КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження: Доповідач - Кафідова О.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ Справа № 752/2991/24

28 серпня 2025 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів Судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Кафідової О.В.

суддів - Оніщука М.І.

- Шебуєвої В.А.

при секретарі - Смолко А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Афадєєва Віталія Вікторовича на рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 15 квітня 2025 року, ухвалене під головуванням судді Борця Є.О. у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до акціонерного товариства «Сенс Банк» про визнання незаконною бездіяльність, що полягає в ухиленні від проведення реструктуризації боргу за кредитним договором, та зобов`язання виконати цю дію,-

в с т а н о в и в:

У лютому 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просив визнати незаконною бездіяльність відповідача, що полягає в ухиленні від проведення реструктуризації зобов`язань за кредитним договором №800000126 від 30 березня 2007 року та зобов`язати АТ «Сенс Банк» здійснити реструктуризацію грошових зобов`язань за вказаним договором.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що 30 березня 2007 року він уклав з АТ «Альфа-Банк» кредитний договір № 800000126. 22 липня 2021 року він подав до АТ «Сенс Банк», який є правонаступником АТ «Альфа-Банк» заяву про реструктуризацію зобов`язань за кредитним договором, на яку 30 серпня 2021 року отримав відмову, яка, на думку позивача, суперечить пункту 7 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування».

Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 15 квітня 2025 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до АТ «СенсБанк» про визнання незаконною бездіяльність, що полягає в ухиленні від проведення реструктуризації боргу за кредитним договором, та зобов`язання виконати цю дію, відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що наявність у власності позивача 1/3 частки в квартирі АДРЕСА_1 , згідно з пунктом 7 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування», перешкоджає проведенню реструктуризації зобов`язань за кредитним договором № 800000126 від 30 березня 2007 року.

Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, 27 травня 2025 року представник позивача - адвокат Афадєєв В.В. подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 15 квітня 2025 року та постановити нове, яким задовольнити позов в повному обсязі.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги заявник вказує на те, що У власності позичальника (який одночасно є іпотекодавцем) станом на дату звернення із заявою до Банку про проведення реструктуризації боргу за кредитним договором не було окремого житлового нерухомого майна, окрім частки квартири, яка не є власністю на цілий об`єкт житлового нерухомого майна, а тому не може вважатися «власністю на житлове нерухоме майно» в розумінні п. 7. розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування».

В судове засідання з`явився представник ОСОБА_1 адвокат Афадєєв В. В., який підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити.

Представник Акціонерного товариства «Сенс Банк» в судове засідання не з`явився, про причину неявки суд не повідомив. Відповідно до звіту про доставку вихідної кореспонденції Київського апеляційного суду, 03 липня 2025 року представник отримав поштову кореспонденцію засобами електронного зв`язку.

З огляду на вище викладене колегія суддів вважає за можливе проводити розгляд справи за відсутності не з`явившихся сторін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції вказаним вимогам закону відповідає.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, що 30 березня 2007 року ОСОБА_1 уклав з АТ «Альфа-Банк» кредитний договір №800000126, з умовами якого банк зобов`язався надати кредит в розмірі 52 500 доларів США, а позивач зобов`язався щомісячно до 30 березня 2032 року повертати кредит частинами та сплачувати проценти за користування ним в розмірі 11,50% річних. У випадку неналежного виконання грошових зобов`язань ОСОБА_1 зобов`язався додатково сплатити пеню в розмірі 1% від прострочених сум за кожен день прострочення.

В цей же день ОСОБА_1 уклав з АТ «Альфа-Банк» іпотечний договір №800000126-И, за яким, з метою забезпечення належного виконання грошового зобов`язання за кредитним договором, позивач передав в іпотеку банку земельну ділянку площею 0,2002 га з кадастровим номером :02:001:0138 з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування жилого будинку, розташовану по АДРЕСА_2 .

22 липня 2021 року ОСОБА_1 подав до АТ «Сенс Банк», який є право-наступником АТ «Альфа-Банк» заяву про реструктуризацію зобов`язань за кредитним договором №800000126 від 30 березня 2007 року.

Листом від 30 серпня 2021 року АТ «Сенс Банк» відмовив ОСОБА_1 у проведенні реструктуризації грошових зобов`язань за кредитним договором.

Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 422465775 від 13 квітня 2025 року ОСОБА_1 є власником 1/3 частки в квартирі АДРЕСА_1 .

За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

Конституційний Суд України у своєму рішенні від 10 листопада 2011 року у справі № 1-26/2011 вказав, що держава забезпечує особливий захист більш слабкого суб`єкта економічних відносин, а також фактичну, а не формальну рівність сторін у цивільно-правових відносинах, шляхом визначення особливостей договірних правовідносин у сфері споживчого кредитування та обмеження дії принципу свободи цивільного договору. Це здійснюється через встановлення особливого порядку укладення цивільних договорів споживчого кредиту, їх оспорювання, контролю за змістом та розподілу відповідальності між сторонами договору.

Відповідно до статті 2 Закону України від 15 листопада 2016 року № 1734-VIII«Про споживче кредитування» (далі - Закон № 1734-VIII) метою цього Закону є захист прав та законних інтересів споживачів і кредитодавців, створення належного конкурентного середовища на ринках фінансових послуг та підвищення довіри до нього, забезпечення сприятливих умов для розвитку економіки України, гармонізація законодавства України із законодавством Європейського Союзу та міжнародними стандартами.

Стаття 3 Закону № 1734-VIII визначає, що цей Закон регулює відносини між кредитодавцями, кредитними посередниками та споживачами під час надання послуг споживчого кредитування, а також відносини, що виникають у зв`язку з врегулюванням простроченої заборгованості за договорами про споживчий кредит та іншими договорами, передбаченими частиною другою цієї статті.

Відповідно до статті 17 Закону № 1734-VIII реструктуризація зобов`язань за договором про споживчий кредит - це зміна істотних умов договору про споживчий кредит, що здійснюється кредитодавцем на договірних умовах із споживачем і впливає на умови та/або порядок повернення такого кредиту.

13 квітня 2021 року Верховна Рада України прийняла Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо споживчих кредитів, наданих в іноземній валюті» № 1381-ІХ, який набрав чинності 23 квітня 2021 року. Цим Законом внесено зміни до Закону № 1734-VIII, а саме розділ IV «Прикінцеві та перехідні положення» доповнено пунктом 7.

Відповідно до підпунктів 1, 2 пункту 7 розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1734-VIII (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) обов`язковій реструктуризації підлягають зобов`язання, передбачені договором про споживчий кредит, наданий в іноземній валюті, у разі:

- наявності станом на день набрання чинності цим пунктом будь-якого непогашеного грошового зобов`язання (простроченого грошового зобов`язання та/або грошового зобов`язання, строк сплати якого не закінчився) перед кредитором, крім випадку переходу усіх прав кредитора до поручителя (заставодавця) у зв`язку з виконанням ним зобов`язань позичальника;

- відсутності станом на 01 січня 2014 року простроченої заборгованості, яку згідно з договором позичальник зобов`язаний сплатити не пізніше 01 січня 2014 року (крім простроченої заборгованості із сплати неустойки та інших платежів, нарахованих у зв`язку із простроченням позичальником платежів, та/або будь-якої заборгованості, строк сплати якої відповідно до договору спливає після 01 січня 2014 року, але яку кредитор вимагав повернути достроково (у строк до 01 січня 2014 року) у зв`язку з простроченням позичальником платежів), або якщо зазначену прострочену заборгованість погашено до дня проведення реструктуризації;

- виконання зобов`язань за договором забезпечено предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України «Про іпотеку» у вигляді майна, віднесеного до об`єктів житлового фонду (далі - житлове нерухоме майно), або об`єкта незавершеного житлового будівництва, або майнових прав на нього, або садового будинку, або земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), а загальна площа такого нерухомого майна (об`єкта незавершеного житлового будівництва) не перевищує для квартири 140 квадратних метрів, для житлового будинку - 250 квадратних метрів, для садового будинку - 250 квадратних метрів, для земельної ділянки - площі, визначеної пунктом «г» частини першої статті 121 ЗК України.

Крім того, вимагається виконання хоча б однієї з таких умов:

- предмет іпотеки - житлове нерухоме майно використовується як місце постійного проживання позичальника або майнового поручителя (крім житлового нерухомого майна, що розташоване на тимчасово окупованій території у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим та місті Севастополі), за умови відсутності у власності позичальника або майнового поручителя іншого житлового нерухомого майна (крім житлового нерухомого майна, що розташоване на тимчасово окупованій території у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим та місті Севастополі);

- у власності позичальника або майнового поручителя, який є власником предмета іпотеки - об`єкта незавершеного житлового будівництва, відсутнє інше житлове нерухоме майно (крім житлового нерухомого майна, що розташоване на тимчасово окупованій території у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим та місті Севастополі);

- предмет іпотеки - нерухоме житлове майно придбавалося повністю або частково за рахунок кредитних коштів, отриманих за договором, і умовами договору або іпотечного договору передбачено заборону реєстрації місця проживання позичальника або майнового поручителя за адресою розташування житлового нерухомого майна, за умови відсутності у власності позичальника або майнового поручителя іншого житлового нерухомого майна (крім житлового нерухомого майна, розташованого на тимчасово окупованій території у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим та місті Севастополі);

- предметом іпотеки є земельна ділянка для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), за умови відсутності у власності позичальника або майнового поручителя житлового нерухомого майна (крім житлового нерухомого майна, площа якого не перевищує 250 квадратних метрів, розташованого на зазначеній земельній ділянці, та житлового нерухомого майна, розташованого на тимчасово окупованій території у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим та місті Севастополі);

- предметом іпотеки є садовий будинок, за умови відсутності у власності позичальника або майнового поручителя житлового нерухомого майна (крім житлового нерухомого майна, розташованого на тимчасово окупованій території у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим та місті Севастополі);

Згідно із підпунктом 3 пункту 7 Розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування» реструктуризація зобов`язань, передбачених договором, здійснюється за заявою, що подається кредитору позичальником (особою, до якої перейшли права та обов`язки позичальника) або його представником (за законом або за наявності довіреності на вчинення таких дій) особисто або надсилається рекомендованим листом з повідомленням про вручення протягом трьох місяців з дня набрання чинності цим пунктом.

Відповідно до підпункту 4 пункту 7 Розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування» у заяві про проведення реструктуризації зазначаються: прізвище, ім`я та по батькові (за наявності) позичальника; найменування кредитодавця (повне або скорочене); інформація про дату укладення договору, яким передбачені зобов`язання, щодо реструктуризації яких подається заява; інформація про зареєстроване та фактичне місце проживання позичальника (особи, до якої перейшли права та обов`язки позичальника); інформація про всі наявні у власності позичальника (особи, до якої перейшли права та обов`язки позичальника) на дату підписання заяви об`єкти нерухомого майна, віднесені до об`єктів житлового фонду (зазначається кожен такий об`єкт нерухомого майна та його адреса); інформація про зареєстроване та фактичне місце проживання майнового поручителя та про всі наявні у його власності на дату підписання заяви об`єкти нерухомого майна, віднесені до об`єктів житлового фонду (зазначається кожен такий об`єкт нерухомого майна та його адреса), - у разі наявності майнового поручителя; документи, що підтверджують інформацію, зазначену у заяві (документи про склад сім`ї, про доходи іпотекодавця (позичальника та/або майнового поручителя) та членів його сім`ї - на вимогу кредитора), розширену інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно стосовно кожного члена сім`ї іпотекодавця (позичальника та/або майнового поручителя).

Закон України «Про споживче кредитування» визначає вичерпний перелік обставин при яких кредитор має право відмовити у реструктуризації за договорами про споживчий кредит, наданий в іноземній валюті, що відповідають зазначеним у підпунктах 1, 2 пункту 7 Розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування» критеріям (незалежно від дати укладення договору) та підлягають обов`язковій реструктуризації на вимогу позичальника: у разі пропуску позичальником строків, на подачу заяви, кредитор звільняється від обов`язку проведення реструктуризації зобов`язань за іпотечним кредитом на умовах, визначених цим законом (абзац 7 підпункту 3 пункту 7 Розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування»); у разі ненадання позичальником необхідних для проведення реструктуризації документів, зазначених у підпункті 4 пункту 7 Розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення», кредитор звільняється від обов`язку проведення реструктуризації зобов`язань за іпотечним кредитом на умовах, визначених цим пунктом (абзац 9 підпункту 4 пункту 7 Розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування»).

Судом встановлено, що кредитний договір №800000126 від 30 березня 2007 року є договором про споживчий кредит, що був наданий в іноземній валюті, виконання якого забезпечено іпотекою земельної ділянки площею 0,2002 га з кадастровим номером :02:001:0138 з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування жилого будинку, розташованої по АДРЕСА_2 .

Зі змісту інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №422465775 від 13 квітня 2025 року вбачається, що ОСОБА_1 є власником 1/3 частки в квартирі АДРЕСА_1 .

Враховуючи наведене, встановивши, що у власності позивача на момент його звернення до кредитора із заявою про здійснення реструктуризації боргу, перебувала 1/3 частина квартири, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для визнання незаконною бездіяльність АТ «Сенс Банк», що полягає в ухиленні від проведення реструктуризації зобов`язань за кредитним договором № 800000126 від 30 березня 2007 року, а також для покладення на відповідача зобов`язання здійснити реструктуризацію грошових зобов`язань за вказаним договором.

Судом першої інстанції повно встановлено обставини, що мають значення для справи, висновки суду відповідають наявним у матеріалах справах доказам.

Колегія суддів не вбачає порушень судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права.

Згідно з пунктом 1 частиною першою статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до частин першої статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 15 квітня 2025 року - без змін, оскільки підстави для скасування судового рішення відсутні.

Керуючись статтями 268, 367, 374, 375, 381-384, 389 ЦПК України, суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргупредставника ОСОБА_1 - адвоката Афадєєва Віталія Вікторовича залишити без задоволення.

Рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 15 квітня 2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складення повної постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови складено 01 вересня 2025 року

Головуючий: Судді: