КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 756/5459/24
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/9470/2025
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 вересня 2025 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів

судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Болотова Є.В.,

суддів: Желепи О.В., Музичко С.Г.,

розглянувши у порядку письмового провадженняцивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Оболонського районного суду міста Києва від 24 лютого 2025 року, ухваленого під головуванням судді Тихої О.О.,-

встановив:

У квітні 2024 року ТОВ «Коллект Центр» звернулось до суду із названим позовом.

ТОВ «Коллект Центр» просило стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за договором про споживчий кредит № 3165411 від 15 вересня 2021 року в розмірі 48 457 грн 00 коп.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 15 вересня 2021 року між ТОВ «Мілоан» та відповідачем укладено кредитний договір, за умовами якого відповідач отримав кошти у розмірі 8 000 грн 00 коп.

28 грудня 2021року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладено договір факторингу, за яким останнє набуло право вимоги до відповідача за кредитним договором.

10 січня 2023року між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект Центр» укладено договір факторингу, за яким позивач набув право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором.

ТОВ «Коллект Центр» зазначало, що відповідачем порушені умови кредитного договору, у зв`язку із чим виникла заборгованість у розмірі 48 457 грн 00 коп., яка підлягає стягненню в судовому порядку.

Рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 24 лютого 2025 року названий позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» заборгованість за договором про споживчий кредит № 3165411 від 15 вересня 2021 року у розмірі 48 457 грн 00 коп., сплачений судовий збір у розмірі 3 028 грн 00 коп. та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 7 000 грн 00 коп.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду від 24 лютого 2025 року скасувати, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права та неповне встановлення обставин, які мають значення для справи

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України дана справа розглядається судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із їх обгрунтованості та доведеності неналежного виконання відповідачем взятих на себе кредитних зобов`язань.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції.

Стягуючи із ОСОБА_1 на користь ТОВ «Коллект Центр» витрати на правничу допомогу у розмірі 7 000 грн 00 коп., суд першої інстанції виходив із принципу співмірності складності справи та обсягу наданих адвокатом послуг.

Колегія суддів вважає такий висновок суду помилковим.

Встановлено, що 15 вересня 2021 року о 03:02:55 год. на сайті miloan.ua позичальником з IP адреси: НОМЕР_1 оформлено анкету-заяву на кредит № 3165411, яка містить інформацію щодо особи відповідача, зокрема: П.І.Б., ідентифікаційний код; дату народження; стать; серію та номер паспорту громадянина України; адресу реєстрації, а також номер мобільного телефону та електронну адресу.

15 вересня 2021 року між ТОВ «Мілоан» та відповідачем укладено кредитний договір, за умовами якого відповідач отримав кошти у розмірі 8 000 грн 00 коп.

28 грудня 2021року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладено договір факторингу, за яким останнє набуло право вимоги до відповідача за кредитним договором. Вказане підтверджується копією договоруфакторингу № 28-12/2021-72, реєстром боржників від 28грудня 2021 року; витягом з додатку № 3; платіжним дорученням № від 30грудня 2021 року.

10 січня 2023року між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект Центр» укладено договір факторингу, за яким позивач набув право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором. Вказане підтверджується копією договору факторингу № 10-01/2023, витягом з додатку № 3.

Обгрунтовуючи позов, ТОВ «Коллект Центр» зазначало, що відповідачем порушені умови кредитного договору, у зв`язку із чим виникла заборгованість, яка підлягає стягненню в судовому порядку у розмірі 48 457 грн 00 коп.

На підтвердження позовних вимог ТОВ «Коллект Центр» надало копію: договору про споживчий кредит № 3165411 від 15 вересня 2021 року; графіку платежів; паспорту споживчого кредиту; анкети-заяви на кредит № 3165411; довідки про ідентифікацію; платіжного доручення № 56403821; відомості про щоденні нарахування та погашення; розрахунку заборгованості; договору факторингу № 28-12/2021; акту приймання-передачі реєстру боржників; реєстру боржників від 28 грудня 2021 року; договору про відступлення прав вимоги від 10 січня 2023 року.

Частиною 1 статті 205 ЦК України визначено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.

Згідно ст. ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Положеннями ст. 639 ЦК України передбачено, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Згідно п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (п. 12 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»).

За правилом ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбуваєтьсяв інформаційно-телекомунікаційній системі суб'єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови,передбачені законодавством для відповідного договору.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону,вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає порядок підписання угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутністю таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Відповідно до п. 1 ч.1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно ч. 1 ст. 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав.

Звертаючись до суду із позовом ТОВ «Коллект Центр» надало належні та допустимі докази укладення електронного кредитного договору № 3165411 між відповідачем та ТОВ «Мілоан».

Згідно копії платіжної інструкції № 56403821 від 15 вересня 2021 року, кредитні кошти у розмірі 8 000 грн 00 коп. перераховано позичальнику на платіжну картку № НОМЕР_2 . Отримувач ОСОБА_1 , код НОМЕР_3 , призначення - кошти згідно договору № 3165411.

Так, ухвалою Оболонського районного суду міста Києва від 07 січня 2025 року витребувано в АТ «Укрсиббанк» інформацію про те, чи була емітована банківська платіжна картка № НОМЕР_4 на ім`я відповідача, чи мало місце зарахування на вказану картку від ТОВ «Мілоан» 8 000 грн 00 коп. 15 вересня 2021 року та щодо фінансового номеру телефону, який прив`язаний до платіжної картки.

До матеріалів справи долучено лист АТ «Укрсиббанк» № 31-4-01/07-104-БТ від 13 січня 2025 року, згідно якого платіжна картка № НОМЕР_5 була емітована на ім`я ОСОБА_1 та у період з 15 вересня 2021 року по 17 вересня 2021 року мало місце зарахування грошових коштів у розмірі 8 000 грн 00 коп.

Фінансовий номер телефону, який прив`язаний до платіжної картки № НОМЕР_5 , відповідає номеру телефону, зазначеному відповідачем під час реєстрації на сайті позивача: + НОМЕР_6 , на який ТОВ «Мілоан» направлено одноразовий ідентифікатор - U54205, що використовувався для підписання кредитного договору.

Згідно довідки про ідентифікацію, ОСОБА_1 ідентифіковано ТОВ «Мілоан» 15 вересня 2021 року, одноразовий ідентифікатор U54205.

Вказане спростовує доводи апеляційної скарги про те, що матеріали справи не містять належних доказів на підтвердження перерахування кредитних коштів відповідачу.

Матеріалами справи підтверджується, що договір про надання споживчого кредиту № 3165411 від 15 вересня 2021 року укладено в електронній формі, що відповідає положенням ст. 207 ЦК України із застосуванням норм Закону України «Про електронну комерцію» та підписаний сторонами, відповідно до вимог ст. 12 вказаного Закону, а саме: кредитодавцем засвідчено кваліфікованою електронною печаткою, а позичальником за допомогою одноразового ідентифікатору U54205.

Ідентифікація позичальника як споживача фінансових послуг на веб-сайті товариства проведена відповідно до вимог закону, оскільки ОСОБА_1 передав кредитору персональні дані паспорта, ідентифікаційного номера, дані банківської картки, на яку слід перерахувати кошти, номер телефону, адресу місця реєстрації.

28 грудня 2021року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладено договір факторингу, за яким останнє набуло право вимоги до відповідача за кредитним договором. Вказане підтверджується копією договоруфакторингу № 28-12/2021-72, реєстром боржників від 28грудня 2021 року; витягом з додатку № 3; платіжним дорученням № від 30грудня 2021 року.

10 січня 2023року між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект Центр» укладено договір факторингу, за яким позивач набув право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором. Вказане підтверджується копією договору факторингу № 10-01/2023, витягом з додатку № 3.

Враховуючи вищевикладене, а також доведеність невиконання відповідачем свого зобов`язання щодо сплати заборгованості за кредитним договором, колегія суддів вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Коллект Центр» заборгованості за кредитним договором № 3165411 від 15 вересня 2021 року в розмірі 48 457 грн 00 коп.

Посилання в апеляційні скарзі на неможливість визначення які саме договори були передані новому кредитору ТОВ «Коллект Центр», колегія суддів оцінює критично, оскільки вони спростовуються долученим до матеріалів справи реєстром боржників до договору факторингу від 10 січня 2023 року, який містить необхідну інформацію щодо номеру кредитного договору, дати укладення, суми кредиту та загального залишку заборгованості.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Частиною 3 статті 133 ЦПК України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать зокрема витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку із розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів. Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Згідно ч. ч. 2, 3, 4 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Звертаючись до суду із позовною заявою, ТОВ «Коллект Центр» просило стягнути із ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогуу розмірі 13 000 грн 00 коп.

На підтвердження витрат на правничу допомогу позивачем надано копію: договору про надання правничої допомоги від 02 січня 2023 року, платіжної інструкції від 15 березня 2024 року, заявки на отримання юридичної допомоги № 237 від 01 березня 2024 року, витягу з акту № 2 про надання юридичної допомоги.

В акті про надання юридичної допомоги зазначено:

- надання усної консультації з вивченням документів - 2 год. - 4 000 грн 00 коп.;

- складання позовної заяви - 3 год. - 9 000 грн 00 коп.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Велика Палата Верховного Суду звертає увагу на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, провадження № 14-382цс19 та постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18, провадження № 12-171гс19).

Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи зокрема на складність справи, витрачений адвокатом час.

З урахуванням критеріїв співмірності складності справи та обсягу і складності виконаної адвокатом роботи, виходячи з конкретних обставин даної справи, беручи до уваги, що дана справа не є унікальною та не потребувала значного часу для вивчення матеріалів справи, підготовки та подання позовної заяви, колегія суддів вважає, що зазначені позивачем витрати на правничу допомогу у розмірі 13 000 грн 00 коп. є завищеними та не достатньо обґрунтованими.

Отже, колегія суддів вважає, що на користь ТОВ «Коллект Центр» із ОСОБА_1 підлягають стягненню витрати на правничу допомогу у розмірі 2 000 грн 00 коп.

Висновок суду першої інстанції про обґрунтованість стягнення із відповідача витрат на правничу допомогу у розмірі 7 000 грн 00 коп. є помилковим.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин справи, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що рішення суду від 24 лютого 2025 року в частині стягнення витрат на правничу допомогу ухвалено з порушенням норм процесуального права, відтак підлягає зміні зі зменшенням розміру витрат з 7 000 грн 00 коп. до 2 000 грн 00 коп.

Оскільки в силу положень п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України дана справа є малозначною, тому у відповідності до ч. 3 ст. 389 ЦПК України винесена постанова апеляційного суду касаційному оскарженню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 382 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Оболонського районного суду міста Києва від 24 лютого 2025 року в частині витрат на правничу допомогу змінити, зменшивши їх розмір з 7 000 грн 00 коп. до 2 000 грн 00 коп.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст складено 01 вересня 2025 року.

Суддя-доповідач Є.В. Болотов

Судді: О.В. Желепа

С.Г. Музичко