Провадження № 2/727/43/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 вересня 2025 року Шевченківський районний суд м. Чернівці в складі:

Головуючого-судді: Одовічен Я.В.

за участю секретаря: Зінич О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернівці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру та способу стягнення аліментів, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 про зміну розміру та способу стягнення аліментів.

Посилалася на те, що перебувала із відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу у сторін народився син: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Дитина проживає разом із нею та перебуває на її утриманні.

Рішенням Шевченківського районного суду м.Чернівці від 22.11.2017 року у справі №727/7843/17 стягнуто з відповідача на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у твердій грошовій сумі у розмірі по 2000 гривень щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи 07.07.2017 року і до досягнення дитиною повноліття. На даний час заборгованість по аліментам відсутня.

Батько дитини з 2019 року перебуває у складі Збройних сил України. Його середній дохід становить біля 60000 гривень, а тому вважає, що його майновий стан змінився, а отже він має можливість надавати допомогу на утримання їх сина у більшому розмірі, проте у добровільному порядку відмовляється.

Вказувала на те, що їх спільний син від народження хворіє на хронічний пієлонефрит, діагноз хронічна хвороба нирок, латентний перебіг. Це прогресуюче запалення тканин та канальців нирок.

У дитини часто відбувається загострення, подекуди двічі на рік вона з ним перебуває в лікарні. Хлопчик потребує постійного спостереження у лікаря нефролога та інших спеціалістів і відповідного лікування медикаментами, які потрібно придбавати щомісяця.

Крім хронічного захворювання, син перебуває на обліку у кардіолога, діагноз: метаболічна кардіоміопатія з 09.11.2015 року та на обліку у лікаря гастроентеролога з 07.05.2019 року з діагнозом: функціональний розлад жовчного міхура по гіпотонічному типу. З 14.05.2024 року дитина перебуває на обліку офтальмолога з діагнозом: астигматизм слабкої степені, а також на обліку в ендокринолога з діагнозом: білково-енергетична недостатність з 28.05.2024 року.

Тому, вона не в змозі нести всі витрати на утримання дитини самостійно. Коштів, які надає батько дитини, не вистачає ні на ліки, а ні на утримання дитини, в тому числі: харчування, одяг, навчання.

Позивач працює в Чернівецькому міському інклюзивно-ресурсному центрі №1 на посаді завгоспа (0,5 ставки) та на посаді секретаря діловода (0,5 ставки). ЇЇ зарплата становить 8000 гривень.

У зв`язку з цим вона вимушена звернутись до суду з позовом до відповідача за захистом інтересів дитини.

Просила змінити розмір та спосіб аліментів, що стягуються з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на її користь на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та стягувати з нього аліменти на утримання дитини у розмірі частини всіх видів його доходу щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Ухвалою суду від 05.11.2024 року провадження у справі було відкрито за правилами спрощеного позовного провадження.

09.12.2024 року представником відповідача було подано відзив на позовну заяву. У відзиві відповідач заперечував проти позовних вимог. Зазначив, що сплачує аліменти у розмірі 2000 гривень та відмовляється надавати кошти у більшому розмірі, хоча і має достатній матеріальний стан, є здоровим.

Так, позивач не дає йому можливості бачитись із сином, у зв`язку з чим між ними виникають суперечки. Натомість, його теперішня дружина та мати періодично від нього надають позивачу додаткові кошти на утримання дитини.

На даний час він перебуває у лавах Збройних сил України та захищає державу від збройної агресії російської федерації. Під час виконання бойових завдань його неодноразово було поранено, у зв`язку з чим він перебував на лікуванні. Доходи, які він отримує в ЗСУ є мінливими та нерегулярними.

Окрім того, повідомив, що вдруге одружився та має ще одну дитину: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Його теперішня сім`я також потребує допомоги та утримання.

Просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

Позивачем подано відповідь на відзив. У відповіді ОСОБА_1 повідомила, що дитина подорослішала, у зв`язку з чим збільшились її потреби. Так, хлопчик перейшов з садочку до гімназії, відвідує додаткові гуртки, вивчає іноземну мову. Окрім того, в умовах війни різко зросли ціни на продукти харчування, їжу, ліки, підвищились ціни на побутові послуги. Тому на утримання дитини потрібно більше коштів.

Ухвалою суду від 03.02.2025 року провадження у справі було зупинено до припинення перебування відповідача у складі ЗСУ.

10.07.2025 року провадження у справі було поновлено.

Позивач у судове засідання не з`явилась, хоча належним чином була повідомлена про час та місце розгляду справи. Звернулась до суду з заявою про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала.

Відповідач у судове засідання не з`явився та на даний час продовжує перебувати у складі Збройних Сил України. Про час та місце судового розгляду був повідомлений належним чином шляхом повідомлення військової частини, у якій проходить службу, однак не забезпечив участі свого представника за довіреністю ОСОБА_5 у судовому засіданні. При цьому, у матеріалах справи наявний відзив на позов, у якому відповідач висловив свою позицію по суті заявлених позовних вимог.

Вирішуючи питання можливості розгляду справи у відсутності відповідача, суд враховує правову позицію Верховного Суду, викладеною у справі №557/1226/23, провадження № 61-2354св24, постанова від 13.03.2025 року, в якій Суд зазначив, що вирішуючи питання про зупинення на підставі пункту 2 частини першої статті 251 ЦПК України провадження у справі щодо аліментів на утримання дитини через перебування відповідача у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, переведених на воєнний стан, суд має враховувати, зокрема, чи є належні докази того, що військова частина, в якій проходить службу відповідач, переведена на воєнний стан, і що він виконує бойові завдання, перебуваючи у зоні бойових дій, унаслідок чого не може брати участь у судових засіданнях ні особисто, ні у режимі відеоконференції, зокрема поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів, чи користувався відповідач правничою допомогою під час судового провадження, чи мав можливість самостійно або з допомогою представника висловитися щодо позовних вимог. Не враховуючи ці обставини, обов`язкове зупинення провадження у справі щодо аліментів на утримання дитини, зокрема про зміну способу стягнення та їхнього розміру, хоч і відповідатиме певним інтересам того відповідача, який перебуває у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан, але може шкодити захищеним інтересам дитини у передбаченому законом утриманні з боку такого відповідача.

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду також бере до уваги те, що у справі, яка стосується аліментів на утримання дитини, суд і сторони справи повинні забезпечити реалізацію найкращих інтересів дитини. Незважаючи на те, що позивачем у такій справі є один із батьків, а відповідачем - інший, інтереси дитини, яка не є стороною справи, мають домінувати над інтересами кожного з її батьків.

За обставин цієї справи (на відміну, наприклад, від справи № 317/3364/21, в якій Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду прийняв постанову 5 червня 2024 року) із урахуванням того, що відповідачка користується правничою допомогою адвоката, мала можливість висловитися щодо позовних вимог, особисто підписала клопотання про зупинення провадження у справі у судах першої й апеляційної інстанцій, була представлена адвокатом на судових засіданнях, через нього подала апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції, а також відзив на касаційну скаргу, беручи до уваги документи, які вона надала в апеляційному суді для зупинення провадження у справі, таке зупинення хоч і відповідатиме певним інтересам відповідачки, але може зашкодити інтересам малолітньої дитини в отриманні передбаченого законом утримання з боку її матері, позбавленої батьківських прав.

Отже, з огляду на вказане Верховний Суд дійшов висновку, що зупинення провадження у справі порушує баланс інтересів дитини і батька, з одного боку, та її матері, з іншого боку, і суперечить найкращим інтересам цієї дитини.

Також суд враховує, що зміна розміру аліментів відбувається з дня набрання рішення законної сили, що додатково на думку суду, внаслідок подальшого відкладення розгляду справи, в майбутньому призведе до порушення прав дитини на належне матеріальне забезпечення.

Наявність у матеріалах справи поданого відповідачем відзиву підтверджує ту обставину, що ОСОБА_2 обізнаний про розгляд справи судом, а тому суд вважає за можливе завершувати її розгляд у його відсутності.

Дослідивши письмові докази у справі, суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Так, судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі. Рішенням Шевченківського районного суду м.Чернівці від 22.11.2017 року шлюб між сторонами було розірвано.

Від шлюбу у сторін є одна малолітня дитина: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Його батьками, згідно свідоцтва про народження, є: батько ОСОБА_2 та мати - ОСОБА_1 . Дитина проживає разом із матір`ю.

Таким чином, між сторонами виникли сімейні правовідносини, які детально врегульовані Сімейним кодексом України.

Зокрема, за змістом ст.7 Кодексу сімейні відносини регулюються цим Кодексом та іншими нормативно-правовими актами. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист.

Частинами першою та другою статті 141 СК України визначено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини (крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу).

Згідно з частиною другою статті 150 СК України визначено, що батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

У відповідності до ст.180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частинами першою-третьою статті 181 СК України визначено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними.

За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Частина перша статті 182 СК України визначає, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

За змістом зазначених норм права будь-які витрати на утримання дітей мають визначатись за домовленістю між батьками або за рішенням суду.

Факт відсутності у батька або матері можливості надавати дитині відповідного розміру утримання не фігурує в переліку обставин, які враховуються судом при визначенні розмірів аліментів. Ця обставина не звільняє батьків від обов`язку по утриманню дитини.

Суд враховує, що відповідача на утриманні перебуває ще одна малолітня дитина від повторного шлюбу: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.53).

При цьому, згідно із частиною другою статті 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

У частині першій статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно з пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Отже, враховуючи зміст статей 181,192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. У зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів - але ці обставини підлягають доказуванню.

Відповідного висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 10 липня 2019 року, справа №415/4386/16-ц, провадження № 61-21056св18.

Як було встановлено судом, судом рішенням Шевченківського районного суду м.Чернівці від 22.11.2017 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у твердій грошовій сумі у розмірі по 2000 гривень щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи 07.07.2017 року і до досягнення дитиною повноліття. (а.с.15-16).

Стаття 192 СК України вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

З аналізу даних правових норм вбачається, що при вирішенні питання про збільшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі.

Особа, яка одержує аліменти одержувач аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зміну розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли змінилося матеріальне становище платника аліментів, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я платника чи одержувача аліментів.

Свідченням матеріального становища платника аліментів, є величина витрат на утримання особою себе та членів своєї сім`ї. Під зміною сімейного стану розуміється з`явлення у сім`ї платника або одержувача аліментів осіб, яким вони за законом зобов`язані надавати утримування і які фактично знаходяться на їх утриманні.

Отже, розмір аліментів і спосіб стягнення аліментів може бути змінений судом з урахуванням фактичних обставин справи, які встановлені судом та за наявності правових підстав. При цьому право застосування норми закону належить суду.

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Гарантоване статтею 55 Конституції України право на захист можливе лише у разі його порушення, тому логічною вимогою при захисті такого права є обґрунтування такого порушення. Отже, порушення права має бути реальним, стосуватися індивідуально вираженого права або інтересів особи, яка стверджує про його порушення, а саме право конкретизоване у законах України.

Відповідно до статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ст. 16 ЦК України).

У якості підстави звернення до суду з позовною вимогою про збільшення розміру аліментів позивач посилалася на те, що майновий стан відповідача змінився, оскільки він вступив до лав Збройних Сил України та одержує грошове утримання військовослужбовця. Окрім того, дитина хворіє та перебуває на різних диспансерних обліках.

Так, судом встановлено, що дитина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 хворіє. Основний діагноз: хронічна хвороба нирок. Хронічний пієлонефрит, латентний перебіг. З 09.11.2015 року знаходиться на обліку в кардіолога ДЗ-метаболічна кардіоміопатія, порушення ритму. З 07.05.2019 року знаходиться на Д обліку у гастроентеролога з діагнозом: функціональний розлад жовчного міхура по гіпотонічному типу. З 14.05.2024 року дитина знаходиться на д обліку в офтальмолога з діагнозом: Астигматизм слабкої степені. З 28.05.2024 року знаходиться на Д обліку в ендокринолога з діагнозом білково-енергетична недостатність (а.с.17-25).

Із дослідженої судом довідки військової частини НОМЕР_2 від 24.07.2025 року встановлено, що військовослужбовець ОСОБА_2 дійсно проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_2 з 14.01.2023 року по теперішній час та виконує бойові завдання, перебуваючи на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора (а.с.99, 122).

Окрім того, судом було досліджено довідку про доходи від 19.08.2025 року, видану військовою частиною НОМЕР_2 , відповідно до якої ОСОБА_2 як військовослужбовець протягом січня 2025 року по липень 2025 року отримав загальний дохід у розмірі 1095508 грн. 07 коп. (а.с.137). При цьому, у травні 2025 року відповідач отримав дохід у розмірі 129380 грн. 64 коп., у червні 2025 року - 127122 грн. 57 коп., у липні 2025 року 75047 грн. 31 коп.

На виконання вимог ст.182 СК України суд враховує, що у відповідача ОСОБА_2 дійсно змінився майновий стан, оскільки останній з січня 2023 року одержує грошове утримання військовослужбовця.

З огляду на зазначене вище, а також те, що на даний час доходи платника аліментів є значними, суд вважає доведеними доводи ОСОБА_1 про наявність підстав для зміни розміру аліментів.

Проте, суд наголошує, що відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, обов`язок по утриманню дитини є рівною мірою як для батька, так і для матері і, відповідно до цієї норми, на позивачці також лежить обов`язок по утриманню дитини.

Відповідно до ст.ст.12,13 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень,крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Згідно із ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

У відповідності до положень статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, які слід стягнути на утримання малолітнього сина сторін, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Будь-який сімейний спір стосовно дитини має вирішуватися з урахуванням та якнайкращим забезпеченням інтересів дитини.

Положенням ч. 1 ст. 3 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року (далі Конвенція про права дитини), визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції про права дитини, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно з частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Доводи щодо необхідності визначення розміру аліментів на утримання дитини у розмірі части від доходу відповідача суд відхиляє.

Визначаючи розмір коштів, що стягуються як аліменти, суд повинен прагнути не до зрівняння матеріального становища платника й одержувача аліментів, а до того, щоб одержувач аліментів у разі їх сплати перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги.

Окрім того, розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та мети зобов`язання щодо утримання. Розмір стягуваних аліментів повинен служити задоволенню актуальних життєвих потреб, відповідати життєвому стандарту в місці проживання, а не призводити до збагачення та бути джерелом інших нецільових витрат.

Суд враховує, що розмір доходів платника аліментів збільшився, проте зауважує, що його дохід не є стабільним, змінюється кожного місяця та коливається в середньому від 70000 гривень до 121650 гривень. У ОСОБА_2 наявна ще одна малолітня дитина на утриманні.

Аналізуючи наведені вище положення закону, суд і сторони справи повинні забезпечити реалізацію найкращих інтересів дитини. Незважаючи на те, що позивачем у такій справі є один із батьків, а відповідачем - інший, інтереси дитини, яка не є стороною справи, мають домінувати над інтересами кожного з її батьків.

Таким чином, враховуючи вищенаведені зміни матеріального стану платника аліментів, з метою захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, збереження того рівня життя, який дитина має тоді, коли утримується обома батьками та отримує надійне стабільне матеріальне утримання як з боку матері, так і з боку батька, слід змінити розмір аліментів на утримання дитини, визначивши його у розмірі 1/8 частки від доходу позивача.

Керуючись ст.ст. 7, 9, 189, 192 Сімейного кодексу України, ст.ст. 4, 5, 10, 13, 18, 76-81, 141, 259, 263-265, 273, 430 ЦПК України суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру та способу стягнення аліментів задовольнити частково.

Розмір аліментів, визначений рішенням Шевченківського районного суду м.Чернівці від 22.11.2017 року у справі №727/7843/17, змінити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , мешканця: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , мешканки: АДРЕСА_2 , аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/8 частки з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 605 грн. 60 коп.

На рішення суду може бути подана апеляція до Чернівецького апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Чернівці. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його проголошення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 30 днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Головуючий суддя: _________________ Одовічен Я.В.