ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

02 вересня 2025 року м. Чернівці

справа № 727/12926/24

Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Перепелюк І. Б., Кулянди М.І., Литвинюк І.М.

ознайомившись із апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду м.Чернівців від 23 липня 2025 року в цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів,

в с т а н о в и в:

Питання відкриття апеляційного провадження у справі вирішено в порядку, передбаченому ЦПК України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 заявила клопотання про витребування доказів по справі шляхом звернення із судовим дорученням до іноземного суду про надання правової допомоги.

Також просила доручити Західному міжрегіональному управлінню Міністерства юстиції, звернутися із судовим дорученням до компентентних органів Республіки Польщу з клопотанням про правову допомогу щодо витребування доказів.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши клопотання про витребування доказів, апеляційний суд дійшов висновку про відмову в задоволенні вказаного клопотання з огляду на таке.

Відповідно до ч. 2ст. 381 ЦПК України процедурні питання, пов`язані з рухом справи, клопотання та заяви учасників справи, питання про відкладення розгляду справи, оголошення перерви, зупинення провадження у справі, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом, вирішуються судом апеляційної інстанції шляхом постановлення ухвал, в порядку, визначеному цим Кодексом для постановлення ухвал суду першої інстанції.

Відповідно до цивільного процесуального законодавства предметом доказування є коло фактів матеріально-правового і процесуального характеру, які підлягають встановленню для вирішення цивільної справи по суті.

Статтею 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до ч. 5ст. 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

У розумінні ст. 81 ЦПК України обов`язок доказування і подання доказів покладається на сторони. Порядок подання доказів передбачено ст. 83 ЦПК України, порядок витребування доказів передбачено ст. 84 ЦПК України.

Ч. 2ст. 84 ЦПК України зазначено, що у клопотанні повинно бути зазначено:

1) який доказ витребовується;

2) обставини, які може підтвердити цей доказ, або аргументи, які він може спростувати;

3) підстави, з яких випливає, що це доказ має відповідна особа;

4) вжиті особою, яка подає клопотання, заходи для отримання цього доказу самостійно, докази вжиття таких заходів та (або) причини неможливості самостійного отримання цього доказу.

Витребування доказів судом має бути застосовано як виключення, а не як правило. Сторона не має зловживати правом клопотати про витребування доказів для отримання якої-небуть інформації, що може бути використана для доведення обставин, на які посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Згідно з ч. ч. 1, 2ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

З матеріалів справи вбачається, що позивач при розгляді справи в суді першої інстанції заявляла клопотання про витребування доказів по справі шляхом звернення із судовим дорученням до іноземного суду про надання правової допомоги. Також просила доручити Західному міжрегіональному управлінню Міністерства юстиції, звернутися із судовим дорученням до компентентних органів Республіки Польщу з клопотанням про правову допомогу щодо витребування доказів.

Встановлено, що ухвалою Шевченківського районного суду м.Чернівці від 09 квітня 2025 року в задоволенні клопотання ОСОБА_1 відмовлено.

За приписами ч.1-3 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення, що встановлено вимогою ч.2 ст.77 ЦПК України.

Суд апеляційної інстанції вважає, що наявні в матеріалах справи докази є достатніми для перевірки законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції.

Крім того, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (ч.1ст.12 ЦПК України).

Зазначене свідчить про те, що суд апеляційної інстанції наділений відповідними повноваженнями, які дозволяють йому усунути порушення, допущені судом першої інстанції при розгляді справи, зокрема щодо реалізації принципу змагальності у цивільному процесі, доказування сторонами тих обставин, на які вони посилаються в обґрунтування своїх вимог або заперечень.

Дослідження нових доказів провадиться, зокрема, у таких випадках: якщо докази існували на час розгляду справи судом першої інстанції, але особа, яка їх подає до апеляційного суду, з поважних причин не знала й не могла знати про їх існування; докази існували на час розгляду справи в суді першої інстанції і учасник процесу знав про них, однак з об`єктивних причин не міг подати їх до суду; додаткові докази, які витребовувалися раніше, з`явилися після ухвалення рішення судом першої інстанції; суд першої інстанції неправомірно виключив із судового розгляду подані учасником процесу докази, що могли мати значення для вирішення справи; суд першої інстанції необґрунтовано відмовив учаснику процесу в дослідженні доказів, що могли мати значення для вирішення справи (необґрунтовано відмовив у призначенні експертизи, витребуванні доказів, якщо їх подання до суду для нього становило певні труднощі тощо); наявні інші поважні причини для їх неподання до суду першої інстанції у випадку відсутності умислу чи недбалості особи, яка їх подає, або вони не досліджені судом унаслідок інших процесуальних порушень.

Аналогічні за змістом висновки містяться у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 10 квітня 2019 року у справі №145/474/17.

За таких обставин, у суду апеляційної інстанції відсутні підстави для задоволення клопотання.

Підготовчі дії проведені і справа може бути призначена до розгляду в суді апеляційної інстанції.

Керуючись ст.ст.365,366 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

У задоволенні клопотання ОСОБА_1 відмовити.

Закінчити підготовку до апеляційного розгляду в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів.

Справу призначити до розгляду на 09 жовтня 2025 року в порядку письмового провадження без проведення судового засідання та повідомлення учасників справи.

Судді І.Б. Перепелюк

М.І. Кулянди

І.М. Литвинюк