ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи: 766/7840/25 Головуючий в І інстанції: Булах Є.М.
Номер провадження: 22-ц/819/900/25 Доповідач: Майданік В.В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 серпня 2025 року м. Херсон

Херсонський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Майданіка В.В.,

суддів: Воронцової Л.П.,

Кутурланової О.В.,

учасники справи:

позивач Акціонерне товариство Комерційний банк "ПриватБанк",

відповідач ОСОБА_1 ,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою адвоката Демарчук Наталі Олександрівни, яка діє від імені Акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк", на ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 16 червня 2025 року, постановлену у складі судді Булах Є.М. в м. Херсоні, дата складення повного судового рішення не зазначено, у справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк", від імені якого діє представник за довіреністю Ляр Дмитро Юрійович, до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В :

20 травня 2025 року Ляр Дмитро Юрійович, який діє на підставі довіреності від імені Акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк", звернувся до суду через підсистему "Електронний суд" з вказаним позовом до ОСОБА_1 , в якому просив стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором № HECFGK00000507 від 02.07.2021 року в розмірі 1 493 481,76 грн та судові витрати.

Оскаржуваною ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 16 червня 2025 року вказану позовну заяву було повернуто особі, яка її подала.

Повертаючи позовну заяву особі, яка її подала, суд першої інстанції, пославшись на п.1 ч.4 ст.185 ЦПК України, виходив з того, що з позовної заяви встановлено, що ціна позову складає 1 493 481,76 грн і справа не є малозначною; тому в силу п.11 Перехідних положень Конституції України представництво в судах першої інстанції з 1 січня 2019 року здійснюється виключно адвокатами. Натомість, як зазначив суд, документи, що підтверджують право Ляр Д.Ю. на заняття адвокатською діяльністю, до позову не долучено і згідно з Єдиним реєстром адвокатів України відсутні відомості, що Ляр Дмитро Юрійович є адвокатом. А разом з тим з додатної до позовної заяви довіреності №9714-К-Н-О встановлено, що АТ КБ "ПриватБанк" уповноважує Ляр Дмитра Юрійовича представляти інтереси банку в усіх органах державної влади, а також перед фізичними особами, в загальних та спеціалізованих судах окремих судових юрисдикцій всіх інстанцій, третейських судах, у Міжнародному комерційному арбітражному суді при Торгово-промисловій палаті України, в інших судах, що створюються та діють за законодавством України. Отже, як зазначив суд, встановивши, що особа, яка підписала позовну заяву, не є адвокатом, тобто не має повноважень її підписувати, це дає підстави суду стверджувати про недотримання вимог, які є необхідними для реалізації права на звернення до суду, що згідно п.1 ч.4 ст.185 ЦПК України є підставою для повернення позовної заяви.

На вказане судове рішення адвокатом Демарчук Наталею Олександрівною, яка діє від імені Акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк", подана апеляційна скарга, в якій вона просить його скасувати й направити справу до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження. При цьому вона, зазначивши про те, що суд дійшов передчасного висновку про повернення позову, послалася на порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

Зокрема, вказала, що суд не прийняв до уваги того, що позовна заява підписана та подана до суду фахівцем із супроводу судового та виконавчого проваджень, який був призначений на вказану посаду відповідним наказом, копія кого міститься в матеріалах справи. Відповідно до п.3.16. посадової інструкції "Фахівця із супроводу судового та виконавчого проваджень" останній уповноважений представляти інтереси АТ КБ "ПриватБанк" в порядку самопредставництва в загальних та спеціалізованих судах окремих судових юрисдикцій всіх інстанцій, в інших судах, що створюються та діють за законодавством України, з наданням права підписання відповідних процесуальних документів, а також з правами, передбачених процесуальним законодавством для сторін та інших учасників справи. Повноваження фахівця деталізуються у відповідній довіреності, яка видається уповноваженою особою АТ КБ "ПриватБанк".

Також зазначила з приводу надання оригіналу довіреності, що відомості про дійсність довіреності відображені на офіційному інтернет-сайті банку, доступ до якого є відкритим, а тому суд має можливість достовірно встановити, що особа, яка діє на підставі довіреності, є представником банку та має повноваження н здійснення такої процесуальної дії, як подання, підписання позовної заяви та завірення копії довіреності. Якщо у суду ж сумніви стосовно дійсності довіреності, він не позбавлений права залишити позов без руху, а не відразу повертати позовну заяву.

Заслухавши доповідь судді, пояснення заявника, дослідивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на наступне.

З матеріалів справи вбачається таке.

Цей позов пред`явлено 20 травня 2025 року.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 16 червня 2025 року вказану позовну заяву було повернуто особі, яка її подала.

З мотивом суду погодитися не можна, оскільки він суперечить дійсним обставинам.

Відповідно до п.1 ч.4 ст.185 ЦПК України заява повертається у випадках, коли, зокрема, заяву подано особою, яка не має процесуальної дієздатності, не підписано або підписано особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не вказано.

У пункті 18 розділу XІІІ "Перехідні положення" ЦПК України встановлено, що положення цього Кодексу застосовуються з урахуванням підпункту 11 пункту 16-1 розділу XV "Перехідні положення" Конституції України.

Відповідно до підпункту 11 пункту 16-1 розділу XV "Перехідні положення" Конституції України, з дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)" :

--- представництво відповідно до пункту 3 частини першої статті 131-1 та статті 131-2 цієї Конституції виключно прокурорами або адвокатами у Верховному Суді та судах касаційної інстанції здійснюється з 1 січня 2017 року; у судах апеляційної інстанції з 1 січня 2018 року; у судах першої інстанції з 1 січня 2019 року;

--- представництво органів державної влади та органів місцевого самоврядування в судах виключно прокурорами або адвокатами здійснюється з 1 січня 2020 року;

--- представництво в суді у провадженнях, розпочатих до набрання чинності Законом України "Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)", здійснюється за правилами, які діяли до набрання ним чинності, до ухвалення у відповідних справах остаточних судових рішень, які не підлягають оскарженню.

Частиною третьою статті 131-2 Конституції України визначено, що виключно адвокат здійснює представництво іншої особи в суді, а також захист від кримінального обвинувачення.

Законом можуть бути визначені винятки щодо представництва в суді у трудових спорах, спорах щодо захисту соціальних прав, щодо виборів та референдумів, у малозначних спорах, а також стосовно представництва малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена (частина 4 статті 131-2 Конституції України).

Також, згідно з ч.2 ст.15 ЦПК України представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

За положеннями ст.58 ЦПК України ("Участь у справі представника"):

--- сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника (ч.1);

--- особиста участь у справі особи не позбавляє її права мати в цій справі представника (ч.2);

--- юридична особа незалежно від порядку її створення бере участь у справі через свого керівника, члена виконавчого органу, іншу особу, уповноважену діяти від її імені відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту) (самопредставництво юридичної особи), або через представника (ч.3).

Крім того, за положеннями ст.60 ЦПК України: представником у суді може бути адвокат або законний представник (ч.1); під час розгляду справ, що виникають з трудових відносин, а також справ у малозначних спорах (малозначні справи) представником може бути особа, яка досягла 18 років, має цивільну процесуальну дієздатність, за винятком осіб, визначених у статті 61 цього Кодексу (ч.2).

Наведені вище положення законодавства передбачають можливість здійснення процесуального представництва юридичної особи, як в порядку самопредставництва, так й іншими особами, як представниками юридичної особи.

Самопредставництво юридичної особи це право одноосібного виконавчого органу (керівника) чи голови (уповноваженого члена) колегіального виконавчого органу безпосередньо діяти від імені такої особи без довіреності, представляючи її інтереси в силу закону, статуту, положення.

У порядку самопредставництва юридичну особу може представляти за посадою її керівник або інші особи, повноваження яких підтверджуються відповідно до ч.3 ст.58 ЦПК України.

Верховним Судом у постанові від 23.11.2020 року у справі № 908/592/19 було зроблено висновок про обов`язковість відображення в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань інформації про особу, яка може діяти від імені юридичної особи в порядку самопредставництва.

Водночас в ухвалі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 18 червня 2021 року у справі № 922/751/20 Верховний Суд відступив від вказаної вище правової позиції, вказавши, що "Для визнання юридичної особи такою, що діє у порядку самопредставництва, необхідно, щоб у відповідному законі, статуті, положенні чи трудовому договорі (контракті) було чітко визначене її право діяти від імені такої юридичної особи (суб`єкта владних повноважень без права юридичної особи) без додаткового уповноваження (довіреності). З процесуального Закону не випливає, що відсутність в ЄДР відомостей про особу, що підписала касаційну скаргу, позбавляла б її права на підписання такої скарги".

Велика Палата Верховного Суду у своїй ухвалі від 08.06.2022 року у справі № 303/4297/20 зазначила:

"29 грудня 2019 року набрав чинності Закон № 390-IX, згідно з яким частини третю і четверту статті 58 ЦПК України, частини третю та четверту статті 56 ГПК України і частини третю та четверту статті 55 КАС України виклали у новій редакції…

Згідно з пояснювальною запискою до законопроєкту № 2261 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розширення можливостей самопредставництва органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування, інших юридичних осіб незалежно від порядку їх створення в суді» від 15 жовтня 2019 року, який 18 грудня 2019 року ухвалили як Закон № 390-IX, право юридичної особи на особисте представництво у судах штатними працівниками скасувала реформа трьох процесуальних законів 2017 року, що негативно вплинуло на можливість юридичної особи здійснювати самопредставництво. Крім того, у кримінальному процесі збереглася можливість реалізації права на самопредставництво юридичної особи її працівником (частина друга статті 58 Кримінального процесуального кодексу України). Тому, ухвалюючи Закон № 390-IX, парламент поширив інститут самопредставництва юридичної особи в суді не тільки на її керівника або члена виконавчого органу, як це було, починаючи з 15 грудня 2017 року, але й на будь-яку іншу особу, уповноважену на це за законом, статутом, положенням або трудовим договором (контрактом).

Отже, з 29 грудня 2019 року самопредставництво юридичної особи, органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування (в адміністративному судочинстві - також суб`єкта владних повноважень, який не є юридичною особою) у цивільному, господарському й адміністративному судочинствах можуть здійснювати будь-які фізичні особи, уповноважені на це саме відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту). У разі, якщо такого договору (контракту) у письмовій формі немає чи у ньому зафіксований неповний перелік трудових (посадових) обов`язків працівника (наприклад, є посилання на посадову інструкцію), то поряд із підтвердженням наявності трудових відносин, такий працівник подає відповідний документ юридичної особи (зокрема, посадову інструкцію), у якому визначений його обов`язок представляти інтереси цієї особи в суді (діяти за правилами її самопредставництва), а за наявності - також обмеження відповідних повноважень. Наявність або відсутність у ЄДР даних про такого працівника, який поряд із керівником має право вчиняти дії від імені юридичної особи, не впливає на обов`язок останньої підтвердити повноваження цього працівника діяти у судовому процесі на підставі закону, статуту, положення, трудового договору (контракту), зокрема обсяг цих повноважень".

Таким чином, аналіз наведених вище законодавчих положень дає підстави для висновку, що для визнання особи такою, що діє в порядку самопредставництва, необхідно, щоб у відповідному законі, статуті, положенні чи трудовому договорі (контракті) було чітко визначене її право діяти від імені такої юридичної особи (суб`єкта владних повноважень без права юридичної особи) без додаткового уповноваження (довіреності).

У цій справі, яка не є малозначною відповідно до ч.6 ст.19 ЦПК України або такою, що виникла з трудових відносин, позовна заява до суду першої інстанції від імені позивача АТ КБ "ПриватБанк" підписана Ляр Дмитром Юрійовичем.

Відносно документів, на підставі яких діє представник, слід зазначити наступне.

Ляр Дмитро Юрійович діє на підставі довіреності №9714-К-Н-О, про що зазначив суд першої інстанції, відповідно до якої АТ КБ "ПриватБанк" уповноважує Ляр Дмитра Юрійовича представляти інтереси банку в усіх органах державної влади, а також перед фізичними особами, в загальних та спеціалізованих судах окремих судових юрисдикцій всіх інстанцій, третейських судах, у Міжнародному комерційному арбітражному суді при Торгово-промисловій палаті України, в інших судах, що створюються та діють за законодавством України.

Документи, що підтверджують право Ляр Д.Ю. на заняття адвокатською діяльністю до позову не долучено. Також згідно з Єдиним реєстром адвокатів України, відсутні відомості, що Ляр Дмитро Юрійович є адвокатом.

Разом з тим, в матеріалах справи наявна копія наказу від 06.10.2023р про переведення Ляр Дмитра Юрійовича на посаду фахівця із супроводу судового та виконавчого проваджень (а.с.61). Відповідно до п.3.16. посадової інструкції "Фахівця із супроводу судового та виконавчого проваджень" останній уповноважений представляти інтереси АТ КБ "ПриватБанк" в порядку само представництва в загальних та спеціалізованих судах окремих судових юрисдикцій всіх інстанцій, в інших судах, що створюються та діють за законодавством України, з наданням права підписання відповідних процесуальних документів, а також з правами, передбачених процесуальним законодавством для сторін та інших учасників справи. Повноваження фахівця деталізуються у відповідній довіреності, яка видається уповноваженою особою АТ КБ "ПриватБанк".

На вказане суд першої інстанції уваги не звернув, хоча саме зазначені документи свідчать про те, що АТ КБ "ПриватБанк" діє в порядку самопредставництва і що Ляр Дмитро Юрійович має право діяти від імені вказаної юридичної особи на підставі наказу про його призначення на посаду фахівця із супроводу судового та виконавчого проваджень та посадової інструкції "Фахівця із супроводу судового та виконавчого проваджень".

Отже, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про повернення позовної заяви, оскільки з позовної заяви та долучених до неї додатків слід дійти висновку про те, що позовну заяву підписано особою, яка має право її підписувати.

Таким чином, суд першої інстанції належної уваги на зазначене не звернув, не врахував положення вказаних норм процесуального й матеріального права, а тому помилково застосував п.1 ч.4 ст.185 ЦПК України, яким встановлено підстави для повернення позовної заяви.

За таких обставин апеляційний суд не може визнати законною і обґрунтованою оскаржувану ухвалу, що відповідно до п.6 ч.1 ст.374 та п.п.1 і 4 ч.1 ст.379 ЦПК України є підставою для її скасування з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції. Відповідно апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.367, п.6 ч.1 ст.374 та п.4 ч.1 ст.379 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу адвоката Демарчук Наталі Олександрівни, яка діє від імені Акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк", задовольнити.

Ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 16 червня 2025 року скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Дата складення повного тексту постанови 29 серпня 2025 року.

Головуючий _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ В.В. Майданік

Судді: _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ Л.П. Воронцова

_ _ _ _ _ _ _ _ _ _ О.В. Кутурланова