Справа № 301/2175/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"03" вересня 2025 р. м. Іршава

Іршавський районний суд Закарпатської області в особі головуючої Пітерських М.О., при секретарі Чийпеш А.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Іршава в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до Іршавської міської ради про визначення розміру часток у спільній сумісній власності та встановлення факту, що має юридичне значення,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 звернулися в Іршавський районний суд з позовом до Іршавської міської ради про визначення розміру часток у спільній сумісній власності та встановлення факту, що має юридичне значення.

Позовні вимоги мотивовано тим, що згідно Свідоцтва про право власності на житло, яке видане 03.01.1997 року виконавчим комітетом Іршавської міської ради на підставі рішення виконкому Іршавської міської ради №116 від 23.08.1996 року, позивачам та ОСОБА_5 на праві приватної спільно-сумісної власності належить квартира АДРЕСА_1 . Дана квартира зареєстрована за ними у КП «Іршавське бюро технічної інвентаризації» 13.03.1997 року за реєстраційним номером 1270.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати/дружина позивачів - ОСОБА_6 . Після її смерті відкрилася спадщина на належну їй частку у вищевказаній квартирі.

Позивачі є спадкоємцями першої черги за законом після смерті матері та дружини ОСОБА_6 , після її смерті прийняли спадщину, так як на день її смерті були зареєстровані та проживали разом із спадкодавцем.

Оформити спадщину на частину майна померлої матері (дружини) як спадкоємці за законом першої черги та отримати свідоцтво про право на спадщину за законом на належну їй частку квартири позивачі не можуть, оскільки в свідоцтві про право власності на житло не виділено частку, що належала спадкодавцеві.

Померла ОСОБА_6 разом із позивачами однаково володіла та користувалися квартирою, між ними не було укладено ніяких угод відносно власності на квартиру, тому їхні частки, як співвласників у спільній сумісній власності, є рівними і кожному з них належить право власності на 1/5 частку квартири.

Так як спадкова квартира належала співвласникам на праві спільної сумісної власності, де частки співвласників не визначено, приватний нотаріус, посилаючись на відсутність документів, які підтверджують склад спадкового майна, зокрема, розмір частки у вказаній квартирі померлої ОСОБА_6 , повідомив про неможливість видати позивачам свідоцтво про право на спадщину.

Нотаріус може видати свідоцтво про право на спадщину після смерті одного з учасників спільної сумісної власності лише після виділення (визначення) частки померлого у спільному майні.

Оскільки будь-яких угод відносно власності на вказану квартиру між позивачами та їхньою матір`ю (дружиною) укладено не було, право власності на цю квартиру вони набули відповідно до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», а також виходячи із законодавчо встановленої рівності часток кожного із співвласників спільної сумісної власності, їхні частки у квартирі є рівними і кожному з них належить по 1/5 частці.

Крім того, при зверненні до приватного нотаріуса Хустського районного нотаріального округу Гецко А.І. було встановлено, що в правовстановлюючому документі - Свідоцтві про право власності на житло, яке видене виконавчим комітетом Іршавської міської ради 03.01.1997 року, допущено помилку в імені матері (дружини) позивачів, а саме: вказано « ОСОБА_5 » замість правильного « ОСОБА_6 » як зазначено у свідоцтві про смерть серії НОМЕР_1 від 27.11.2018 року та у свідоцтві про укладення шлюбу серії НОМЕР_2 від 17.02.1976 року.

Із зазначених документів вбачається, що Свідоцтво про право власності на житло від 03.01.1997 року було виготовлено та видано із помилками, які в даний час виправити неможливо шляхом внесення змін чи виправлень у вказане свідоцтво.

ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 просили:

-визначити, що частка кожного із співвласників квартири АДРЕСА_1 , а саме: ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , складає по 1/5 частки;

-встановити факт належності ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , Свідоцтва про право власності на житло, яке видане виконавчим комітетом Іршавської міської ради 03.01.1997 року на ім`я « ОСОБА_5 ».

Ухвалою Іршавського районного суду від 18.08.2025 року відкрито провадження у справі, справу призначено до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

В судове засідання позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та їхній представник ОСОБА_8 не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи були належним чином повідомлені, подали до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримали, просили такі задовольнити та розглянути справу по суті без їх участі (а.с.42,43,44,45,47).

Відповідач представник Іршавської міської ради в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, відзиву на позов не подав, подав заяву про розгляд справи без його участі за наявними у справі матеріалами (а.с. 46, 48-50).

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши повно і всебічно обставини, на які сторона посилалися, як на підставу своїх вимог, оцінивши докази на ствердження цих обставин в їх сукупності, суд вважає позов задовольнити, виходячи з таких підстав.

Згідно свідоцтва про право власності на житло, яке видано 03.01.1997 року виконавчим комітетом Іршавської міської ради на підставі рішення виконкому Іршавської міської ради №116 від 23.08.1996 року, квартира АДРЕСА_1 належить на праві приватної спільної сумісної власності ОСОБА_5 та членам її сім`ї: чоловіку ОСОБА_3 , дочці ОСОБА_4 1977 року народження, сину ОСОБА_1 1978 року народження та сину ОСОБА_2 1983 року народження (а.с.27).

Дана квартира набута у власність внаслідок приватизації державного житлового фонду відповідно до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», частки кожного із співвласників у приватизованій квартирі не визначені.

13.03.1997 року право власності на зазначене нерухоме майно зареєстровано в КП «Іршавське бюро технічної інвентаризації», номер запису 1270 в книзі №8, що підтверджується копією реєстрового напису на документі про право особистої власності (а.с.27 на звороті).

Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду» визначено, що наймач і члени його сім`ї, які на день приватизації мешкали в квартирі, набувають право спільної сумісної власності на квартиру внаслідок її приватизації.

Відповідно до частини першої статті 368 Цивільного кодексу України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.

Частиною 2 статті 370 ЦК України визначено, що у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

Договору про зміну часток між співвласниками квартири не укладалося, відповідного судового рішення не приймалося, тому розмір часток співвласників житла, що розташоване в АДРЕСА_2 , а саме: ОСОБА_6 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є рівними і становить по 1/5 частці.

Позивач ОСОБА_3 є чоловіком ОСОБА_6 , що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_2 від 17.02.1976 року (а.с.14).

Позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_4 є дітьми ОСОБА_6 , що підтверджується копіями свідоцтв про народження позивачів (а.с. 11, 12, 13).

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 27.11.2018 року (а.с.10).

З матеріалів справи вбачається, що позивачі не можуть оформити спадщину після смерті своєї дружини та матері співвласника квартири, оскільки видача свідоцтва про право на спадщину після смерті одного з учасників спільної сумісної власності можлива тільки після виділення (визначення) частки померлого у спільному майні.

Враховуючи наведене, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про визначення розміру часток у спільній сумісній власності на квартиру є обґрунтованими і підлягають задоволенню.

Відповідно до п.6 ч.1 та ч.2 ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Судом встановлено, що у свідоцтві про укладення шлюбу серії НОМЕР_2 від 17.02.1976 року, мати та дружина позивачів вказана як ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка 17.02.1976 року зареєструвала шлюб із ОСОБА_3 , у зв`язку з чим змінила прізвище з « ОСОБА_10 » на « ОСОБА_11 » (а.с.14).

У свідоцтвах про народження дітей: ОСОБА_2 серії НОМЕР_3 від 04.08.1983 року (а.с.11), ОСОБА_1 серії НОМЕР_4 від 25.11.1978 року (а.с.12), та ОСОБА_4 від 13.12.2007 року (а.с.13), ім`я ОСОБА_6 зазначено як « ОСОБА_12 ».

Свідоцтво про право власності на житло видане 03.01.1997 року виконавчим комітетом Іршавської міської ради на підставі рішення виконкому Іршавської міської ради №116 від 23.08.1996 року: « ОСОБА_5 », « ОСОБА_3 », « ОСОБА_4 », « ОСОБА_1 » та « ОСОБА_2 » (а.с.27).

Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , що видане 27.11.2018 року Іршавським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області, померлою є « ОСОБА_6 » (а.с.10).

Розбіжності у зазначенні імені померлої матері та дружини позивачів « ОСОБА_12 », « ОСОБА_13 » та « ОСОБА_14 » у різних документах є технічною помилкою. Такі розбіжності перешкоджають позивачам в оформленні спадщини за ОСОБА_6 та в реалізації ними майнових прав щодо нерухомого майна. Виправити вказані розбіжності у документах іншим шляхом не має можливості.

Спору про право не має, встановлення даного факту не суперечить закону і ніяким чином не порушує прав і законних інтересів інших осіб. Представник Іршавської міської ради заперечень проти позовних вимог в частині встановлення факту, що має юридичне значення, не подав.

Враховуючи наведене суд вважає, що вимоги позивачів і в частині встановлення факту, що має юридичне значення, є обгрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Керуючись ст. 15, 16, 328, 368 ч.1, 370 ч.2, 392 ЦК України, Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду», ст. 12, 13, 76-81, 263-264, 279, 315, 319, 354, 355 ЦПК України,

р і ш и в :

Позов задовольнити.

Визначити, що частки ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_7 та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_8 в квартирі АДРЕСА_1 , є рівними і кожна з них складає по 1/5 частці квартири.

Встановити факт належності ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженці села Боржавське, Виноградівського району, Закарпатської області, Свідоцтва про право власності на житло, виданого 03.01.1997 року виконавчим комітетом Іршавської міської ради, на квартиру АДРЕСА_1 , на ім`я « ОСОБА_5 ».

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне судове рішення складено 03 вересня 2025 року.

Головуюча: М. О. Пітерських