Справа № 559/3394/25
Провадження № 2-з/559/15/2025
У Х В А Л А

про відмову у задоволенні заяви про забезпечення доказів

29 серпня 2025 року місто Дубно

Суддя Дубенського міськрайонного суду Рівненської області Макеєв С.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення доказів у справі за позовом ОСОБА_1 , представник позивача адвокат Григоренко Людмила Степанівна, до ОСОБА_2 про визнання заповіту недійсним, -

ВСТАНОВИВ:

Заявник ОСОБА_1 звернувся до Дубенського міськрайонного суду з заявою про забезпечення доказів, яку подав разом із позовною заявою про визнання заповіту недійсним. Просить забезпечити докази шляхом витребування з КНП «Дубенська міська лікарня» Дубенської міської ради всю медичну документацію ОСОБА_3 (історії хвороб, проведені дослідження, включаючи МРТ, КТ, УЗД, аналізи).

Ухвалою суду від 26.08.2025 заяву призначено до судового розгляду на 09:00 год. 29.08.2025.

Представник ОСОБА_1 адвокат Григоренко Л.С., згідно поданої заяви, просить провести розгляд справи без їх участі.

ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про день, час та місце розгляду справи.

Відповідно до ч. 3ст. 118 ЦПК України, заявник та інші особи, які можуть отримати статус учасників справи, повідомляються про дату, час і місце судового засідання, проте їх неявка не перешкоджає розгляду поданої заяви.

Вивчивши матеріали заяви, суд приходить до таких висновків.

Згідно ч. 1ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до норм ч.ч.1-3 ст.116ЦПК України суд за заявою учасника справи або особи, яка може набути статусу позивача, має забезпечити докази, якщо є підстави припускати, що засіб доказування може бути втрачений або збирання або подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим. Способами забезпечення судом доказів є допит свідків, призначення експертизи, витребування та (або) огляд доказів, у тому числі за їх місцезнаходженням, заборона вчиняти певні дії щодо доказів та зобов`язання вчинити певні дії щодо доказів. У необхідних випадках судом можуть бути застосовані інші способи забезпечення доказів, визначені судом. Заява про забезпечення доказів може бути подана до суду як до, так і після подання позовної заяви.

Згідно вимог п.п. 4,5 ч. 1ст. 117 ЦПК України у заяві про забезпечення доказів повинні бути вказані докази, забезпечення яких є необхідним, а також обставини, для доказування яких вони необхідні, а також обґрунтування необхідності забезпечення таких доказів, спосіб, у який заявник просить суд забезпечити докази, у разі необхідності - особу, у якої знаходяться докази.

Отже, забезпечення доказів - це вжиття судом заходів, направлених на закріплення і збереження доказів. Підставою забезпечення доказів є обґрунтоване припущення заявника, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим збирання чи подання доказів або засіб доказування може бути втрачений.

Процесуальний механізм забезпечення доказів, зокрема шляхом їх витребування, призначений для того, щоб отримати та зберегти ті докази, щодо яких існують достатні підстави вважати, що з часом їх може безповоротно втрачено.

Забезпечення доказів це не тільки спосіб здобути докази, які стосуються предмету доказування і мають значення, потрібні для вирішення справи, але насамперед спосіб одночасно запобігти їх ймовірній втраті у майбутньому. Щодо останнього, то ризик такої втрати повинен ґрунтуватися на об`єктивних фактах і тільки в сукупності усіх наведених умов суд може вжити заходів для забезпечення доказів.

Отже, процесуальним порядком та механізмом забезпечення доказів передбачено, що суд (суддя) розглядаючи заяву про забезпечення доказів, має з урахуванням обґрунтування необхідності забезпечення доказів пересвідчитися, зокрема, в тому, що зволікання з цим питанням поставить під загрозу можливість подання доказів у майбутньому (вони можуть бути знищені, пошкоджені, втратити свою доказову цінність, тощо).

Цивільним процесуальним кодексом України передбачені, як підстави та порядок витребування доказів (ст.84 ЦПК України),так і забезпечення доказів, зокрема шляхом витребування доказів (ст.ст.116 - 119 ЦПК України).

Відповідно до положень ст.84 ЦПК України учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом.

Системний аналіз норм статей 116 та 117 ЦПК України дає підстави вважати, що необхідність забезпечення доказів виникає, якщо є підстави припускати, що засіб доказування може бути втрачений або збирання або подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим.

Вказане узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеній 26.11.2019 у справі №401/1824/17.

Як вбачається зі змісту заяви про забезпечення доказів, фактично заявником ставиться питання про витребування доказу, хоча поняття «витребування» та «забезпечення» доказів не є тотожними, крім того, заявником не надано доказів, які б вказували на існування реальної загрози неможливості чи утруднення збирання чи подання доказів, відсутнє обґрунтування необхідності саме забезпечення витребуваних доказів.

Окрім того, ухвалою суду від 26 серпня 2025 року, відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 , представник позивача адвокат Григоренко Людмила Степанівна, до ОСОБА_2 про визнання заповіту недійсним, якою також витребувано зазначені заявником докази в порядку ст. 84 ЦПК України.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні клопотання про забезпечення доказів в порядку ст.116 ЦПК України.

Керуючись ст.ст.116,118,258,260,261,353ЦПК України,

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення доказів у справі за позовом ОСОБА_1 , представник позивача адвокат Григоренко Людмила Степанівна, до ОСОБА_2 про визнання заповіту недійсним - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Рівненського апеляційного суду області протягом п`ятнадцяти днів.

Суддя С.В. Макеєв