Справа №608/1465/25
Провадження №2/672/586/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 серпня 2025 року м. Городок

Городоцький районний суд Хмельницької області в складі: судді Шинкоренка С.В., за участю секретаря Терещук Н.А., розглянувши в порядку спрощеного провадження, з викликом сторін, у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Городка цивільну справу №608/1465/25 за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова Компанія «Профіт Капітал» до ОСОБА_1

про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

ТОВ "ФК «Профіт Капітал» звернулося в суд з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за договором позики, вказавши суду, що 03.05.2019 відповідно до укладеного кредитного договору №Z62.00212.005215375 з ПАТ «Ідея Банк» відповідач отримав кошти в сумі - 51602 грн. 00 коп., зі сплатою процентів, строком на 60 місяців.

Однак всупереч підписаній угоді, відповідач не виконав умови договору, не сплатив відсотки за користування коштами, своєчасно не здійснив повне погашення позики, що стало причиною виникнення простроченої заборгованості.

Ухвалою від 25.07.2025 було відкрито провадження у вказаній справі (а.с.61).

Представник позивача у поданій позовній заяві заявив клопотання про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав, просить їх задовольнити, стягнути з відповідача заборгованість в розмірі 134908 грн. 29 коп.

Відповідач в судове засідання не з`явився, однак його представниця подала відзив із заявою про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги визнала частково, а саме: 62496 грн. 06 коп. заборгованості.

У поданому відзиві представниця відповідача зазначила, що банком було протиправно нарахована сума 60580 грн. 76 коп. заборгованості по оплаті комісії, оскільки незрозуміло за які саме послуги відбулось це нарахування. Також вважає, що банком невірно нараховувались і проценти за кредитом і наданий позивачем розрахунок не містить жодної формули, що унеможливлює його перевірку.

Суд, оголосивши заяви сторін (їх представників), дослідивши подані докази, приходить до висновку, що позовна заява підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Судом об`єктивно встановлено, що відповідач зобов`язання по поверненню коштів, отриманих згідно укладеної кредитної угоди з ПАТ «Ідея Банк» від 03.05.2019 №Z62.00212.005215375 не виконав у зазначений строк.

19.12.2023 між ПАТ «Ідея Банк» та ТОВ "ОПТІМА ФАКТОРИНГ" було укладено договір факторингу, у відповідності до якого відбулось відступлення прав вимоги, зокрема, і за кредитним договором від 03.05.2019 №Z62.00212.005215375, що підтверджується копією вказаного договору та копією витягу з реєстру Боржників до Договору (а.с.16-27).

У подальшому, 22.12.2023, між ТОВ "ОПТІМА ФАКТОРИНГ" та ТОВ "ФК «Профіт Капітал» було укладено договір факторингу, у відповідності до якого відбулось відступлення прав вимоги, зокрема, і за кредитним договором від 03.05.2019 №Z62.00212.005215375, що підтверджується копією вказаного договору та копією витягу з реєстру Боржників до Договору (а.с.28-36).

З матеріалів справи вбачається, що позивач просить стягнути з відповідача заборгованість в сумі 134908 грн. 29 коп., яка складається з: 49338 грн. 22 коп. заборгованості за тілом кредиту; 24989 грн. 31 коп. заборгованості за процентами; 60580 грн. 76 коп. - заборгованості по оплаті комісії за обслуговування кредиту.

У відповідності до змісту кредитного договору від 03.05.2019 №Z62.00212.005215375 вбачається, що загальна сума кредиту становить 51602 грн. 00 коп. (п.1.2 договору). Строк користування кредитом 60 місяців (п.1.4 договору) (а.с. 5).

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч.1 ст.626 ЦК України).

В силу ч.1 ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно зі ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Як передбачено ч.1 ст.633 ЦК України, публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо).

Із положень ч.1 ст.634 ЦК України слідує, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Ч.1 ст. 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

За змістом ч.ч.1, 2 ст.1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Згідно з ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

В силу ч.1 ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У відповідності до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Тому, суд приходить до висновку, що фактично отримані та використані позичальником кошти в повному обсязі у добровільному порядку позивачу не повернуті.

Щодо укладення договору факторингу та підтвердження факту переходу права вимоги від первісного кредитора та правомірності продовження нарахування відсотків.

Кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) (п.1 ч.1 ст.512 ЦК України).

Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом (ч.3 ст.512 ЦК України).

Правочинами, на підставі яких відбувається відступлення права вимоги, можуть бути, зокрема, купівля-продаж, дарування, факторинг.

Ст.514 ЦК України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Тлумачення наведених норм свідчить, що права вимоги (майнові права) можуть бути відступлені (продані) лише за існуючим зобов`язанням; первісний кредитор може відступити (продати) тільки ті права вимоги (майнові права), які дійсно існують та йому належать; відступлення (продаж) прав вимоги (майнових прав) здійснюється виключно в межах того обсягу прав, який має в такому зобов`язанні кредитор.

Тобто відступлення права вимоги може здійснюватися тільки відносно дійсної вимоги, що існувала на момент переходу цих прав. Межі обсягу прав, що переходять до нового кредитора, можуть встановлюватися законом і договором, на підставі якого здійснюється перехід права. Обсяг і зміст прав, які переходять до нового кредитора є істотними умовами цього договору (висновок викладений в постанові Верховного Суду України від 05.07.2017 у справі № 752/8842/14-ц, постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 21.01.2019 у справі № 909/1411/13, від 13.10.2021 у справі № 910/11177/20).

Відповідно до правової позиції, яка викладена у постанові Верховного Суду від 04 червня 2020 року у справі № 910/1755/19, у зв`язку із заміною кредитора в зобов`язанні саме зобов`язання зберігається цілком і повністю, змінюється лише його суб`єктний склад у частині кредитора.

Передати можливо лише дійсне право вимоги, тобто таке, що виникає із зобов`язання, яке не припинилось на момент передачі прав новому кредитору, та умов правочину, які не є нікчемними та не визнані судом недійними.

Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Ст.530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Згідно ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Припис абзацу 2 ч. 1 ст. 1048 ЦК України про виплату процентів до дня повернення позики може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.

У відповідності до ч.ч.1,2,6 ст.81 ЦПК України визначено, що: Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст.89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Вирішуючи питання про стягнення тіла кредиту та нарахованих процентів, суд виходить із такого.

Як вбачається із паспорту споживчого кредиту, який узгоджений і підписаний сторонами, відповідач за 60 місяців використання кредитних коштів (останній день 03.05.2024) мав би повернути позивачу: 51602 грн. 00 коп. основної суми боргу; 25512 грн. 49 коп. відсотків, 89942 грн. 28 коп. платежів за додаткові та супутні послуги банку, а конкретно за «інші послуги банку», що визначено у розділі 7.4 (а.с. 6).

Разом із тим у графах 7.1 «за ведення рахунку», 7.2 «за розрахунково-касове обслуговування», 7.3 «комісія за надання кредиту», 8.1 «комісійний збір кредитного посередника», 8.2 «інша плата за послуги кредитного посередника» - відомості про будь-які прогнозовані нарахування відсутні, що надає суду можливість зробити висновок про те, що за даними статтями витрат будь-які нарахування відповідачу не здійснювались, оскільки не були обумовлені у паспорті споживчого кредиту.

З доданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що відповідач усього за період з 03.05.2019 по 03.03.2020 здійснив 13 платежів на користь кредитора на загальну суму 25020 грн. 49 коп. В подальшому припинив сплачувати будь-які кошти на повернення свого боргу (а.с.8-11).

Отже, з врахуванням графіку платежів, який міститься у паспорті споживчого кредиту по тілу кредиту та процентам: відповідач мав сплатити 51602 грн. 00 коп. заборгованості за тілом кредиту + 25512 грн. 49 коп. процентів, а фактично сплатив -25020 грн. 49 коп.

Тобто, суд вважає обґрунтованим та таким що підлягає до стягнення борг відповідача, який складається з: 52094 грн. 00 коп. заборгованості за тілом кредиту та процентами: (51602 грн. 00 коп. (тіло кредиту) + 25512 грн. 49 коп. (проценти що підлягали до нарахування) 25020 грн. 49 коп. (сума всіх платежів, внесених відповідачем).

Отже, саме такий розмір заборгованості за тілом кредиту та процентами і береться судом до уваги як вірний та такий, що підлягає до стягнення. Будь-яких доказів про інше позивачем суду надано не було.

Щодо нарахованих відповідачу комісій за обслуговування кредиту в сумі 60580 грн. 76 коп.

Як вказано судом вище, згідно паспорту споживчого кредиту чітко вбачається, що дані нарахування мали місце саме за п.7.4 «інші послуги банку», оскільки в інших пунктах будь-які прогнозовані нарахування не зазначені, а отже сторонами не узгоджувались (а.с. 6).

У п.1.5 кредитного договору вказано, що: «Під час користування кредитом Банк надає Позичальнику послуги з щомісячного обслуговування кредитної заборгованості,що визначені цим Договором та Договором комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (надалі ДКБОФО), за надання яких встановлена плата, відповідно до п.5 Додатку №1 як «Інші послуги Банку». Комісійна винагорода за переказ коштів та приймання готівки з подальшим зарахуванням на рахунки в Банку сплачується згідно діючих Тарифів Банку…

Жодних додатків до кредитного договору, які б були узгоджені з відповідачем, містили його підпис, позивачем до позовної заяви не долучено.

Отже, матеріали справи не містять доказів визнання відповідачем, зокрема, факту погодження між сторонами розміру та порядку нарахування комісії у будь-якому розмірі.

Крім того, суд звертає увагу, що у кредитному договорі наявне посилання на Договір комплексного банківського обслуговування фізичних осіб в частині розміру і підстав нарахування комісії, тобто на публічний договір, як невід`ємну частину кредитного договору.

При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме цей публічний договір розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи кредитну угоду від 03.05.2019 №Z62.00212.005215375, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема щодо сплати комісії, та, зокрема саме у зазначеному в цих документах розмірах і порядках нарахування.

Більш того, суд повторює, що в матеріалах справи взагалі відсутні вказаний публічний договір та тарифи банку, тобто відсутні докази, які б могли свідчити про розмір, порядок та підстави нарахування комісії.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги в частині стягнення з відповідача заборгованості по оплаті за обслуговування кредиту в сумі 60580 грн. 76 коп. є безпідставними та не підлягають задоволенню.

З врахуванням того, що позов задовольняється частково, то розподіл судових витрат має бути розподілено пропорційно до розміру задоволених вимог (ч.1 ст.141 ЦПК України).

Оскільки позов було задоволено у процентному відношенні на 38,61 %, то відповідно і сума стягнення судового збору та витрат на правничу допомогу на користь позивача має бути зменшена на цю різницю, що становить 1169 грн. 11 коп. судового збору та 2702 грн. 70 коп. витрат на правничу допомогу.

Керуючись ст.ст. 141, 265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова Компанія «Профіт Капітал» 52094 грн. 00 коп. (п`ятдесят дві тисячі дев`яносто чотири грн. 00 коп.) заборгованості за кредитом.

У задоволенні решти позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова Компанія «Профіт Капітал» судовий збір в сумі 1169 грн. 11 коп. та 2702 грн. 70 коп. витрат на правничу допомогу.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення строку на апеляційне оскарження. якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Позивач: товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова Компанія «Профіт Капітал» , 04071, вул. Набережно-Лугова 8, м. Київ, .

Представниця позивача: адвокат Ушакевич Марина Петрівна, ІПН НОМЕР_1 , 02094, про-т Л. Каденюка 23, а/с 57, м. Київ.

Відповідач: ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_2 ), АДРЕСА_1 .

Представниця відповідача: адвокат Ткаченко Світлана Василівна, ІПН НОМЕР_3 , АДРЕСА_2 .

Суддя: