Справа № 639/6424/25
Провадження №4-с/639/18/25
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 вересня 2025 року
Суддя Новобаварського районного суду міста Харкова Рубіжний С.О., перевіривши матеріали скарги ОСОБА_1 на дії/бездіяльність органу примусового виконання Холодногірсько Новобаварського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції, -
ВСТАНОВИВ:
29 серпня 2025 року до Новобаварського районного суду міста Харкова звернулася ОСОБА_1 , в особі свого представника адвоката Проніної В.М. зі скаргою на дії Холодногірсько Новобаварського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції, в якій просить суд поковити строк на прийняття скарги, визнати неправомірною бездіяльність уповноважених осіб Холодногірсько Новобаварського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції та зобов`язати зняти арешт з квартири АДРЕСА_1 , реєстраційний номер обтяження №10430166, на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчудження, 4-111/10, 01.11.2010, Ленінський ВДВС Харківського МУЮ.
У травні 2025 року ОСОБА_1 (надалі Скаржник) почала збирати документи на продаж свої квартири АДРЕСА_1 та дізналась, що на її квартиру накладений арешт ХолодногірськоНовобаварським ВДВС у місті Харкові СМУ Мінюсту (надалі Відповідач). 02.05.2025 року вона звернулась з заявою про зняття арешту до ХолодногірськоНовобаварського ВДВС у місті Харкові СМУ Мінюсту. 06.05.2025 року ОСОБА_1 звернулась з заявою до КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» ХМР щодо отримання копій документів на підставі, яких накладено арешт на її квартиру. 06.05.2025 року КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» ХМР надало відповідь на звернення ОСОБА_1 та копію Постанови Ленінського ВДВС ХМУЮ від 01.11.2010 року серія АА № 064671 про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, що міститься в наявних архівних матеріалах інвентаризаційної справ за адресою: АДРЕСА_2 . Назву «вулиця ОСОБА_2 » змінено на «вулиця Благовіщенська» згідно з рішенням 1 сесії скликання Харківської міської ради No 12/15 від 20.11.2015 «Про перейменування об`єкти топоніміки міста Харкова».
Заявниця звернулася із заявою безпосередньо до начальника Холодногірсько- Новобаварського ВДВС у місті Харкові СМУ Мінюсту, про зняття арешту з її майна, в якому було викладено обставини щодо помилкового накладення арешту на її майна, що на думку суду було достатньо для застосування приписів ч. 3 ст. 59 ЗУ «Про виконавче провадження», однак листом від 16.05.2025 року, якій вона отримала 02.06.2025 року, їй фактично було відмовлено у вирішенні даного питання.
Вказана заява містить відомості про те, що документ сформовано в системі «Електронний суд».
Суд, дослідивши матеріали заяви, приходить до висновку про наявність правових підстав для відмови у відкритті провадження.
Відповідно до ч. ч. 1, 5 ст. 125 Конституції України судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом. З метою захисту прав, свобод та інтересів особи у сфері публічно-правових відносин діють адміністративні суди.
Частиною 1 ст. 8 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» передбачено, що ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до юрисдикції якого вона віднесена процесуальним законом.
Згідно з ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС) завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Частиною 3 ст. КАС визначено, що провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.
За змістом ч. 1 ст. 4 КАС адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому, зокрема, хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 19 КАС юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.
Вжитий у цій процесуальній нормі термін «суб`єкт владних повноважень» позначає орган державної влади (у тому числі без статусу юридичної особи), орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (п. 7 ч. 1 ст. 4 КАС).
Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Частинами 1, 2 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом. Рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.
Відповідно до ст. 447 ЦПК сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.
Частиною 1 ст. 448 ЦПК передбачено, що скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.
Тобто зазначеними нормами ЦПК України передбачено можливість оскарження дій державного виконавця до того суду, який видав виконавчий документ на виконання свого рішення, ухваленого в порядку цивільного судочинства. Така скарга подається з метою судового контролю за виконанням судового рішення, ухваленого у цивільній справі.
Разом з тим відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 19 КАС юрисдикція адміністративних судів не поширюється на справи про накладення адміністративних стягнень, крім випадків, визначених цим Кодексом.
Отже, і механізм судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах, визначений статтею 382 цього Кодексу, не підлягає застосуванню до цих правовідносин (щодо накладення адміністративного стягнення).
Тобто згідно з наведеними нормами ЦПК та КАС право на звернення зі скаргою на дії державного виконавця в порядку судового контролю пов`язані з наявністю судового рішення, ухваленого за правилами цивільного та адміністративного судочинства відповідно, та його примусовим виконанням.
Зі змісту поданої скарги вбачається, що скаржник оскаржує дії державного виконавця у виконавчому провадженні з примусового виконання постанови Жовтневого районного суду м. Харкова у справі № 3-3556/09, проте до скарги копію судового рішення не додано.
З метою економії процесуального часу та правильного вирішення питання, підготовки справи до судового розгляду, судом було зроблено запит до архіву суду та отримано копію судового рішення, з якої вбачається, що у справі №3-3556/2009 постановою Жовтневого районного суду м. Харкова від 01 жовтня 2009 року визнано ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 винною в скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 163-1 КУпАП і накладено на неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу в дохід держави в розмірі 85 (вісімдесят п`ять) гривень.
Учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб (ч. 1 ст. 287 КАС).
Необхідно зауважити, що визначення юрисдикційності залежить від установлення судами таких обставин: чи є вказана скарга реалізацією учасником справи права на судовий контроль за виконанням судового рішення в конкретній справі, чи це є самостійним правом на оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів, їх посадових осіб, виконавця чи приватного виконавця як суб`єктів, наділених владними повноваженнями при вчиненні виконавчих дій.
З огляду на наведені вище положення чинного законодавства, враховуючи вимоги скарги, а також викладені в ній обставини, суд дійшов висновку, що спірні правовідносини необхідно вирішувати шляхом подання відповідної позовної заяви, як передбачено ч. 1 ст. 287 КАС.
З огляду на вищевикладене та керуючись приписами ч. 9 ст. 10, п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК, подана скарга не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.
Керуючись ст. ст. 186, 260, 287, 447 ЦПК України, суддя,-
УХВАЛИВ:
Відмовити у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_1 на дії/бездіяльність органу примусового виконання Холодногірсько Новобаварського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції.
Роз`яснити ОСОБА_1 , що вона має право звернутись з відповідною позовною заявою в порядку адміністративного судочинства до Харківського окружного адміністративного суду.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання повного тексту ухвали.

Повний текст ухвали складено 02.09.2025.

Суддя С.О. Рубіжний