ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/6881/25 Справа № 201/5371/16-ц Суддя у 1-й інстанції - Демидова С. О. Суддя у 2-й інстанції - Петешенкова М. Ю.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 серпня 2025 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Петешенкової М.Ю.,

суддів Городничої В.С., Красвітної Т.П.,

при секретарі - Травкіній В.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу

за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Дніпропетровське обласне управління Акціонерного Товариства «Ощадбанк»

на ухвалу Соборного районного суду міста Дніпра від 30 квітня 2025 року у складі судді Демидової С.О.

у справі за заявою Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Дніпропетровське обласне управління Акціонерного Товариства «Ощадбанк», заінтересовані особи: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , Соборний відділ державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про видачу дубліката виконавчого документа та поновлення строку для пред`явлення до виконання,-

В С Т А Н О В И Л А:

У квітні 2024 року АТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Дніпропетровське обласне управління АТ «Ощадбанк» звернулося до суду із вищевказаною заявою про поновлення строку для пред`явлення до виконання та про видачу дубліката виконавчого документа .

Заява мотивована тим, що на підставі рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 14 листопада 2016 року у справі № 201/5371/16-ц стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «Ощадбанк» матеріальну шкоду у розмірі 4000,00 грн. та судові витрати у справі, видано виконавчий лист та пред`явлено банком для примусового виконання до Соборного ВДВС м. Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області.

Постановою Соборного ВДВС від 02 травня 2019 року закінчено виконавче провадження № 53861897 на підставі п.3 ч.1 ст. 39, ст. 40 ЗУ «Про виконавче провадження», у зв`язку зі смертю боржника ОСОБА_1 , яка отримана банком 22 травня 2019 року.

14 червня 2019 року банк звернувся до Першої дніпровської державної нотаріальної контори з вимогою кредитора до спадкоємців померлої ОСОБА_1 , з метою доведення її до відома осіб, що прийматимуть спадщину.

05 серпня 2019 року банк отримав відповідь Першої дніпровської державної нотаріальної контори від 01 серпня 2019 року, якою повідомлено, що спадкоємцю ОСОБА_1 вже була видана спадщина, та в разі звернення спадкоємця до нотаріальної контори, він буде ознайомлений з вимогою банку про наявність заборгованості перед АТ «Ощадбанк».

В подальшому банк звернувся до Першої дніпровської державної нотаріальної контори із запитом про надання інформації про коло осіб, які звернулись із заявами про прийняття спадщини; про перелік майна, яке включене до складу спадкової маси, про видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті спадкодавця ОСОБА_1

22 січня 2020 року банком отримано відповідь Першої дніпровської державної нотаріальної контори в якій зазначено, що згідно з ч. 8 ст. 8 ЗУ «Про нотаріат», довідки про вчинені нотаріальні дії та інші документи надаються нотаріусом протягом десяти робочих днів на обгрунтовану письмову вимогу суду, прокуратури та інших уповноважених органів, тому надати вищенаведену інформацію банку не надається можливим.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 17 лютого 2020 року у справі № 201/5371/16-ц відмовлено у задоволенні заяви АТ «Ощадбанк» про забезпечення доказів щодо витребування від Першої дніпровської державної нотаріальної контори інформації зі спадкової справи, відкритої після смерті ОСОБА_1 щодо осіб, які звернулись із заявами про прийняття спадщини, переліку майна, яке включене до складу спадкової маси, а також щодо видачі свідоцтва про право на спадщину.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 08 листопада 2022 року у справі № 201/5371/16-ц витребувано у Першої дніпровської держаної нотаріальної контори відомості про спадкоємців померлої ОСОБА_1 .

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 02 лютого 2023 року замінено боржника ОСОБА_1 у виконавчому листі Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 14 листопада 2016 року у справі № 201/5371/16-ц на її правонаступника ОСОБА_2 , в межах вартості майна, одержаного у спадщину.

На запити банку до Першого Правобережного ВДВС у Шевченківському та Центральному районах м. Дніпра Південно Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) від 04 липня 2023 року та до Соборного ВДВС від 07 вересня 2023 року про повернення банку оригіналу виконавчого листа у справі № 201/5371/16-ц, відповідь не надходила.

Жовтневий районний суд м.Дніпропетровська на запит банку щодо наявності в суді оригіналу виконавчого листа від 14 листопада 2016 року у справі № 201/5371/16-ц, надано відповідь про відсутність у матеріалах справи оригіналу виконавчого листа.

Зазначає, що виконавчий лист від 14 листопада 2016 року у справі № 201/5371/16-ц, виданий Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська з примусового виконання рішення суду від 14 листопада 2016 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Ощадбанк» матеріальної шкоди у розмірі 5378,00 грн., втрачений.

Оскільки, станом на 20 березня 2025 року сума заборгованості за виконавчим листом від 14 листопада 2016 року у справі № 201/5371/16-ц є не погашеною, рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 14 листопада 2016 року у справі № 201/5371/16-ц не виконано, банк вимушений звернутися до суду та просити суд поновити строк для пред`явлення до виконання виконавчого листа та видати дублікат виконавчого листа.

Ухвалою Соборного районного суду міста Дніпра від 30 квітня 2025 року заяву АТ «Державний ощадний банк України» залишено без задоволення.

Ухвала суду першої інстанції мотивована відсутністю підстав для задоволення заяви, оскільки заявником не доведено наявність поважних причин для видачі дубліката виконавчого листа та поновлення стоку для його пред`явлення, не надано суду належних та допустимих доказів на спростування бездіяльності банку, якому було відомо про закриття виконавчого провадження у 2019 року й лише у 2023 році банк розпочав вчиняти дії з приводу пошуку оригіналу виконавчого листа, отже, підстави для поновлення стоку пред`явлення до виконання та видачі дублікату виконавчого листа, відсутні.

Не погодившись з ухвалою суду, АТ «Державний ощадний банк України» звернулося з апеляційною скаргою в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, ставить питання про скасування ухвали суду.

Апеляційна скарга мотивована тим, що ухвала суду першої інстанції є незаконною, необґрунтованою та такою, що була постановлена внаслідок неповного з`ясування обставин, які мають значення для справи, невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи. Вказує, що заявником надано суду належні та допустимі докази відсутності у банку оригіналу виконавчого листа, рішення суду боржником не виконано, а тому наявні підстави для видачі дублікату виконавчого листа та поновлення стоку для його пред`явлення. Окрім того, вказує, що строк для пред`явлення виконавчого документу до виконання пропущений банком з поважних причин, оскільки банк фактично весь час вчиняв дії спрямовані на пошук оригіналу виконавчого листа, на що суд першої інстанції уваги не звернув та дійшов до помилкового висновку.

Відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду без змін, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що рішенням Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 14 листопада 2016 року у справі № 201/5371/16-ц стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «Ощадбанк» матеріальну шкоду у розмірі 4000,00 грн. та судові витрати у справі, видано виконавчий лист та пред`явлено банком для примусового виконання до Соборного ВДВС м. Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області.

У зв`язку зі смертю боржника ОСОБА_1 , постановою Соборного ВДВС від 02 травня 2019 року закінчено виконавче провадження № 53861897 на підставі п.3 ч.1 ст. 39, ст. 40 ЗУ «Про виконавче провадження», яка отримана банком 22 травня 2019 року.

Судом встановлено, що банк, будучи обізнаним про закінчення виконавчого провадження, лише у 2023 року розпочав вчиняти дії щодо пошуку оригіналу виконавчого провадження, шляхом надсилання листів до виконавчої служби та суду.

Тобто, у даній справі, заявнику ще в 2019 року достеменно було відомо про те, що виконавчий лист мав повернутись до суду, який видав вказаний виконавчий лист, проте лише через чотири роки звернувся до Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська з заявою про надання інформації щодо фактичного отримання судом виконавчого листа.

Згідно із ч. 1-3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Положеннями ч. 1 ст. 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Як визначено у ч. 1, 2 ст. 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення . Встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 433 ЦПК України у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено. Заява про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа, виданого судом, подається до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції. Заява про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа, виданого іншими органами (посадовими особами), подається до суду за місцем виконання відповідного рішення. Заява розглядається в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Їх неявка не є перешкодою для вирішення питання про поновлення пропущеного строку. Суд розглядає таку заяву в десятиденний строк.

Таким чином, стягувач, який не отримав у визначений законом строк задоволення своїх вимог, вважається обізнаним про ймовірність порушення його прав у виконавчому провадженні незалежно від того, чи отримав він від державного виконавця певні процесуальні документи та чи ознайомлений він з матеріалами виконавчого провадження.

Стягувач, який є юридичною особою зобов`язаний забезпечити належну організацію роботи всіх своїх підрозділів, у тому числі і щодо контролю за судовими та виконавчими документами при їх виконанні в органах ДВС.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.39 ЗУ «Про виконавче провадження», виконавче провадження підлягає закінченню у разі припинення юридичної особи - сторони виконавчого провадження, якщо виконання її обов`язків чи вимог у виконавчому провадженні не допускає правонаступництва, смерті, оголошення померлим або визнання безвісно відсутнім стягувача чи боржника. Саме за наведених обставин виконавцем по даній справі закінчено виконавче провадження.

Частиною 3 ст.39 ЗУ «Про виконавче провадження», передбачено що, у випадках, передбачених п. 1-3, 5-7, 9-12, 14-18, 19-1 ч.1 цієї статті, виконавчий документ надсилається разом із постановою про закінчення виконавчого провадження до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав.

Слід звернути увагу на те, що постанову про закриття виконавчого провадження винесено 02 травня 2019 року у зв`язку зі смертю боржника, 22 травня 2019 року банк отримав постанову про закриття виконавчого провадження, в свою чергу дії стосовно пошуку оригіналу виконавчого листа заявник почав здійснювати лише в 2023 році, шляхом надсилання запитів до виконавчої служби.

Тобто, у даній справі, заявник ще в 2019 року знав, що виконавчий лист мав повернутись до суду, який видав вказаний виконавчий лист, проте лише через чотири роки звернувся до Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська з заявою про надання інформації щодо фактичного отримання судом виконавчого листа.

Доказів, які б свідчили про добросовісну реалізацію стягувачем своїх процесуальних прав та належне виконання процесуальних обов`язків, зокрема вчинення усіх можливих та залежних від нього дій, спрямованих на своєчасний контроль за виконанням судового рішення, заявник суду не надав.

Метою ст. 433 ЦПК України про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання є захист інтересів добросовісного стягувача, який пропустив строк з поважних причин. Поважними можна вважати причини, які не залежали від волі стягувача.

Питання про поважність пропуску строків є оціночним. Поважність причин може залежати від таких обставин як поведінка заявника (бездіяльність або незаінтересованість в питаннях звернення судового рішення до виконання), інших осіб, обставин, які безпосередньо унеможливлюють можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк, які виникли об`єктивно, так і від чинників, що не пов`язані з людським фактором, що підтверджуються належними і допустимими засобами доказування.

При цьому, доказів поважності причин пропуску строку пред`явлення виконавчих листів до виконання матеріали справи не містять.

Суд не може безпідставно поновити строк пред`явлення виконавчого листа до виконання, оскільки це порушує гарантоване право на справедливий суд.

Внаслідок тривалої бездіяльності стягувача у даній справі, яка не була виправдана поважними причинами, стягувач не продемонстрував зацікавленості у виконанні рішення суду на свою користь у примусовому порядку, тому боржник відповідно до ст. 433 ЦПК України з урахуванням принципу правової визначеності вправі розраховувати на те, що у такому випадку суд не має поновлювати процесуальний строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов до правильного висновку про відсутність підстав для задоволення заяви в частині поновлення строку пред`явлення виконавчих листів до виконання.

У ст. 1 ЗУ «Про виконавче провадження» визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Як указано в п.п. 17.4 п. 17 Розділу XIII ЦПК України "Перехідні положення" у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Аналіз п. 17.4 розділу XIII "Перехідні положення" ЦПК України, дозволяє дійти висновку, що єдиною підставою для видачі судом дубліката виконавчого листа є його втрата. При цьому, виданий він може бути лише за умови, якщо у встановлені строки з відповідною заявою до суду звернувся стягувач або державний/приватний виконавець.

Відповідно до ч.1 ст. 433 ЦПК України у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 21 серпня 2019 року у справі № 2-836/11 (провадження № 14-308цс19) сформульовано правовий висновок щодо можливості відмови у видачі дубліката виконавчого листа з огляду на відсутність підстав для поновлення строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання: приписи п.п. 19.4 п. 1 розділу XI "Перехідні положення" ГПК України та п.п. 17.4 п. 1 розділу XIІІ "Перехідні положення ЦПК України не суперечать приписам ч.6 ст. 12 ЗУ "Про виконавче провадження", ч.1 ст. 433 ЦПК України, ч.1 ст. 329 ГПК України. Зазначені приписи перехідних положень вказаних кодексів не забороняють суду одночасно розглянути та вирішити поставлені у заяві стягувача питання про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання та про видачу дубліката такого документа у разі його втрати або розглянути питання про видачу дубліката втраченого виконавчого документа після того, як суд поновив строк для пред`явлення цього документа до виконання.

Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що у разі пропуску стягувачем строку на пред`явлення виконавчого документа до виконання заяву стягувача про видачу дубліката втраченого виконавчого документа може бути задоволено у разі, якщо суд задовольнив заяву стягувача про поновлення пропущеного строку для пред`явлення такого документа до виконання. Тобто, якщо строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання не сплив або суд його поновив, то заява про видачу дубліката цього документа, який втрачений, вважається поданою у межах встановленого для пред`явлення його до виконання строку. Натомість, коли строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання сплив, і суд його не поновив, то за результатами розгляду заяви про видачу дубліката втраченого виконавчого документа суд відмовляє у задоволенні цієї заяви.

У постанові Верховного Суду від 19 квітня 2021 року у справі № 2-1316/285/11 (провадження № 61-34св21) зазначено, що єдиною підставою для видачі судом дубліката виконавчого листа є його втрата. Сам факт відсутності виконавчого документа у стягувача та в органі державної виконавчої служби свідчить про те, що його було втрачено. У той же час, обов`язковою умовою видачі дубліката виконавчого листа є звернення із такою заявою в межах встановленого законом строку для пред`явлення його до виконання або його поновлення за рішенням суду.

До аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постановах від 09 жовтня 2019 року у справі № 2-6471/06, від 03 лютого 2021 року у справі № 643/20898/13-ц, 23 червня 2021 року у справі № 2-162/12 (провадження № 61-14111св20).

Дублікат це документ, що видається замість втраченого оригіналу та має силу первісного документу. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, украдено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання.

Дублікат виконавчого листа видається на підставі матеріалів справи та судового рішення, за яким був виданий втрачений виконавчий лист.

При вирішенні питання про видачу дубліката виконавчого листа у зв`язку з його втратою заявник повинен повідомити суду обставини, за яких виконавчий лист було втрачено, подавши відповідні докази.

Із заявою про видачу дубліката виконавчого листа або судового наказу можна звернутися лише в межах строків пред`явлення їх до виконання. У разі пропуску такого строку одночасно із заявою про видачу дубліката слід подати і заяву про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Зі змісту вищезазначених норм законодавства вбачається, що дублікат виконавчого листа може видаватись у випадках втрати його оригіналу та в межах строку пред`явлення його до виконання.

Таким чином, під час розгляду заяви про видачу дубліката виконавчого листа суд повинен належним чином перевірити, чи дійсно виконавчий лист втрачено. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, украдено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання.

Видача дубліката виконавчого листа взаємопов`язана із визначеним ЗУ «Про виконавче провадження» строком для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Відповідно до ст. 19 ЗУ «Про виконавче провадження», сторони виконавчого провадження та прокурор як учасник виконавчого провадження мають право ознайомлюватися з матеріалами виконавчого провадження, робити з них виписки, знімати копії, заявляти відводи у випадках, передбачених цим Законом, мають право доступу до автоматизованої системи виконавчого провадження, право оскаржувати рішення, дії або бездіяльність виконавця у порядку, встановленому цим Законом, надавати додаткові матеріали, заявляти клопотання, брати участь у вчиненні виконавчих дій, надавати усні та письмові пояснення, заперечувати проти клопотань інших учасників виконавчого провадження та користуватися іншими правами, наданими законом.

Особи, які беруть участь у виконавчому провадженні, зобов`язані сумлінно користуватися усіма наданими їм правами з метою забезпечення своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій.

Статтею 28 ЗУ «Про виконавче провадження» передбачено, що копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених п. 1-4 ч.9 ст. 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Документи виконавчого провадження надсилаються стягувачу та боржнику за їхніми адресами, зазначеними у виконавчому документі. У разі зміни стороною місця проживання чи перебування або місцезнаходження документи виконавчого провадження надсилаються за адресою, зазначеною у відповідній заяві сторони виконавчого провадження.

Документи виконавчого провадження доводяться до відома або надсилаються адресатам не пізніше наступного робочого дня з дня їх винесення.

У даній справі, у заявника був весь обсяг прав для того, щоб контролювати виконавчі дії та слідкувати за процесом виконання рішення суду. Стягувач не цікавився чи фактично направлений та отриманий оригінал виконавчого листа відповідним органом в період з 2019 року по 2023 рік, чим й порушив зобов`язання сумлінно користуватися усіма наданими правами з метою забезпечення своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій.

Доказів, які б свідчили про добросовісну реалізацію стягувачем своїх процесуальних прав та належне виконання процесуальних обов`язків, зокрема вчинення усіх можливих та залежних від нього дій, спрямованих на своєчасний контроль за виконанням судового рішення, заявник суду не надав.

За викладених обставин, а також враховуючи той факт, що заявнику відмовлено в поновленні пропущеного строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання, суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку про відсутність підстав для видачі дублікату виконавчого листа у даній справі.

Встановивши фактичні обставини у справі, від яких залежить правильне вирішення заяви, суд дійшов обґрунтованого висновку про недоведеність заявником поважних причин для видачі дубліката виконавчого документу та поновлення строку для його пред`явлення, з яким погоджується колегія суддів, як й не надано суду належних та допустимих доказів на спростування бездіяльності банку, якому достеменно було відомо у 2019 році про закриття виконавчого провадження й лише у 2023 році банк розпочав пошуки оригіналу виконавчого листа.

Доводи апеляційної скарги про те, що строк для пред`явлення виконавчого документу до виконання пропущений банком з поважних причин, оскільки банк фактично весь час вчиняв дії спрямовані на пошук оригіналу виконавчого листа, а тому наявні підстави для задоволення заяви колегія суддів не приймає до уваги, оскільки вказані доводи суперечать наявним у матеріалах справи доказам та встановленим судом першої інстанції обставинам справи.

Доводи апеляційної скарги про надання заявником належних та допустимих доказів відсутності у банку оригіналу виконавчого листа, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки зазначені обставини були предметом розгляду судом першої інстанції, яким надано на ці доводи вичерпну відповідь.

Отже, суд першої інстанції повно і всебічно дослідив і оцінив обставини у справі та правильно визначив характер спірних правовідносин і закон, який їх регулює та застосував норми права, які регулюють ці правовідносини, вирішив спір з урахуванням меж заявлених вимог та конкретних обставин справи на підставі наданих сторонами доказів з дотриманням норм процесуального права, доводи апеляційної скарги не містять передбачених законом підстав для скасування судового рішення.

Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Будь-яких інших доказів, що спростовують правильність рішення суду в апеляційній скарзі не наведено, тому рішення суду слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Дніпропетровське обласне управління Акціонерного Товариства «Ощадбанк» -залишити без задоволення.

Ухвалу Соборного районного суду міста Дніпра від 30 квітня 2025 року -залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Вступна та резолютивна частини постанови проголошена 20 серпня 2025 року

Повний текст судового рішення складено 01 вересня 2025 року.

Головуючий: М.Ю. Петешенкова

Судді: В.С. Городнича

Т.П. Красвітна