право грошової вимоги до відповідача ОСОБА_1 згідно кредитного договору №7376103 від 17.02.2024, зі змісту якого слідує, що загальна сума заборгованості 31 561,20 грн, з яких 8 800,00 грн залишок за сумою кредиту, 21 761,20 грн залишок за сумою відсотків, 1 000,00 грн - залишок по комісії.
На підтвердження суми заборгованості, матеріали справи містять відомості про щоденні нарахування та погашення, виконану ТОВ «МІЛОАН» за період з 17.02.2024 по 10.06.2024 та виписку з особового рахунку за кредитним договором, виконану позивачем.
Надаючи оцінку сумі нарахованої заборгованості за період з 17.02.2024 по 10.06.2024 року, судом встановлено наступне. Так відповідно до кредитного договору строк кредитування становить по 01.06.2024 року, однак з урахуванням 2.3.1 кредитного договору такий строк було пролонговано відповідачем добровільно, шляхом сплати 11.03.2024 року комісії за управління та обслуговування кредиту у сумі 300 грн, за тим 25.03.2024 - 300,00 грн, 04.04.2024 - 300,00 грн, що в свою чергу стало підставою для продовження строку кредитування на 9 днів.
Вирішуючи спір, суд керується наступним.
Згідно п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Відповідно до ч. 1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.
За вимогами ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Згідно ст.1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору.
Статті 6 та 627 ЦК України визначають, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Відповідно до частини першої статті 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа.
Згідно статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.
У частинах першій та другій статті 639 ЦК України зазначено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
Згідно зі ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.
Первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні (ст.517 ЦК України).
За договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника) (ч.1 ст. 1077 ЦК України).
Згідно з частинами першою-четвертою статті 12, частинами першою п`ятою, шостою статті 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі №2-383/2010 зроблено висновок, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.
Так, матеріали справи не містять та відповідачем не надано доказів щодо спростування презумпції правомірності Договору про споживчий кредит від 17.02.2024. Зазначений договір недійсним не визнано. Натомість у відзиві на позовну заяву представник відповідача лише посилається на незаконність та необгрунтованість кредитного договору через порушення прав споживача.
Судом встановлено, що між сторонами виникли кредитні відносини, зокрема укладено кредитний договір, узгоджено розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк та умови кредитування, що свідчить про наявність волі відповідача для укладання такого договору.
Однак, у порушення умов кредитного договору відповідач своїх договірних зобов`язань належним чином не виконав, у зв`язку з чим виникла заборгованість.
Зазначені обставини підтверджуються дослідженими доказами та не спростовано відповідачем.
Посилання представника позивача на завищену процентну ставку в кредитному договорі є безпідставним, оскільки відповідно до Закону України « Про споживче кредитування», зокрема п. 17 розділу 4 Прикінцевих та перехідних положень, тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установлено, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати 2,5% ( до 22.04.2024 ) - перші 120 днів. Навіть з урахуванням дат пролонгації договору: 11.03.2024, 25.03.2024, 04.04.2024, денна процентна ставка відповідає вимогам Закону України «Про споживче кредитування» та залишається незмінною.
Крім цього, не знайшла свого підтвердження позиція сторони відповідача щодо неправомірного нарахування комісії у розмірі 1 000,00 грн. Так, представник відповідача посилається на постанову Верховного суду у справі № 363/1834/17, яким вказано, що банк неповноважний стягувати з позичальника плату ( комісію) за управління кредитом. Натомість позивачем заявлено вимогу про стягнення іншого виду комісії, зокрема комісії за надання кредиту, відповідно до п. 1.5.1. кредитного договору, погодженого сторонами, що не суперечить вимогам Закону України « Про споживче кредитування».
На підставі викладеного, суд вважає, що наданими стороною позивача доказами в обґрунтування заявлених позовних вимог підтверджено його право вимоги до відповідача та правомірність нарахування заборгованості за кредитним договором, доведено, що відповідачем належним чином не виконано взяті на себе зобов`язання згідно укладених договорів, заборгованість не погашена, що призвело до порушення майнових прав та інтересів позивача, а тому суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог та задоволення позову у повному обсязі.
Також відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені судові витрати, що складаються із сплаченого судового збору у сумі 2 422,40 грн.
Керуючись статтями 4, 12, 13, 76-83, 141, 258, 259, 264, 265, 268, 280-282, 284, 289, 352, 354, 355 ЦПК України, суд, -
Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДИТ КАПІТАЛ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДИТ КАПІТАЛ» заборгованість за кредитним договором № 7376103 від 17.02.2024 у розмірі 31 561 ( тридцять одна тисяча п`ятсот шістдесят одна) грн 20 коп та судові витрати, що складаються з судового збору у розмірі 2 422 ( дві тисячі чотириста двадцять дві ) грн 40 коп.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга на рішення подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Найменування сторін:

позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія "КРЕДИТ-КАПІТАЛ" ( , місцезнаходження - м. Львів, вул. Смаль-Стоцького, буд. 1, корп. 28 );

відповідач - ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце реєстрації - АДРЕСА_1 ).

Дата складення повного судового рішення 29.08.2025.

Суддя А.В.Михайловська