ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

26 серпня 2025 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 748/3127/24

Головуючий у першій інстанції Кухта В. О.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/1166/25

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД у складі:

головуючого-судді: Онищенко О.І.

суддів: Мамонової О.Є., Шитченко Н.В.

секретар: Шкарупа Ю.В.

Позивач: ОСОБА_1

Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Іванівка АГ»

Особа, яка подала апеляційну скаргу: Товариство з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Іванівка АГ»

Розглянув у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу на рішення Чернігівського районного суду Чернігівської області від 17 квітня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Іванівка АГ» про розірвання договорів оренди землі та стягнення заборгованості (суддя Кухта В.О.), ухвалене в м.Чернігів,

В С Т А Н О В И В:

У липні 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому просила: розірвати договір оренди землі від 04 грудня 2015 року, укладений між нею і ТОВ «Агрофірма «Іванівка АГ», щодо земельної ділянки з кадастровим номером: :07:001:0030, загальною площею 3,51 га, яка розташована поза межами населених пунктів на території Слабинської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області з одночасним припиненням права оренди (номер запису про інше речове право: 12601213 від 11 грудня 2015 року); 2) розірвати договір оренди землі від 04 грудня 2015 року, укладений між нею та ТОВ «Агрофірма «Іванівка АГ» щодо земельної ділянки з кадастровим номером :07:001:0031, загальною площею 3,4891 га, яка розташована поза межами населених пунктів на території Слабинської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області з одночасним припиненням права оренди (номер запису про інше речове право: 12600996 від 11 грудня 2015 року); стягнути з відповідача заборгованість зі сплати орендної плати за 2022-2023 р. за вказаними договорами оренди землі у розмірі 28 869,12 грн. Позов мотивовано тим, що позивачка є власницею вищевказаних земельних ділянок. 04 грудня 2015 року вона уклала із ТОВ «Агрофірма «Іванівка АГ» договір оренди землі, предметом якого є земельна ділянка з кадастровим номером :07:001:0030. Після оформлення спадщини після смерті попереднього власника земельної ділянки з кадастровим номером :07:001:0031 між ОСОБА_1 та ТОВ «Агрофірма «Іванівка АГ» було укладено Додаткову угоду від 30 листопада 2018 року до договору оренди землі від 04 грудня 2015 року, якою було внесено зміни у п.2 та п.9 договору, а інші умови залишилися без змін. За доводами позивачки, відповідач не виконує належним чином свій обов`язок щодо сплати орендної плати за користування земельними ділянками. Відповідно вказує, що з огляду на систематичну несплату орендної плати договори оренди землі підлягають розірванню, а заборгованість зі сплати орендної плати стягненню на її користь.

Рішенням Чернігівського районного суду Чернігівської області 17 квітня 2025 року позов задоволено; розірвано договір оренди землі від 04 грудня 2015 року, який був укладений між ОСОБА_1 та ТОВ «Агрофірма «Іванівка АГ» щодо земельної ділянки з кадастровим номером: :07:001:0030, загальною площею 3,51 га, яка розташована поза межами населених пунктів на території Слабинської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області з одночасним припиненням права оренди (номер запису про інше речове право: 12601213 від 11 грудня 2015 року); розірвано договір оренди землі від 04 грудня 2015 року, який був укладений між ОСОБА_1 та ТОВ «Агрофірма «Іванівка АГ» щодо земельної ділянки з кадастровим номером :07:001:0031, загальною площею 3,4891 га, яка розташована поза межами населених пунктів на території Слабинської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області з одночасним припиненням права оренди (номер запису про інше речове право: 12600996 від 11 грудня 2015 року); стягнуто з ТОВ «Агрофірма «Іванівка АГ» на користь ОСОБА_1 заборгованість зі сплати орендної плати за 2022-2023 роки за договорами оренди землі від 04 грудня 2015 року у розмірі 28 869 грн 12 коп. (без вирахування податку); стягнуто з ТОВ «Агрофірма «Іванівка АГ» на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір при зверненні до суду у розмірі 3 633 грн 60 коп. Рішення суду мотивовано тим, що всупереч умовам Договорів оренди землі від 04 грудня 2015 року ТОВ «Агрофірма «Іванівка АГ» станом на час розгляду справи судом не сплатило позивачу орендну плату за 2022-2023 рр. в установлений Договорами оренди землі строк до 30 грудня розрахункового року, доводи відповідача про сплату авансових платежів за майбутні періоди не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, а тому в діях відповідача вбачається систематичність порушення істотних умов Договорів оренди (несплата орендної плати два рази, за два роки підряд).

В апеляційній скарзі ТОВ «Агрофірма «Іванівка АГ» просить скасувати вказане рішення суду та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог. Апеляційна скарга мотивована тим, що позивачем в обґрунтування позовних вимог було надано суду власноручно створений розрахунок заборгованості з урахуванням індексу інфляції, який судом було прийнято як факт боргу, та не враховано, що позивачем не надано жодного доказу про невиплату орендної плати.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просить відмовити в її задоволенні і залишити без змін рішення суду першої інстанції. Позивачка вказує, що основним доказом факту несплати орендної плати є відсутність у матеріалах справи належних та допустимих доказів на підтвердження здійснення відповідних платежів ТОВ «Агрофірма «Іванівка АГ» на користь ОСОБА_1 за 2022-2023 роки. Вказує, що крім того, відповідач не надав жодних доказів перерахування податків і зборів, які мав утримувати з орендної плати як податковий агент.

Згідно з ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справ.

Відповідно до вимог ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Частиною 1 ст.368 ЦПК України встановлено, що справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

За нормами ст. 268 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Зазначеним вимогам закону судове рішення суду першої інстанції не відповідає.

По справі встановлено, що на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА №518192 від 24 червня 2005 року ОСОБА_1 є власницею земельної ділянки площею 3,51 га, розташованої на території Слабинської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області, наданої для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер :07:001:0030 (а.с.10).

04 грудня 2015 року між ОСОБА_1 (орендодавець) та ТОВ «Агрофірма «Іванівка АГ» (орендар) було укладено договір оренди землі, за умовами якого орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення, яка знаходиться поза межами населених пунктів на території Слабинської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області, земельна ділянка № НОМЕР_1 загальною площею 3,51 га, в тому числі рілля 3,51 га, кадастровий номер :07:001:0030, строком на 10 років (а.с.14-15).

04 грудня 2015 року між ОСОБА_2 (орендодавець) та ТОВ «Агрофірма «Іванівка АГ» (орендар) було укладено договір оренди землі, за умовами якого орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення, яка знаходиться поза межами населених пунктів на території Слабинської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області, земельна ділянка № НОМЕР_2 загальною площею 3,49 га, в тому числі рілля 3,49 га, кадастровий номер :07:001:0031, строком на 10 років (а.с.16-17).

Відповідно до Свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 21 листопада 2018 року спадкоємцем зазначеного в заповіті майна ОСОБА_2 є його дружина ОСОБА_1 , а саме: на земельну ділянку площею 3,4891 га в межах згідно з планом, розташованої на території Слабинської сільської ради Чернігівського району, Чернігівської області, наданої для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер :07:001:0031 (а.с.11). Право власності позивачки на вказану земельну ділянку зареєстровано 21 листопада 2018 року (а.с.13).

30 листопада 2018 року у зв`язку з отриманням свідоцтва про право на спадщину за заповітом між ОСОБА_1 та ТОВ «Агрофірма «Іванівка АГ» було укладено Додаткову угоду до договору оренди землі №б/н від 04 грудня 2015 року, якою визначено, що орендодавцем є ОСОБА_1 , внесено зміни до пункту 2 і 9 даного договору, інші умови договору залишилися без змін (а.с.18).

12 січня 2024 року позивачка направила рекомендовані листи на адресу ТОВ «Агрофірма «Іванівка АГ» з проханням надати інформацію про нараховану, виплачену орендну плату та сплачені податки і збори за весь період дії двох договорів оренди землі від 04 грудня 2015 року та надання копій документів, що підтверджують оплату орендної плати та податків і зборів, проте відповіді не отримала (а.с.19-21).

Відповідно до ч.1 ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1 ст.4 ЦК України, ч.1 ст.15 ЦПК України).

Завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси позивача власне порушені, а учасники використовують цивільне судочинство для такого захисту (постанова Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року у справі № 638/2304/17 (провадження № 61-2417сво19).

Приватноправовими нормами визначене обмежене коло підстав відмови у судовому захисті цивільного права та інтересу особи, зокрема до них належать: необґрунтованість позовних вимог (встановлена судом відсутність порушеного права або охоронюваного законом інтересу позивача); зловживання матеріальними правами; обрання позивачем неналежного способу захисту його порушеного права / інтересу; сплив позовної давності (постанова Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 11 грудня 2023 року у справі № 607/20787/19 (провадження № 61-11625сво22)).

Відсутність порушеного, невизнаного або оспореного відповідачем приватного (цивільного) права (інтересу) позивача є самостійною підставою для відмови в позові (постанова Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 вересня 2023 року у справі № 582/18/21 (провадження № 61-20968сво21)).

Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог та умов - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

У статті 15 Закону України «Про оренду землі» (в редакції, чинній на час укладення спірних договорів оренди землі) визначено, що істотними умовами договору оренди землі є: об`єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату. За згодою сторін у договорі оренди землі можуть зазначатися інші умови.

За положеннями статей 21, 22 Закону України «Про оренду землі» (в редакції, чинній на час укладення спірних договорів оренди землі) орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України). Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди. Орендна плата справляється у грошовій формі. За згодою сторін розрахунки щодо орендної плати за землю можуть здійснюватися у натуральній формі. Розрахунок у натуральній формі має відповідати грошовому еквіваленту вартості товарів за ринковими цінами на дату внесення орендної плати.

У частині першій статті 32 Закону України «Про оренду землі» (у чинній редакції) визначено, що на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України.

Відповідно до п. «д» ч.1 ст.141 ЗК України підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата земельного податку або орендної плати.

За змістом наведеного вище пункт «д» частини першої статті 141 ЗК України як спеціальна норма права передбачає самостійну і достатню підставу для розірвання договору оренди землі у разі систематичної повної несплати орендної плати. У цьому випадку немає потреби оцінювати істотність порушення та застосовувати загальне правило, передбачене в частині другій статті 651 ЦК України, оскільки законодавство передбачає додаткову (до загальних) підставу розірвання договору оренди землі.

Звертаючись до суду із цим позовом, позивачка посилалася на те, що відповідач не виплатив їй орендну плату за 2022 та 2023 роки в повному обсязі.

Натомість ТОВ «Агрофірма «Іванівка АГ» на заперечення проти позовних вимог, вказує, що товариство здійснило дострокову виплату орендної плати за користування земельними ділянками, а тому позивачкою не доведено систематичне порушення її прав на отримання орендної плати.

Правилами ч.1 ст.2 Закону України «Про оренду землі» визначено, що відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.

Отже, оренда землі є окремим випадком найму майна, загальні правила якого визначені приписами цивільного (приватного) права. Відповідно й законодавче регулювання умов виконання орендних зобов`язань щодо земельних ділянок складається з норм цивільного та земельного законодавства.

Законодавство, що регулює оренду землі, не містить норм щодо заборони сплати орендної плати за майбутні періоди користування земельною ділянкою.

Згідно зі ст.531 ЦК України боржник має право виконати свій обов`язок достроково, якщо інше не встановлено договором, актами цивільного законодавства або не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

Подібні висновки викладено у постановах Верховного Суду від 20 листопада 2019 року у справі № 704/236/17, від 22 червня 2021 року у справі № 364/546/19, від 24 травня 2023 року у справі № 542/51/22.

Пунктами 9-11 договору оренди землі, укладеного між ОСОБА_1 і ТОВ «Агрофірма «Іванівка АГ», встановлено, що орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі та у розмірі, що становить 5% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки і становить 2518,75 грн в рік. Відповідно до Податкового кодексу України, орендар виступає податковим агентом орендодавця щодо його доходу (орендної плати) від надання в оренду земельної ділянки сільськогосподарського призначення. Обчислення розміру орендної плати за землю здійнюється з врахуванням коефіцієнта індексації на поточний рік. Орендна плата сплачується орендарем на протязі року, але останній платіж не пізніше 30 грудня розрахункового року. Орендна плата у грошовій формі проводиться орендарем шляхом виплати готівки або перерахування грошових коштів на рахунок орендодавця.

Пунктами 9-11 договору оренди землі, укладеного між ОСОБА_2 і ТОВ «Агрофірма «Іванівка АГ», встановлено, що орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі та у розмірі, що становить 5% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки і становить 2518,75 грн в рік. Відповідно до Податкового кодексу України, орендар виступає податковим агентом орендодавця щодо його доходу (орендної плати) від надання в оренду земельної ділянки сільськогосподарського призначення. Обчислення розміру орендної плати за землю здійнюється з врахуванням коефіцієнта індексації на поточний рік. Орендна плата сплачується орендарем на протязі року, але останній платіж не пізніше 30 грудня розрахункового року. Орендна плата у грошовій формі проводиться орендарем шляхом виплати готівки або перерахування грошових коштів на рахунок орендодавця.

Пунктом 9 договору оренди землі від 04 грудня 2015 року в редакції Додаткової угоди від 30 листопада 2018 року передбачено, що орендна плата вноситься орендарем у розмірі, що становить 10 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки.

Відповідно до пунктів 5 спірних договорів оренди землі нормативна грошова оцінка земельних ділянок на момент укладання договору, станом на 01 січня 2015 року становить 50375 грн 19 коп.

Статтею 12 ЦПК України встановлено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, зокрема сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом.

На підтвердження своїх позовних вимог ОСОБА_1 будь-яких відомостей про несплату орендної плати не надала.

ТОВ «Агрофірма «Іванівка АГ» на спростування тверджень позивачки до відзиву на позовну заяву надало копії видаткових ордерів про виплату орендної плати.

У відповіді на відзив на позовну заяву ОСОБА_1 вказувала на наявність недоплати орендної плати, а також відсутність належних доказів її виплати.

З метою забезпечення повного, всебічного та об`єктивного розгляду справи, суд апеляційної інстанції визнав за необхідне отримати достовірні відомості щодо обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, зокрема відомості з державних реєстрів.

Отримання витягів здійснено через Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему відповідно до Порядку електронної інформаційної взаємодії між інформаційно-комунікаційними системами Державної податкової служби України та Державної судової адміністрації України, затвердженого спільним наказом Міністерства фінансів України та ДСА №304/262 від 24 червня 2024 року.

Отримані дані мають значення для правильного вирішення спору, перевірки доводів і заперечень сторін та правильності здійснених позивачкою розрахунків розміру заборгованості зі сплати орендної плати.

У матеріалах справи відсутні відомості про укладення між позивачкою і відповідачем додаткової угоди до договору оренди землі від 04 грудня 2015 року після прийняття спадщини, проте згідно з отриманим витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 03 січня 2018 року було зареєстровано додаткову угоду до договору оренди землі, укладену між ОСОБА_3 і ТОВ «Агрофірма «Іванівка АГ».

З розрахунку заборгованості, доданого до позовної заяви, вбачається, що позивачкою за кожний рік розмір заборгованості нараховується на орендну плату з індексом інфляції за попередній рік, що суперечить умовам договорів оренди землі.

Суд апеляційної інстанції здійснює розрахунок орендної плати за землю наступним чином.

Відповідно до витягів з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про джерела та суми доходів, отриманих від податкових агентів, та/або про суми доходів, отриманих самозайнятими особами, а також суму річного доходу, задекларованого фізичною особою в податковій декларації про майновий стан і доходи ОСОБА_1 відповідачем було виплачено орендну плату за 2015 рік у першому кварталі 2016 року в розмірі 2518,76 грн, а також сплачено податок у розмірі 453,38 грн, тобто фактично сплачено 2972,14 грн. У той же час за умовами договорів податок повинен сплачуватися із встановленого розміру орендної плати. Відтак, 453,38 грн є переплатою орендної плати за землю за 2015 рік.

За 2016 рік відповідач повинен був сплатити орендну плату в розмірі 2830,10 грн (2518,76 грн + 311,35 (індексація)). Фактично сплачено ним у 4 кварталі 2016 року 3566,27 грн (3022,26 + 544,01). Отже переплата становить 736,17 грн (3566,27 2830,10).

За 2017 рік відповідач повинен був сплатити орендну плату в розмірі 2863,03 грн (2518,76 грн + 344,28 (індексація)). Фактично сплачено ним у 4 кварталі 2017 року 3566,27 грн (3022,26 + 544,01). Отже переплата становить 703,23 грн (3566,27 2863,03).

За 2018 рік з урахуванням обох договорів оренди землі і додатків до них відповідач повинен був сплатити орендну плату в розмірі 11 060,04 грн (5037,5 + 5037,5 + 985,04 (індексація)). Фактично сплачено ним у 4 кварталі 2018 року 14 265,06 грн (12 089,04 + 2176,02). Отже переплата становить 3205,04 грн (14 265,06 11 060,04).

За 2019 рік з урахуванням обох договорів оренди землі і додатків до них відповідач повинен був сплатити орендну плату в розмірі 10 483,41 грн (5037,5 + 5037,5 + 408,41 (індексація)). Фактично сплачено ним у 3 кварталі 2019 року 14 265,07 грн (12 089,04 + 2176,03). Отже переплата становить 3781,67 грн (14 265,07 10 483,41).

За 2020 рік з урахуванням обох договорів оренди землі і додатків до них відповідач повинен був сплатити орендну плату в розмірі 10 715,49 грн (5037,5 + 5037,5 + 640,49 (індексація)). Фактично сплачено ним у 4 кварталі 2020 року 2393,63 грн, а також 13 297,94 грн у 1 кварталі 2021 року. Отже переплата становить 4975,77 грн (13 297,94 + 2393,63 10 715,49).

За 2021 рік з урахуванням обох договорів оренди землі і додатків до них відповідач повинен був сплатити орендну плату в розмірі 11 228,14 грн (5037,5 + 5037,5 + 1153,14 (індексація)). Фактично сплачено ним у 4 кварталі 2020 року 2393,63 грн, а також 13 297,94 грн у 1 кварталі 2022 року. Отже переплата становить 4463,43 грн (13 297,94 + 2393,63 11 228,14).

За 2022 рік з урахуванням обох договорів оренди землі і додатків до них відповідач повинен був сплатити орендну плату в розмірі 12 755,28 грн (5037,5 + 5037,5 + 2680,28 (індексація)). Фактично сплачено ним у 4 кварталі 2022 року 1 849,62 грн. Недоплата становить 10 268,28 грн (12 755,28 - 1 849,62 2487,28 грн податків).

За 2023 рік з урахуванням обох договорів оренди землі і додатків до них відповідач повинен був сплатити орендну плату в розмірі 10 587,19 грн (5037,5 + 5037,5 + 512,19 (індексація)). Фактично сплачено ним у 4 кварталі 2023 року 2937,64 грн. Недоплата становить 7649,55 грн (10 587,19 - 2937,64).

За 2024 рік з урахуванням обох договорів оренди землі і додатків до них відповідач повинен був сплатити орендну плату в розмірі 11 282,01 грн (5037,5 + 5037,5 + 1207,01 (індексація)). Фактично сплачено ним у 4 кварталі 2024 року 13 297,94 грн. Переплата становить 2015,93 грн (13 297,94 - 11 282,01).

Підсумовуючи викладене, переплата орендної плати за період 2015-2024 роки становить 20 334,31 грн, недоплата становить 17 917,83 грн.

При цьому, позивачкою не надано доказів, що щорічні платежі з виплати орендної плати не містили авансів майбутніх періодів, а включали доплату до низької орендної плати.

З викладеного вбачається, що недоплата орендної плати за землю у ТОВ «Агрофірма «Іванівка АГ» перед ОСОБА_1 за вказаний період відсутня, відповідно відсутні і підстави для розірвання договорів оренди землі від 04 грудня 2015 року, а також відсутні підстави для задоволення позовних вимог про стягнення заборгованості зі сплати орендної плати.

Крім того, як встановлено судом, недоплата виникла у 2022 і 2023 роках. У той же час, рішенням тринадцятої сесії восьмого скликання Чернігівської обласної ради №2-13/VII від 10 лютого 2023 року визнано обставини, що виникли на території Чернігівської області у зв`язку із військовою агресією російської федерації, обставинами непереборної сили з 24 лютого 2022 року до їх офіційного закінчення (а.с.34). Таким чином, як вказував відповідач, невиплата в повному обсязі орендної плати пов`язана з обставинами непереборної сили.

Враховуючи викладене в сукупності, оскаржуване рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Відповідно до ч.13 ст.141 ЦПК України, якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, зокрема у разі відмови в позові - на позивача.

ТОВ «Агрофірма «Іванівка АГ» до апеляційної скарги додала квитанцію про сплату судового збору, проте відповідна сума судового збору не зарахована до спеціального фонду державного бюджету.

Таким чином, у зв`язку із задоволенням вимог апеляційної скарги і відсутністю відомостей про зарахування судового збору до спеціального фонду державного бюджету, з ОСОБА_1 належить стягнути судовий збір у розмірі 4360,32 грн на користь держави.

Керуючись ст.ст. 141, 258, 263, 374, 376 ч.1 п.4, 382, 384, 389, 390, 391 ЦПК України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Іванівка АГ» задовольнити.

Рішення Чернігівського районного суду Чернігівської області від 17 квітня 2025 року скасувати.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Іванівка АГ» про розірвання договорів оренди землі та стягнення заборгованості відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь держави судовий збір у розмірі 4360 грн 32 коп. за апеляційний розгляд справи.

Постанова суду набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів, який обчислюється з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови складено 1 вересня 2025 року.

Головуючий: Судді: