г Інгулецький районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області
Справа № 213/3138/13-ц
Номер провадження 2/213/1/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 серпня 2025 року Інгулецький районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі : головуючого судді : Мазуренко В.В., при секретарі судового засідання: Гусаровій О.С., за участю представника позивача ОСОБА_1 , третьої особи, представника третьої особи ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Рзі, цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , третя особа Приватний нотаріус Криворізького міського нотаріального округу Січкар Богдана Валеріївна, про визнання заповіту недійсним, -

ВСТАНОВИВ

До суду надійшов вказаний позов, який в подальшому уточнювався, та відповідно до якого ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивача ОСОБА_5 - ОСОБА_6 , після смерті якої залишилась спадщина у вигляді квартири. 17.07.2013р. позивач звернувся до нотаріуса для оформлення спадщини, та дізнався, що 11.02.2013р. третьою особою було посвідчено заповіт матері позивача на відповідача. Зазначив, що відповідач не перебував у родинних відносинах з померлою ОСОБА_6 , відповідач є чоловіком ОСОБА_7 яка працювала соціальним працівником в КЗ Територіальний центр по обслуговуванню пенсіонерів та одиноких громадян, і здійснювала догляд за померлою, оскільки померла мала хронічні захворювання та не могла самостійно здійснювати догляд за собою. Померла ОСОБА_6 тривалий час хворіла, приймала різні сильнодіючі препарати, в останні роки страждала на сильні головні болі, погано орієнтувалась в звичайній обстановці, скаржилась на пам`ять, та з 2012р. взагалі не впізнавала рідних людей. Померла ніколи не повідомляла позивачу про бажання скласти на відповідача заповіт. Просив визнати заповіт від 11.02.2013р. складений ОСОБА_6 недійсним, оскільки померла в момент складання оспорюваного заповіту не могла усвідомлювати значення своїх дій, керувати ними. Вподальшому було залучено правонаступника позивача ОСОБА_3 .

Третьою особою подано Заперечення на позов (а.с.43,58 т1), відповідно до якого вважає оспорюваний заповіт дійсним та просить відмовити у позові. Вказує, що заповідач може призначити своїми спадкоємцями осіб незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин. Оскаржуваний заповіт було складено з дотриманням вимог стст1247, 1248 ЦК України щодо форми та посвідчення заповіту. Під час розмови нотаріуса з заповідачем, нотаріусом було встановлено, що заповідач цілком усвідомлювала значення та наслідки складання заповіту, волевиявлення заповідача було вільним, без вчинення стороннього впливу. Заповіт було вголос прочитано заповідачу та підписаний ОСОБА_6 . Заповіт відповідав волі заповідача, про що нею особисто було зазначено в заповіті. Третя особа зазначила, що посилання позивача на вік заповідача як на підставу порушення здатності ОСОБА_6 розуміти значення своїх дій є необґрунтованим.

Представник відповідача подав Заперечення на позов (а.с.47 т1), відповідно до якого звертав увагу, що позивачем не надано доказів, що в момент складання заповіту ОСОБА_6 не усвідомлювала значення своїм діям та не керувала ними. Не надано доказів прийняття медичних препаратів ОСОБА_6 , які б не давали останній усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Вказав, що позивач не виконував обов`язки сина померлої, не доглядав та не допомагав ОСОБА_6 . Просив відмовити у позові.

В судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги, посилалась на обставини викладені в позві.

Позивач позов підтримав.

Відповідач до суду повторно не з`явився, сторони не заперечували проти заочного розгляду справи.

Третя особа просила відмовити у позові.

Представник третьої особи просив відмовити у позові.

08.08.2013р. відкрито провадження у справі.

05.09.2013р. забезпечено позов.

11.12.2013р. витребувано докази.

14.01.2014р. призначено експертизу.

25.03.2014р. поновлено провадження.

13.06.2014р. витребувано докази.

26.12.2014р. призначено комісійну судово-медичну експертизу

23.04.2015р. поновлено провадження.

25.06.2015р. призначено повторну посмертну судово-психіатричну експертизу

18.03.2016р. поновлено провадження.

29.06.2017р. витребувано докази

21.09.2017р. витребувано докази.

15.01.2020р. справу прийнято до провадження суддею Алексєєвим О.В.

30.06.2020р. призначено повторну посмертну судово-психіатричну експертизу.

06.10.2021р. справу прийнято до провадження суддею Князєвою Н.В.

11.07.2022р. справу прийнято до провадження суддею Мазуренко В.В.

26.01.2023р. експертом ухвалу від 30.06.2020р. повернуто без виконання, судом поновлено провадження у справі.

15.03.2024р. закрито підготовче провадження.

15.05.2024р. витребувано докази.

07.10.2024р. витребувано докази.

20.11.2024р. залучено правонаступника позивача

Щодо допиту свідків, експертів, то сторони не вважали необхідним викликати свідків допитаних в суді попереднім складом суду. Було досліджено звукозапис допиту свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , з показів яких не встановлено стан ОСОБА_6 як такої що не могла усвідомлювати значення своїх дій, керувати ними. Щодо інших свідків сторони не бажали продовжувати дослідження звукозапису.

Вислухавши сторони, дослідивши письмові докази, суд дійшов наступного.

ІНФОРМАЦІЯ_2 народився ОСОБА_5 , батьками якого вказані: ОСОБА_12 , ОСОБА_13 (а.с.10,147т1).

05.05.1950р. ОСОБА_12 зареєстрував шлюб з ОСОБА_14 , та обом присвоєне прізвища ОСОБА_3 (а.с.9,148т1). ОСОБА_12 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.12,149т1).

06.07.1960р. ОСОБА_16 зареєстрував шлюб з ОСОБА_13 , та обом присвоєне прізвища ОСОБА_17 (а.с.8,150 т1).

11.02.2013р. ОСОБА_6 склала заповіт, яким усе належне їй майно заповіла ОСОБА_4 (а.с.137т1). Цей заповіт складено і підписано о 15:00 годині вдома у заповідача за адресою: АДРЕСА_1 , у зв`язку з хворобою та похилим віком ОСОБА_6 . Заповіт містить рукописний текст «Заповіт прочитано мною голос і приписано мною особисто в присутності нотаріуса. Заповіт відповідає моїй волі.» також наявний підпис заповідача. Заповіт посвідчено приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Січкар Б.В.. Заповіт записано нотаріусом зі слів ОСОБА_6 . Заповіт до підписання прочитаний уголос заповідачем ОСОБА_6 і власноручно підписано нею у присутності нотаріуса о 15:00годині. Особу заповідача встановлено, її дієздатність перевірено (а.с.137т1).

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_6 (а.с.7,129,156 т1). ОСОБА_6 була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 з 2008 року (а.с.130т1).

Із заявою про прийняття спадщини після ОСОБА_6 до нотаріуса звернувся ОСОБА_4 , ОСОБА_5 (а.с.125,143т1)

Громадянка ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , на підставі Договору №462 від 14.11.2012р. була прийнята на обслуговування у відділення соціальної допомоги вдома, на безкоштовній основі КУ Територіальний центр соціального обслуговування (надання соціальних послуг) №1 в Інгулецькому районі. 16.03.2013р. соціальне обслуговування припинено у зв`язку зі смертю (а.с.52т1).

Відповідно до відповіді на адвокатський запит КУ Центр первинної медико-санітарної допомоги №6 повідомили, що ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4, мешкала за адресою АДРЕСА_1 наглядом перебувала з 2011 року у терапевта та невролога з ДЗ: дісциркулярно енцефалопатія 3ст. Генералізований атеросклероз. Ішемічна хвороба серця: дифузний кардіосклероз. Гіпертонічна хвороба 2ст. СН 2А. Ризик 4. З 2011р. хвора кожного місяця зверталась за медичною допомогою з метою призначення гіпотензивної терапії. У березні 2011 року з приводу погіршення стану була призначена госпіталізація до терапевтичного відділення, від якого хвора відмовилась. В лютому 2013року хвора була оглянута на дому неврологом двічі та встановлено ДЗ: ранній відновлювальний період після перенесеного гострого порушення мозкового кровообігу. Помірний пара парез середнього ступіню тяжкості. Повна втрата ходи. Хворій також була призначена госпіталізація до неврологічного відділення, від якої вона відмовилась, лікування проводилось на дому. 16.03.2013р. бригадою швидкої допомоги була констатована біологічна смерть (а.с.72 т1)

На а.с. 95-104т1 наявна копія амбулаторної карти ОСОБА_6 , оригінал в додатках до справи. Згідно відповіді з вказаного медичного закладу, - інструкція, якою керується заклад, не містить роз`яснень щодо видання амбулаторних карт (а.с.233т1).

ОСОБА_6 під наглядом лікаря-психіатра не перебувала (а.с.121,122 т1).

04.02 та 08.02.2013р. ОСОБА_6 оглядала на дому лікар-невролог КДЦК З Криворізька міська лікарня №11 ДОР ОСОБА_18 (а.с.234т1)

Відповідно до відповіді КЗ КМЛ №11 ДОР, - хвора ОСОБА_6 на стаціонарному лікуванні в неврологічному відділенні не знаходилась, оглядалась на дому невропатологом ОСОБА_18 04.02.2013р. та 08.02.2013р. 04.02.2013р. Невропатолог (на дому). скарги: на періодичний головний біль, слабкість, зниження пам`яті на поточні події, перепади АТ, здратованість. Хвора мало контактна, внаслідок когнітивних порушень, на питання відповідає неадекватно, в особистій особі, часі, обстановці орієнтується важко, близьких не впізнає. ДХ: ОНМК, нижній пара парез середнього ступеню (04.02.2013р.), симптом вестибулярной дисфункції, зниження когнітивних функцій ( за шкалою MMSE 16б) ГБ 2-3 ст Потребує постійного стороннього догляду. 08.02.2013р. Невропатолог (на дому). ДЗ: РВП ОНМК, нижній пара парез середнього ступеню тяжкості, симптом вестибулярной дисфункції, зниження когнітивних функцій функцій ( за шкалою MMSE 16б) на фоні церебрального атеросклерозу. ГБ 2-3 ст Потребує постійного стороннього догляду (а.с.17-18 т2)

В КУ «ТЦСО №1» надано заяву ОСОБА_6 про прийняття на обслуговування (а.с.23 т3), медичний висновок в якому наявні примітки про 4 групу рухової активності, частково не здатна до самообслуговування (а.с.24 т3), Карта визначення індивідуальних потреб громадянина у соціальному обслуговуванні відповідно до якого ОСОБА_6 потребувала надання соц.. побутових послуг у відділенні соц.. допомоги вдома на платній основі (а.с.25-26 т3), Договір №367 та 462 про соціальне обслуговування відділенням соціальної допомоги з ОСОБА_6 , накази від 19.04.2012р. та 14.11.2012р., заява (а.с.27-33т3), Наказ від 18.03.2013р. про припинення соціального обслуговування (а.с.34т3).

Відповідно до відповіді КЗ КМЛ №11 ДОР від 07.07.2017р., - ОСОБА_6 не зверталась за лікуванням до КДЦК З КМЛ №11, викликів лікарів не зареєстровано, амбулаторна карта не заведена (а.с.35,36 т3).

Відповідно до відповіді КУ ЦПМСД №6 від 03.10.2017р. та доданого лікарського свідоцтва про смерть №532, - ОСОБА_6 , померла ІНФОРМАЦІЯ_1 від хронічної серцево-судинної недостатності ІІІ ст. (а.с.93,94).

ІНФОРМАЦІЯ_5 помер ОСОБА_5 (а.с.221,241 т4), після його смерті заведена спадкова справа (а.с.239 т4), спадкоємцем є син померлого - ОСОБА_3 (а.с.27-36 т5).

Відповідно до ст. 1257 ЦК України за позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі.

Як передбачено ч. 1 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частиною першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу, а саме, особа, яка вчиняє правочин, повинна мати обсяг цивільної дієздатності, волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Згідно з ч. 1 ст. 225 ЦК України правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а у разі її смерті - за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені.

Відповідно до Акту №57 посмертної судово-психіатричної експертизи (а.с.207-212т1), ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4, в період часу, що цікавить суд, 11.02.2013р., при складанні та підписанні нею заповіту страждала Судинним недоумством і за своїм психічним станом не могла розуміти значення своїх дій і керувати ними. ОСОБА_6 в період часу що відноситься до 11.02.2013р. згідно рекомендацій лікаря невролога від 04.02.2013р. та 08.02.2013р. медичні препарати, які пригнічують психічні функції (свідомість, мислення, пам`ять, увага) і тим самим надавали здатність не можливість розуміти значення своїх дій та керувати ними не значаться (а.с.207-212т1).

Відповідно до Висновку комісійної судово-медичної експертизи №61 від 23.03.2015р., згідно наданої медичної документації, неврологічний статус з описом рухливих функцій та мислення вперше описані 04.02.2013р. (за 7 діб до написання заповіту). До цього в карті є записи реєстрацій підвищених цифр артеріального тиску та клінічно незначних об`єктивних даних про стан дихальної системи; є відмітки про призначення лікування. Тобто вказані записи характеризують в основному лише факт підвищення артеріального тиску. При огляді на дому 04.02.2013р. описується наявність порушення контакту з оточуючими, порушення орієнтації особистості, часу, та обстановці, порушення ідентифікації навколишніх людей. При цьому в неврологічному статусі описується зниження м`язевої сили, зміни при виконанні координатор них проб (координаторні проби виконує невпевнено, з інтенцією з двох сторін), зміни чутливості на нижніх кінцівках, наявність хиткості в позі Ромберга. Оцінка вищевказаних тестів потребує відповідного рівня орієнтації та розуміння команд лікаря. Діагностується гостре порушення мозкового кровообігу, але відсутні будь-які описання гостроти розвитку вогнищевої неврологічної симптоматики. При огляді неврологом на дому 08.02.2013р. (за три доби до написання заповіту) вказується відсутність продуктивного контакту, порушення пам`яті, відсутність впізнання родичів, порушення мап`яті на поточні події, але, поряд з цим, також описується оцінка координатор них проб, функція стояння в позі Ромберга (нестійкість) Бали по шкалі MMSE 16б. Вважають необхідним відмітити, що оцінка ступеню враженості вестибулярних розладів та параперезу можлива при проведенні функціональних тестів, які потребують комунікації з пацієнткою та наявність базових функцій орієнтації. Діагноз «гостре порушення мозкового кровообігу» не підтверджений об`єктивними даними. Ключовим синдромом у даному випадку є деменція, в рамках якої, як правило, існують поступальні розлади, тобто порушення підтримки рівноваги. В даному випадку у пацієнтки має місце факт наявності деменції, з урахуванням наданих даних. Кратка шкала MMSE представлена 11 тестами, які включають оцінку пам`яті, орієнтацію у просторі, рахунок, письмо, зорово-просторові функції, моторику. Загальна кількість можливих балів - 30, з них до 10 балів - орієнтація в часі та просторі, до 11 балів - запам`ятання, рахунок та спогад, 3 тести (малювання до 1 балу), письмо (до 1 балу), етапний праксіс - до 3 балів, який потребує можливостей тонкої моторики пацієнтки, 7 тестів - до 23 балів - нормальної мовної функції. Тобто, при наявності «відсутності продуктивного контакту, порушення пам`яті, відсутності пізнавання родичів» можливість отримання по тесту 16 балів представляється вкрай сумнівним. Діагноз «гіпертонічна хвороба П-Ш стадії» вперше встановлений 11.01.13р. на підставі підвищення артеріального тиску, скарг на головний біль, головокружіння, серцебиття. Якихось результатів лабораторних та інших додаткових діагностичних досліджень, які б підтвердили вищезазначений діагноз, тим більш такої стадії (П-Ш), в медичній документації відсутні. Тому судити про своєчасність встановлення діагнозів, як неврологічного, так і самотинного характеру, не представляється можливим, так як до 04.02.2013р. хвора не спостерігалася лікарями належним чином, в тому числі і невропатологом, яким вперше була оглянута тільки 04.02.2013р. Але, не глядячи на вищезазначене, вважають, що діагнози, вірогідніше за все, встановлено вірно.

Діагноз «ранній відновлюваний період гострого порушення мозкового кровообігу (судинна деменція), нижній пара парез середнього ступеню, синдром вестибулярної дисфункції, зниження когнітивних функцій (за шкалою MMSE 16б.) Гіпертонічна хвороба ІІ - ІІІ ступеню» не є рубрифицированими, об`єктивними та науково обґрунтованими, хоча, як відмічено вище, встановлені (на підставі наданих документів) вірно. Оцінка якості проведення тесту за шкалою MMSE заочно не можлива, протоколи проведення тесту повинні знаходитись в амбулаторній карті. Шкала MMSE являється скринінговим амбулаторним інструментом для попереднього визначення ступеню вираженості деменції, для цього використовується 11 тестів. Для визначення факту деменції потребується деталізована оцінка стану базових доменов сприйнятті (орієнтації, уваги, мови, зорово-просторових функцій, контроль моторики, пракчич) і пам`яті (з протоколюванням), як мінімум з використанням шкали MMSE. Додаткові методи дослідження (томографія, лабораторна та інша діагностика) необхідні для з`ясування причини деменції, а не її факту наявності (а.с.132-143т2).

Відповідно до Висновку повторної посмертної судово-психіатричної експертизи №45 по результатам проведеного повторного посмертного судово-психіатричного дослідження експертна комісія дійшла висновку, що враховуючи розбіжності та малу інформативність наданих експертам свідчень та медичної документації, їх суперечливість і недостатність для оцінки актуального психічного стану хворої на час, що цікавить суд, для оцінки її когнітивних функцій загалом, відсутність свідчень про причини призначення хворою соціальної допомоги, умов її проживання та іншої інформації вказаної у п.22 цього висновку, за даним об`ємом об`єктів дослідження сформувати однозначні та науково обґрунтовані відповіді на питання поставлені судом перед експертами не представляється можливим (а.с.167-171 т2).

Повторна посмертна судово-психіатрична експертиза, призначена ухвалою від 30.06.2020р. проведена не була, ухвала повернута без виконання.

Згідно з постановою Постановою ПВСУ від 06.11.2009р., правила статті 225 ЦК поширюються на ті випадки, коли фізичну особу не визнано недієздатною, однак у момент вчинення правочину особа перебувала в такому стані, коли вона не могла усвідомлювати значення своїх дій та (або) не могла керувати ними (тимчасовий психічний розлад, нервове потрясіння тощо). Справи про визнання правочину недійсним із цих підстав вирішуються з урахуванням як висновку судово-психіатричної експертизи, так і інших доказів відповідно до статті 212 ЦПК.

Згідно з постановою Верховного Суду України від 29 лютого 2012 року № 6-9цс12, висновок про тимчасову недієздатність учасника правочину слід робити, перш за все, на основі доказів, які свідчать про внутрішній, психічний стан особи в момент вчинення правочину. Хоча висновок експертизи в такій справі є лише одним із доказів у справі і йому слід давати належну оцінку в сукупності з іншими доказами будь-які зовнішні обставини (показання свідків про поведінку особи тощо) мають лише побічне значення для встановлення того, чи була здатною особа в конкретний момент вчинення правочину розуміти значення своїх дій та (або) керувати ними.

Таким чином, враховуючи, що Акт №57 посмертної судово-психіатричної експертизи спростований Висновком комісійної судово-медичної експертизи №61, та у зв`язку з цим була призначена повторна посмертна судово-психіатрична експертиза, та врезультаті проведення якої (Висновок №45) однозначні висновки експерти не змогли надати, вказавши про необхідність надання додаткових матеріалів, інформації. Наступна призначена повторна посмертна судово-психіатрична експертиза проведена не була, і жодна зі сторін не просила повторно призначити повторну посмертну судово-психіатричну експертизу.

Тобто фактично відсутний експертний висновок, який би підтверджував, що ОСОБА_6 під час складання та підписання оспорюваного заповіту не могла розуміти значення своїх дій і керувати ними.

Щодо досліджених документів про стан здоров`я ОСОБА_6 , то враховуючи висновок комісійної судово-медичної експертизи №61 та роз`яснення які в ньому містяться, щодо недоведеності та сумнівності документально вказаних хвороб та ознак хвороб у ОСОБА_6 , суд не може вважати вказані медичні документи такими, що б підтверджували, що під час складання та підписання оспорюваного заповіту ОСОБА_6 не могла розуміти значення своїх дій і керувати ними.

Таким чином позов не підлягає задоволенню, оскільки не доведено, що під час складання та підписання оспорюваного заповіту ОСОБА_6 не могла розуміти значення своїх дій і керувати ними.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, враховуючи, що у позові відмовлено, судовий збір сплачений позивачем не компенсується. Витрати за проведену посмертну судово-психіатричну експертизу, яка призначалась за клопотанням позивача та ним оплачувалась, також не компенсується.

Щодо витрат відповідача на сплату проведених комісійної та повторних посмертних судово-психіатричних експертиз, сплату яких було на нього покладено, то матеріали справи не містять підтверджень понесених витрат за вказаними експертизами, та суми які фактично були сплачені відповідачем.

Вирішуючи питання про стягнення витрат на правничу допомогу, суд керується наступним.

Положеннями ст. 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Відповідно до приписів ст. ст. 133, 137 ЦПК України витрати на професійну правничу допомогу входять до складу судових витрат, пов`язаних з розглядом справи та підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. При цьому, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі, що зазначено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року по справі №826/1216/16 та неодноразово наголошено у постановах Верховного Суду, зокрема у постанові від 30 вересня 2020 року у справі №379/1418/18.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до матеріалів справи судові витрати третьої особи на професійну правничу допомогу становлять 10000,00 грн., які підтверджуються договором, актом виконаних робіт, повідомленням.

Встановлено, що правова допомога третій особі фактично була надана, позивачем не подано клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу та будь-яких доказів їх неспівмірності, а тому такі витрати підлягають стягненню з позивача.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 15, 60, 209, 212-215, 218, 224-228 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В

Позовну заяву ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , третя особа Приватний нотаріус Криворізького міського нотаріального округу Січкар Богдана Валеріївна, про визнання заповіту недійсним, - залишити без задоволення.

Скасувати ухвалу Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 05.09.2013р. (справа 213/3138/13-ц) про забезпечення позову по даній справі, а сааме щодо заборони Приватному нотаріусу Криворізького міського нотаріального округу Січкар Б.В. вчиняти дії щодо видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на ім`я ОСОБА_4 після смерті ОСОБА_6 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_19 витрати на правову допомогу в сумі 10000 грн.

Амбулаторну карту ОСОБА_6 повернути до КУ Центр первинної медико-санітарної допомоги №6.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд судового рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Позивач: ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_2

Відповідач: ОСОБА_4 , АДРЕСА_3

Третя особа Приватний нотаріус Криворізького міського нотаріального округу Січкар Богдана Валеріївна, м.Кривий Ріг, пр. Героїв Підпільників, 1.

Дата складення повного тексту судового рішення - 25.08.2025 року.

Суддя В.В. Мазуренко