УХВАЛА

14 серпня 2025 року

м. Київ

справа № 461/5697/23

провадження № 61-6432ск24

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Коротуна В. М. розглянув касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Галицького районного суду

м. Львова від 04 грудня 2023 року та постанову Львівського апеляційного суду від 03 червня 2024 року в справі за позовом Львівської обласної ради до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням,

ВСТАНОВИВ:

12 травня 2025 року представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 звернувсядо Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Галицького районного суду м. Львова від 04 грудня 2023 року та постанову Львівського апеляційного суду від 03 червня 2024 року.

Ухвалою Верховного Суду від 09 червня 2025 року касаційну скаргу залишено без руху та надано строк для усунення недоліків. Представнику заявника запропоновано надати належні докази на підтвердження поважності причин пропуску строку на касаційне оскарження судових рішеньта докази сплати судового збору.

У липні 2025 року представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 подав до Верховного Суду заяву про виконання вимог ухвали суду разом із клопотанням про відстрочення сплати судового збору оскільки заявник є військовослужбовцем.

Згідно із частинами першою та третьою статті 136 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про судовий збір», враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) особами, які подають позовну заяву, іншу заяву, скаргу, апеляційну чи касаційну скаргу, є:

а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 січня 2021 у справі

№ 0940/2276/18 зроблено висновок, що суд може відстрочити (розстрочити) сплату судового збору, враховуючи майновий стан особи, що звертається до суду. Цей висновок Великої Палати Верховного Суду стосується і суб`єкта владних повноважень. При цьому, у зазначеній постанові Велика Палата Верховного Суду сформулювала висновок про те, що відстрочення за наявності майнового критерію, можливе виключно у випадку, якщо предметом позову у справі є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Для вирішення питання про відстрочення сплати судового збору необхідним

є доведення особою, яка звертається із відповідним клопотанням, фінансової неможливості сплатити судовий збір. При цьому, оцінці також підлягають дії, вчинені скаржником за для сплати судового збору та причини, з яких такі дії

не призвели до позитивного вирішення питання його сплати.

Таким чином, для вирішення клопотання про відстрочення або розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати суд має встановити майновий стан сторони.

Згідно із статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини на які вона посилається, як на підставу своїх вимог.

З огляду на наведене суд вважає, що клопотання представника заявника про відстрочення сплати судового збору з наведених ним підстав задоволенню не підлягає, оскільки не надано доказів майнового стану заявника та неможливості сплатити ним судового збору.

Крім того, представник заявника зазначає, що апеляційним судом порушено норми статті 272 ЦПК України щодо порядку вручення судового рішення.

Проте, у відповіді на адвокатські запити Львівським апеляційним судом та Галицьким районним судом м. Львова повідомлено адвоката Шпунта М. Б., що оскаржувана постанова направлена представнику ОСОБА_1 - ОСОБА_3 у системі Електронний суд, яку він отримав 19 червня 2024 року,

з яким було припинено дію договору про надання правничої допомоги

03 червня 2024 року. Крім того, вказана постанова була направлена ОСОБА_1 , згідно з копією супровідного листа 04 липня 2024 року, проте докази її отримання в матеріалах справи відсутні.

У постанові від 04 листопада 2024 року у справі № 405/4689/19 (провадження № 61-1979сво24) Об`єднана Палата Верховного Суду зробила висновки, що відсутність в рішенні суду вказівки на дату складання його повного тексту та несвоєчасне надіслання оскарженого судового рішення суду першої інстанції до Єдиного державного реєстру судових рішень, за умови, що учасник справи (зокрема, котрий ініціював позов - позивач), який подає апеляційну скаргу, знав про розгляд справи, не є перешкодою для отримання цією особою у розумний строк інформації про стан відомого їй судового провадження та не свідчить про наявність випадків, передбачених частиною другою статті 358 ЦПК України.

Поважними причинами пропуску процесуального строку визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що оскаржує судове рішення та пов`язані з перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, що підтверджені належними доказами.

З метою виконання процесуального обов`язку дотримання строку на касаційне оскарження судових рішень особа, яка має намір подати касаційну скаргу, повинна вчиняти усі можливі та залежні від неї дії, в тому числі, спрямовані на підготовку касаційної скарги, яка за своїм змістом і формою буде відповідати усім вимогам процесуального закону.

У липні 2025 року Львівська обласна рада надіслала до Верховного Суду заперечення на заяву про виконання вимог ухвали суду, в якому зазначала, що 21 січня 2025 року видано виконавчий лист у справі № 461/5697/23 на підставі якого відкрито виконавче провадження та накладено арешт на кошти та майно, що належить ОСОБА_1 . Також у порядку примусового виконання рішення Галицького районного суду м. Львова від 04 грудня

2023 року з ОСОБА_1 здійснюється відрахування заборгованості через бухгалтерію військової частини НОМЕР_1 у розмірі 20 % грошового забезпечення (заробітної плати).

Враховуючи викладене, заявнику було достеменно відомо про оскаржувану постанову.

Таким чином, заявнику необхідно надати докази на підтвердження або спростування інформації наданої Львівською обласною радою.

Відповідно до частини другої статті 127 ЦПК України встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.

Враховуючи викладене, зазначений в ухвалі Верховного Суду від 09 червня 2025 року строк для усунення недоліків слід продовжити та повідомити про це заявника.

Керуючись статтями 127, 185, 393 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про відстрочення сплати судового збору відмовити.

Продовжити представнику ОСОБА_1 - ОСОБА_2 строк для усунення недоліків касаційної скарги, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали настануть наслідки, передбачені законом.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя В. М. Коротун