Провадження № 2/638/5753/25
20 серпня 2025 року м. Харків
Шевченківський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого судді Гребенюка В.В.,
за участі секретаря Вольвич Є.Р.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЙС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитом,
У червні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» (далі - ТОВ «ФК «ЕЙС») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Позов обґрунтовано тим, що 13.11.2023 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео Швидка Фінансова Допомога» (далі - ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога») та ОСОБА_1 за допомогою електронного підпису одноразовим персональним ідентифікатором було укладено кредитний договір № 816956293, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 7100,00 грн. шляхом зарахування коштів на банківську карту № НОМЕР_1 .
На підставі договорів факторингу, право вимоги за кредитним договором № 816956293 від 13.11.2023 перейшло від ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» до ТОВ «Таліон Плюс», потім до ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» та в останнє - до ТОВ «ФК «ЕЙС»
Ухвалою Шевченківський районний суд м. Харкова від 04.07.2025 відкрито провадження у справі, розгляд якої постановлено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження, також було встановлено строки для реалізації права сторін на подання відзиву, відповіді на відзив та заперечень.
Представник позивача подав заяву згідно якої просив справу розглянути за його відсутністі, позов задовільнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечував.
Відповідача було повідомлено про дату, час та місце судового розгляду, однак він двічі в судові засідання не з`явився, причини не повідомив, відзиву на позовну заяву не подав.
Від сторін не надходило заперечень проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.
За таких обставин судом, згідно ч. 2 ст. 247, ст.ст. 280-281 ЦПК України, постановлено ухвалу про розгляд справи у заочному порядку, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного.
Матеріали справи свідчать, що 13.11.2023 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 укладено договір кредитної лінії № 816956293 (далі за текстом Кредитний договір) в електронній формі, відповідно до умов якого останньому надано кредит на суму 7100,00 грн. на умовах зворотності, строком 1857 днів (5 років і 30 днів) з кінцевою датою повернення 13.12.2028 із сплатою фіксованої ставки в дисконтний період 30 днів від дати надання кредиту 0,84 відсотків за кожен день, у разі продовження дисконтного періоду 2,10 відсотка в день від суми кредиту, після закінчення дисконтного періоду 2,98 відсотка в день від суми залишку кредиту (п.п 2.1, 3.1 3.3, 7.2 7.3 Кредитного договору), а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплачувати проценти.
Кредит, за п. 2.6 Кредитного договору, надається для задволення споживчих потреб позичальника.
Проценти протягом дисконтного періоду відповідач мав сплатити не пізніше останього дня такого періоду (пп. 7.4.1 п. 7.4 Кредитного договору), а після закінчення дисконтного періоду проценти мали сплачуватися щоденно (пп. 7.4.2 п. 7.4 Кредитного договору).
У вищевказану дату на виконання умов вказаного Кредитного договору ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» перераховано 7100,00 грн на картковий рахунок НОМЕР_2 до картки № НОМЕР_1 , який було зазначено відповідачем у заявці на отримання грошових коштів.
Відповідно інформації наданої АТ «Універсал Банк» на виконання ухвали суду від 04.07.2025 на ім`я ОСОБА_1 було імітовано платіжну картку № НОМЕР_3 . На картковий рахунок НОМЕР_2 даної картки було зараховано 7100 грн. 13.11.2023. Номер телефону: НОМЕР_4 є фінансовим номером за вказаним рахунком до платіжної картки № НОМЕР_3 .
За п. 3.3 Кредитного договору для першої пролонгації дисконтного періоду відповідач мав сплатити всі нараховані за перші 30 днів такого періоду відсотки у розмірі 1789,20 грн.
Як свідчать матеріали справи відповідач суму кредиту наразі не повернув та нараховані відсотки не сплачував.
ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» було розраховано суму відсотків за період з 13.11.2023 по 16.01.2024 з розрахунку 0,84 відсотків за кожен день за перший дисконтний період 30 днів з моменту надання кредиту та 2,98 відсотка в день від суми залишку кредиту з 14.12.2023 у відповідності до умов Кредитного договору. Сума заборгованості за тілом кредиту склала 7100,00 грн., за відсотками 8982,92 грн.
28 листопада 2018 року між ТОВ «Таліон Плюс» (далі - Фактор) та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (далі - Клієнт) укладено Договір факторингу № 28/1118-01 згідно з умовами якого клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договором.
Пунктом 1.2 Договору передбачено, що перелік кредитних договорів наводиться у відповідних додатках до договору, а саме Реєстрах прав вимоги.
У п.1.3 Договору визначено, що «право вимоги» - означає всі права клієнта за кредитними договорами, в тому числі права грошових вимог до боржника по сплаті суми боргу за кредитними договорами, строку платежу за якими настав, а також права вимоги, які виникнуть у майбутньому.
Право вимоги переходить від клієнта до фактора в день підписання сторонами реєстру прав вимог по формі, встановленій у відповідному додатку (п. 4.1 Договору).
За п. 8 1. Договору він набуває чинності та всі права та обов`язки сторін за цим договором набувають повної юридичної сили з дати його підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення печатками (за наявності її у сторони).
Строк дії договору факторингу № 28/1118-01 згідно з п.8.2 було встановлено до 28 листопада 2019 року.
Додатковими угодами № 19 від 28 листопада 2019 року, № 26 від 31 грудня 2020 року та № 27 від 31 грудня 2021 року, № 31 від 31 грудня 2022 року, № 32 від 31 грудня 2023 року внесено зміни до вказаного договору факторингу, відповідно до яких, зокрема, строк його дії було продовжено до 31 грудня 2024 включно.
31.07.2024 між ТОВ Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» укладено Договір факторингу 31/0724-01, за яким клієнт зобов`язується відступити фактору право вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується прийняти їх та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату та на умовах, визначених цим Договором.
Відповідно до п. 8.2 вказаного договору його строк починає свій перебіг у момент, визначений у п.8.1 цього договору момент його підписання сторонами та закінчується 31.12.2024, але у будь-якому разі він діє до моменту належного та повного виконання сторонами взятих на себе зобов`язань за цим договором.
29.05.2025 між ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «ФК «ЕЙС» укладено Договір факторингу № 29/05/25-Е, згідно з яким Фактор зобов`язався передати грошові кошти в розпорядження Клієнта (ціна продажу) за плату, а Клієнт відступити Фактору Право грошової Вимоги, строк виконання зобов`язань за якими настав або виникне у майбутньому до третіх осіб Боржників, включаючи суму основного зобов`язання (суму позики), плату за позикою (проценти за користування позикою та проценти за прострочену позику), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить Клієнту. Перелік Боржників, підстави виникнення права грошової Вимоги до Боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені в Реєстрі Боржників, який формується згідно з Додатком № 1 є невід`ємною частиною Договору.
За правилом частини першої статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.
Відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України).
Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
З матеріалів справи вбачається, що кредитний договір був укладений сторонами в електронній формі.
Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України "Про електронну комерцію".
Згідно з пунктом 6 частини першої статті 3 Закону України "Про електронну комерцію" електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (пунктом 12 частини першої статті 3 Закону).
За правилами частини дванадцятої статті 11 Закону України "Про електронну комерцію"Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
Стаття 12 Закону України "Про електронну комерцію" визначає, яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є, зокрема, використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.
Зважаючи, що без здійснення вищенаведених дій відповідача, зокрема підписання його електронним підписом, кредитний договір не був би укладений сторонами, то цей правочин відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі, та укладення цього договору у запропонованій формі відповідало внутрішній волі відповідача.
Аналогічні висновки викладено у постановах Верховного Суду від 28 квітня 2021 року у справі № 234/7160/20 (провадження № 61-2903св21), від 01 листопада 2021 року у справі № 234/8084/20 (провадження № 61-2303св21).
Відповідно до частини 1 статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Відступлення права вимоги за змістом означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором.
Відповідно до приписів статті 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
Разом з тим, згідно п.п. 7.2.2 п. 7.2 Кредитного договору сума кредиту має бути повернута відповідачем протягом 30 календарних днів, зокрема, дострокового прпинення дії договору в порядку, передбаченому п. 9.1.1.2 або п. 9.1.1.7
Названі пункти Кредитного договору (п. 9.1.1.2, п. 9.1.1.7) надають позивачеві в односторонньому порядку вимагати від відповідача дострокового повернення кредиту та сплати процентів, крім іншого, у разі прострочення сплати нарахованих процентів та затримання відповідачем сплати процентів за коритстування кредитом щонайменше на один місяць, відповідно. При цьому за п. 9.1.1.7 Кредитного договору позивач має право вимагати повернення кредиту строк якого ще не настав, в повному обсязі, шляхом повідомлення Позичалника про достокове припинення Договору. Договір в такому випадку вважається розрваним з моменту відправлення повідомлення, в тому числі на електронну пошту позичальника (відповідача) .
Загальні правові та організаційні засади споживчого кредитування в Україні відповідно до міжнародно-правових стандартів у цій сфері визначено Законом України «Про споживче кредитування».
Поняття споживчий кредит (кредит), визначено ст. 1 названого закону наступним чином - це грошові кошти, що надаються споживачу (позичальникові) на придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.
Даний закон, згідно його ст. 3, регулює відносини між кредитодавцями, кредитними посередниками та споживачами під час надання послуг споживчого кредитування, а також відносини, що виникають у зв`язку з врегулюванням простроченої заборгованості за договорами про споживчий кредит.
Частиною 5 статті 12 Закону України «Про споживче кредитування», в редакції на момент виникнення спірних правовідносин, визначено, що умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.
Правилами ч. 4 ст. 16 Закону України «Про споживче кредитування», в редакції на момент укладення Кредитного договору встановлено, що у разі затримання споживачем сплати частини споживчого кредиту та/або процентів щонайменше на один календарний місяць, кредитодавець має право вимагати повернення споживчого кредиту, строк виплати якого ще не настав, в повному обсязі, якщо таке право передбачене договором про споживчий кредит. Кредитодавець зобов`язаний у письмовій формі повідомити споживача про таку затримку із зазначенням дій, необхідних для усунення порушення, та строку, протягом якого вони мають бути здійснені. Якщо кредитодавець відповідно до умов договору про споживчий кредит вимагає здійснення платежів, строк сплати яких не настав, або повернення споживчого кредиту, такі платежі або повернення споживчого кредиту здійснюються споживачем протягом 30 календарних днів, з дня одержання від кредитодавця повідомлення про таку вимогу. Якщо протягом цього періоду споживач усуне порушення умов договору про споживчий кредит, вимога кредитодавця втрачає чинність.
Отже, Закон України «Про споживче кредитування» надає позичальнику право усунути порушення кредитного договору допущені ним протягом 30 календарних днів, з дня одержання від кредитодавця письмової вимоги про дострокове повернення споживчого кредиту і при цьому достроково не повертати суму кредиту.
За таких обставин умова Кредитного договору про дострокове повернення кредиту і нарахованих процентів має застосовуватися з урахуванням положень ч. 4 ст. 16 Закону України «Про споживче кредитування».
Однак, матеріали справи не містять вимоги позивача до відповідача про повернення споживчого кредиту, строк виплати якого ще не настав, в повному обсязі, а ні в письмовій фромі, а ні в електроній.
За таких обставин право позивача на отримання суми кредиту, строк виплати якого ще не настав не порушено, що є підставою для відмови в задоволенні позову.
За правилами ч.ч. 1-2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача.
Отже, судові витрати, до яких входить і судовий збір, відшкодуванню не підлягають.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 10, 12, 81, 141, 264-265, 273-274, 279-282, 284, 289 ЦПК України, суд,
У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЙС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитом відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте Шевченківським районним судом м. Харкова за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом встановленого ЦПК України строку, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_6 , останнє відоме зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .
Повний текст судового рішення складено 25.08.2025.
Суддя В. В. Гребенюк