Справа № 344/8656/25
Провадження № 2-п/344/53/25
У Х В А Л А

26 серпня 2025 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого-судді Бабій О.М.,

секретаря Волощук Є.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду заяву відповідачки ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення від 08 липня 2025 року у цивільній справі № 344/8656/25 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу,-

В С Т А Н О В И В:

Заочним рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 08 липня 2025 року задоволено позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу. Вирішено шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , зареєстрований 22.03.2005 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану у місті Івано-Франківськ Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, актовий запис №384- розірвати.

16 липня 2025 року відповідачка подала до суду заяву про перегляд заочного рішення, мотивуючи тим, що про існування спору їй не було відомо, повідомлення про розгляд справи їй не було вручено, а отримано нею на електронну пошту в період коли вона з дітьми перебувала за кордоном. То ж вона подала клопотання про відкладення судового засідання. Її відсутність в судовому засіданні порушило право на захист, вона була позбавлена можливості вжити заходів для примирення та збереження сім`ї, а також висловити свою думку щодо місця проживання дітей.

Відповідачка в судове засідання не з`явилась, 22 серпня 2025 року подала клопотання про розгляд заяви без її участі.

Позивач в судове засідання не з`явився, 26 серпня 2025 року подав заяву про розгляд заяви без його участі та вказав, що просить відмовити у задоволенні заяви, наполягає на розірванні шлюбу та вважає, що збереження сім`ї є неможливим.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

У відповідності до ст. 284 ЦПК України заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Частиною 1 статті 288 ЦПК України передбачено, що заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не надав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Як вбачається із матеріалів справи позов подано до суду 16 травня 2025 року.

Перше судове засідання у справі було призначено на 16 червня 2025 року.

Відповідачка була заздалегідь повідомлена про час та місце судового засідання, оскільки 20 травня 2025 року отримала смс повідомлення на номер телефону, а 22 травня 2025 року отримала ухвалу та копію позовної заяви (а.с.15а, 16).

Отже, у відповідачки до судового засідання був майже місяць щоб з`ясувати всі питання з позивачем та визначитись з можливістю примирення.

Якщо б збереження сім`ї, шлюбу було б можливим, то сторони могли з`явитись в судове засідання 06 червня 2025 року та просити суд надати їм строк для примирення, але відповідачка в судове засідання не з`явилась та про причини неявки суд не повідомила.

Тому судове засідання було відкладено на 08 липня 2025 року, про що відповідачка також була повідомлена.

Того ж дня, 16 червня 2025 року вона отримала смс повідомлення про дату та час наступного судового засідання (а.с.21).

Судову повістку на 08 липня 2025 року відповідачка вже не отримала, оскільки згідно відмітки на конверті «адресат відсутній за вказаною адресою».

Натомість 07 липня 2025 року о 20.57 год. відповідачка надіслала на електронну адресу суду скановану копію заяви в якій зазначено, що ОСОБА_3 просить відкласти розгляд справи, оскільки перебуває за межами Івано-Франківської області.

Суд повважав таку заяву не належно оформленою, оскільки вона не підписана за допомогою ЕЦП, також не надано доказів поважності причин неявки повторно в судове засідання та розглянув справу за відсутності відповідачки.

Згідно відмітки в паспорті відповідачки вона 07 липня 2025 року повернулась на територію України, а тому мала можливість з`явитись в судове засідання 08 липня 2025 року та надати свої пояснення, але цього не зробила.

Отже, в суду були всі підстави для прийняття заочного рішення у справі.

Нормою ч. 1ст. 288 ЦПК України передбачено, що заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Отже, для скасування заочного рішення необхідно встановити не лише поважність причин неявки відповідача в судове засідання, в якому було ухвалене заочне рішення, а й те, що його аргументи щодо обставин справи впливали на правильне її вирішення. Лише за сукупності двох умов можна вважати, що наявні підстави для скасування заочного рішення і призначення справи до розгляду у загальному порядку.

Судом встановлено, що справу було розглянуто у відсутності відповідачки на підставі наявних у справі доказів.

Відповідачка стверджує, що збереження їх з позивачем сім`ї є можливим, але позивач таке заперечує та 26 серпня 2025 року підтвердив це, подавши відповідну заяву.

Крім того, позивачем не ставилась вимога про визначення місця проживання дітей після розірвання шлюбу та суд таке питання не вирішував, а тому є безпідставними твердження відповідачки про те, що вона не мала можливості висловити свою думку щодо цього питання.

Якщо у сторін є спір з приводу визначення місця проживання дітей, то вони вправі звернутись до суду із відповідним позовом.

Разом із тим суд зазначає, що жодних доказів в підтвердження обставин викладених в заяві про перегляд заочного рішення до матеріалів справи не долучено, лише копії свідоцтв про народження дітей та копії закордонних паспортів, які підтверджують, що відповідачка перебувала на території України в день розгляду справи, але не з`явилась до суду та не повідомила належним чином судом про поважні причини неявки.

Відповідно до статті 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї.

Згідно частини 1статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Частинами 3, 4статті 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.

Згідно з частиною 2 статті104, частиною 3 статті105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у тому числі за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 СК України.

Частиною 3статті 109 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі чоловіка та дружини і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей.

Відповідно до частини 1 статті110, статті112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Отже, зважаючи на принципи рівноправності жінки і чоловіка, закон вимагає, щоб згода на одруження була взаємною. Принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії його реєстрації, а і під час знаходження в шлюбі, що зумовлює можливість добровільного розірвання шлюбу, про що записано в статті 16 Конвенції "Про дискримінацію жінок" в частині 1 підпункту "с", "однакові права і обов`язки під час шлюбу і після його розірвання".

Позивач звернувся до суду із позовом про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що шлюб фактично припинив існування та подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечать інтересам позивача, шлюб існує формально. При цьому, позивач не погодився на скасування заочного рішення, що вказує про те, що із відповідачкою вони не помирилися.

Судом встановлено, що за час розгляду справи, після винесення рішення суду та до часу розгляду заяви про перегляд заочного рішення суду сторони не помирилися, що свідчить про небажання позивача зберегти сім`ю.

Суд вважає, що незгода відповідачки на розірвання шлюбу не може бути підставою для скасування заочного рішення суду, оскільки це буде суперечити інтересам позивача.

Керуючись ст.ст. 287, 288 ЦПК України, суддя,

У Х В А Л И В :

Заяву відповідачки ОСОБА_3 про перегляд заочного рішення від 08 липня 2025 року у цивільній справі № 344/8656/25 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Бабій О.М.