02 вересня 2025 року
Справа № 642/2653/25
Провадження № 2/642/1161/25
РІШЕННЯ

Іменем України

29 серпня 2025 року м. Харків

Холодногірський районний суд м. Харкова

в складі: головуючого судді Вікторова В.В.,

за участю секретаря Гриценко О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на майно та визначення частки у спільній сумісній власності подружжя,

В С Т А Н О В И В:

Представник позивача ОСОБА_1 адвокат Бєлова О.Є. звернулась через «Електронний суд» до Холодногірського районного суду м. Харкова з позовом до ОСОБА_2 в якому просить: визнати за ОСОБА_1 право власності на частку нежитлового приміщення 1-го поверху №22-1, 22-2 в літ. А-5, загальною площею 31,1 кв. м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ; визнати за ОСОБА_1 право власності на частку нежитлового приміщення 1-го поверху №55-1-:54-3, загальною площею 55,8кв.м., в літ. А-5, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 05.11.1970 року між позивачем та відповідачем було укладено шлюб, який було розірвано рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 25.02.2021 року у справі №641/6686/19.

За період шлюбу за спільні кошти було придбано нерухоме майно, а саме: нежитлові приміщення 1-го поверху №22-1, 22-2 в літ. А-5, загальною площею 31,1 кв. м., за адресою: АДРЕСА_1 ; нежитлові приміщення 1-го поверху №55-1-:54-3, загальною площею 55,8кв.м., в літ. А-5, за адресою: АДРЕСА_2 . Право власності на вказані об`єкти нерухомості зареєстровані на ім`я ОСОБА_2 , що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 15.05.20205 року. Зазначені нежитлові приміщення були набуті подружжям за час шлюбу за спільні кошти, а тому вважає, що зазначене майно належить сторонам на праві спільної сумісної власності. У зв`язку з вказаним позивач має право на поділ майна, що набуте під час шлюбу шляхом визнання за нею право власності на частину вказаних приміщень.

Ухвалою Холодногірського районного суду м. Харкова від 20 травня 2025 року позовну заяву залишено без руху та надано час позивачу для усунення недоліків.

23.05.2025 року від представника позивача- адвоката Бєлової О.Є. надійшла заява про усунення недоліків разом зі звітами оцінки майна.

Ухвалою Холодногірського районного суду м. Харкова від 26 травня 2025 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання.

Належним чином повідомлені сторони в судове засідання не з`явилися, від представника позивача надійшла заява про розгляд справи за відсутності позивача та її представника, заявлені позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила суд їх задовольнити. Додаткових заяв, відзиву чи клопотань від відповідача не надходило. Відповідач просив здійснювати розгляд справи за його відсутністю.

Враховуючи, що розгляд справи відбувався у відсутність сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши та оцінивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно зі ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ст.ст. 4, 5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з 05.11.1970 року перебували в зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 25.02.2021 року по справі №641/6686/19.

Згідно договору купівлі-продажу від 10.06.2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Лавіндою Н.О., зареєстрованого в реєстрі за №2734, ОСОБА_3 продав, а ОСОБА_2 купив за згодою дружини, ОСОБА_1 , нежитлові приміщення 1-го поверху №22-1, 22-2 в літ. А-5, загальною площею 31,1 кв. м., за адресою: АДРЕСА_1 . Згідно п. 3 Договору продаж цей вчинено за суму 196300,00грн.

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №427005448 від 15.05.2025 року право на об`єкт нерухомого майна - нежитлові приміщення 1-го поверху №22-1, 22-2 в літ. А-5, загальною площею 31,1 кв. м., за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстровано за ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу №2734 від 10.06.2008 (а.с. 18).

Згідно договору купівлі-продажу від 10.06.2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Лавіндою Н.О., зареєстрованого в реєстрі за №2737, ОСОБА_3 продав, а ОСОБА_2 купив за згодою дружини, ОСОБА_1 , нежитлові приміщення 1-го поверху №55-1-:54-3, загальною площею 55,8кв.м., в літ. А-5, за адресою: АДРЕСА_2 . Згідно п. 3 Договору продаж цей вчинено за суму 253600,00грн.

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №427010728 від 15.05.2025 року право на об`єкт нерухомого майна - нежитлові приміщення 1-го поверху №55-1-:54-3, загальною площею 55,8кв.м., в літ. А-5, за адресою: АДРЕСА_2 , зареєстровано за ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу №2737 від 10.06.2008.

Згідно витягів з Державного реєстру речових прав № 439691289 від 15.08.2025 року та №439693577 від 15.08.2025 року на вказані об`єкти нерухомості не зареєстровано жодних обтяжень.

Згідно звіту про оцінку майна об`єкта нерухомості від 22.05.2025 року ринкова вартість нерухомого майна - нежитлові приміщення 1-го поверху №22-1, 22-2 в літ. А-5, загальною площею 31,1 кв. м., за адресою: АДРЕСА_1 , складає 226306,00грн.

Згідно звіту про оцінку майна об`єкта нерухомості від 22.05.2025 року ринкова вартість нерухомого майна - нежитлові приміщення 1-го поверху №55-1-:54-3, загальною площею 55,8кв.м., в літ. А-5, за адресою: АДРЕСА_2 , складає 334583,00грн.

З огляду на те, що спірне нерухоме майно придбано подружжям у період шлюбу, є їх спільною сумісною власністю, представник позивача просить суд в порядку поділу спільного майна подружжя визнати за позивачем ОСОБА_1 право власності на частину нежитлових приміщень 1-го поверху №22-1, 22-2 в літ. А-5, загальною площею 31,1 кв. м., за адресою: АДРЕСА_1 , та на нежитлових приміщень 1-го поверху №55-1-:54-3, загальною площею 55,8кв.м., в літ. А-5, за адресою: АДРЕСА_2 , право власності на які зареєстровано на ОСОБА_2 .

Відповідач не заперечував проти задоволення позовних вимог, визнав, що вказані нежитлові приміщення придбані в період шлюбу.

У відповідності до статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно до положень статті 61 СК України спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу, можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були набуті.

Згідно зі статтею 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Відповідно до частини першої статті 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

У Постанові Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя у п.22 зазначено, що поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статями 69-72 СК України та ст.372 ЦК України.

Згідно з ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом (частина 3 статті 368 ЦК України).

Відповідно до статті 372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється.

Нормами процесуального права визначено обов`язковість встановлення судом під час вирішення спору обставин, що мають значення для справи, надання їм юридичної оцінки, дослідження та оцінки всіх доказів, а також зазначення норм матеріального права, якими суд керувався при вирішенні позову.

Разом з тим відповідно до частини шостої статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, а згідно з частиною першою цієї статті кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

У частині другій статті 89 ЦПК України встановлено, що жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до частини першої статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).

Згідно із положеннями частини третьої статті 12 та частини першої статті

81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи, і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Матеріали справи не містять доказів, які б підтверджували заперечення права позивача, як одного з подружжя на набуте у період шлюбу майно, зареєстроване за іншим подружжям - відповідачем.

Виходячи з презумпції спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу, яке містить ст. 60 СК України, встановивши, що спірна нерухоме майно набуто за час шлюбу і презумпція спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу ОСОБА_2 не спростована, суд приходить до висновку, що спірне нерухоме майно є спільною сумісною власністю подружжя в рівних частках.

Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до висновку, що позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на майно та визначення частки у спільній сумісній власності подружжя, підлягає задоволенню.

Згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Як встановлено матеріалами справи, сторони звільнені від сплати судового збору на підставі положень ст.5 Закону України «Про судовий збір». Тому судовий збір компенсується у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Керуючись ст.ст.77-83, 89, 95, 259, 263, 265, 280-283 ЦПК України; ст. ст.60, 70, 71 СК України, суд, -

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на майно та визначення частки у спільній сумісній власності подружжя - задовольнити.

В порядку поділу спільного сумісного майна подружжя:

- визнати за ОСОБА_1 право власності на частку нежитлового приміщення 1-го поверху №22-1, 22-2 в літ. А-5, загальною площею 31,1кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ;

- визнати за ОСОБА_1 право власності на частку нежитлового приміщення 1-го поверху №55-1-: 54-3 в літ. А-5, загальною площею 55,8кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .

Судовий збір компенсувати за рахунок держави.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Сторони по справі :

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач - ОСОБА_2 , адреса проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Повний текст рішення суду складено 02.09.2025 року.

Суддя В.В. Вікторов