Справа №: 403/49/25
провадження №: 2/398/1564/25
РІШЕННЯ

Іменем України

"21" серпня 2025 р. м. Олександрія

Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області у складі:

головуючого судді Шинкаренко І.П.,

за участю секретаря судового засідання Черткова А.О.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «СВЕА ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ

Товариство з обмеженою відповідальністю «СВЕА ФІНАНС» (далі ТОВ «СВЕА ФІНАНС») звернулось до суду з цим позовом та просить стягнути з ОСОБА_2 на свою користь заборгованість за кредитним договором у розмірі 29754,81 грн, а також понесені судові витрати. Позов мотивує тим, що 18 квітня 2017 року між Акціонерним товариством «Ідея Банк» (далі АТ «Ідея Банк») та відповідачем укладено кредитний договір №Z71.221.72435, відповідно до умов якого, банк надав позичальнику кредит у розмірі 23600 грн 00 коп. строком на 36 місяців, зі сплатою процентів за користування кредитом 15,0% річних, а позичальник зобов`язується одержати кредит і повернути його разом з процентними платежами (процентами і платою за обслуговування кредитної заборгованості) згідно із графіком платежів. Всупереч умовам кредитного договору відповідач не здійснив своєчасних платежів у повному обсязі для погашення суми заборгованості по кредиту та процентам у строк, вказаний у договорі, чим суттєво порушив взяті на себе договірні зобов`язання, внаслідок чого утворилась заборгованість, яка станом на дату подачі позову становить 29754,81 грн: 2540,43 грн - заборгованість за основним боргом; 1254,38 грн - заборгованість за відсотками; 25960,00 грн - заборгованість за іншими процентними платежами.

25 липня 2023 року між АТ «Ідея Банк» і ТОВ «СВЕА ФІНАНС» (попередня назва - «Росвен Інвест Україна») укладено договір факторингу №01.02-31/23, відповідно до умов якого АТ «Ідея Банк» відступило свої права вимоги, а ТОВ «СВЕА ФІНАНС» набуло право вимоги за первинними договорами, в розмірі заборгованостей боржників перед АТ «Ідея Банк», визначеними в реєстрі боржників, в тому числі було відступлено права вимоги за заборгованістю відповідача перед АТ «Ідея Банк» за кредитним договором № Z71.221.72435 від 18 квітня 2017 року.

На підставі зазначеного, позивач звернувся до суду із цим позовом.

Ухвалою судді Устинівського районного суду Кіровоградської області від 25 лютого 2025 року позов ТОВ «СВЕА ФІНАНС» передано за підсудністю до Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області.

Ухвалою судді Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 24 березня 2025 року, у справі відкрито провадження та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, копія якої була направлена сторонам та відповідачу визначено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву.

Відповідач 27 травня 2025 року подала до суду заяву до якої долучила копію свідоцтва про укладання шлюбу та квитанції на оплату заборгованості по кредиту.

28 травня 2025 року ОСОБА_3 отримала під розписку копію позовної заяви з додатками.

10 червня 2025 року відповідач подала до суду заяву, підтвердила факт укладання договору з АТ «Ідея Банк» у 2019 році, суду пояснила, що дійсно отримала кредит, заборгованість погасила не в повному обсязі, після народження дитини не було можливості відвідати відділення банку в м. Кропивницькому, у зв`язку з чим перед кредитором залишився борг в розмірі 3000,00 грн. У 2021 року дізналась, що право вимоги по вказаному кредиту перейшло до іншого суб`єкта. Відповідач зазначила, що має невисокий дохід, заборгованість може погашати лише частинами.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, проаналізувавши положення чинного законодавства, суд дійшов до наступного висновку.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.

Судом установлено, що 18 квітня 2017 року між АТ «Ідея Банк» та ОСОБА_2 укладено кредитний договір № Z71.221.72435, який підписаний відповідачем, згідно умов якого банк надає позичальнику кредит на поточні потреби в сумі 23600 грн, включаючи витрати на страховий платіж, строком на 36 місяців, а позичальник зобов`язується одержати кредит і повернути його разом з процентними платежами (процентами і платою за обслуговування кредитної заборгованості) згідно з умовами цього договору (пункти 1.1, 1.2 договору). За користування кредитом позичальник сплачує річну змінювану процентну ставку в розмірі, що визначається як змінна частина ставки, збільшена на 5,50% (маржу банку). Станом на день укладення договору змінна частина ставки, визначена за рішенням правління банку, становить 9,5%, що разом з маржею банку складає змінювану процентну ставку в розмірі 15% (пункти 1.3, 1.4 договору).

Позичальник повертає кредит разом з процентами та платою за обслуговування кредитної заборгованості в 36 щомісячних внесках включно до 18 дня/числа кожного місяця, згідно Графіку щомісячних платежів (п.2.1 договору).

Одночасно з укладенням кредитного договору позичальник підписав заяву на приєднання до договору добровільного страхування життя. Вигодонабувачем за даним договором є АТ «Ідея Банк».

Згідно з виписки банку від 25 липня 2023 року ОСОБА_4 в процесі користування рахунком повертала використану суму кредиту та сплачувала відсотки за користування кредитними коштами..

Відповідно до довідки-розрахунку заборгованості за кредитним договором, заборгованість ОСОБА_2 станом на 25 липня 2023 року складає 29754,81 грн: 2540,43 грн - заборгованість за основним боргом; 1254,38 грн - заборгованість за відсотками; 25960,00 грн - заборгованість за нарахованими та несплаченими комісіями.

25 липня 2023 року між АТ «Ідея Банк» (далі клієнт) та ТОВ «Свеа Фінанс» (попередня назва - «Росвен Інвест Україна») (далі фактор) укладено договір факторингу №01.02-31/23, відповідно до умов якого клієнт передає (відступає) фактору свої права вимоги, а фактор набуває права вимоги клієнта за первинними договорами та в їх оплату зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату та на умовах, визначених цим договором. Права вимоги, які клієнт відступає фактору за цим договором, відступаються (передаються) в розмірі заборгованості боржників перед клієнтом, та визначені в реєстрі боржників.

Згідно з витягом з реєстру боржників № 3 до договору факторингу, позивач набув права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № Z71.221.72435 від 18 квітня 2017 року у розмірі 29754,81 грн.

ОСОБА_2 01 грудня 2018 року зареєструвала шлюб з ОСОБА_5 , після реєстрації шлюбу змінила прізвище на « ОСОБА_6 », що підтверджується свідоцтвом про шлюб від 01 грудня 2018 року серії НОМЕР_1 .

Відповідно до долучених відповідачем квитанцій нею на рахунок позивача у період з січня 2025 року до березня 2025 року на рахунок погашення заборгованості за договором № Z71.221.72435 сплачено борг на загальну суму 7920,00 грн, а саме: 20 січня 2025 року 1700,00 грн, 07 лютого 2025 року - 1700,00 грн, 14 січня 2025 року 1520,00 грн, 23 березня 2025 року 3000,00 грн.

Згідно зі ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Згідно п.1 ч.2 ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно зі ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених ст.515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно із ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав.

На підставі викладеного суд дійшов висновку, що між первісним кредитором, правонаступником якого є позивач, та відповідачем у зв`язку з укладенням Договору кредиту 18 квітня 2017 року виникли договірні відносини. Будучи вільною в укладенні вказаного кредитного договору, виборі контрагента та визначенні умов договору, будучи обізнаною з умовами кредитування, в тому числі з нарахуванням відсотків за користування кредитними коштами, з чим відповідач погодилася, підписавши кредитні документи, таким чином погодивши умови сплати процентів за користування кредитними коштами. ОСОБА_2 отримала кредитні кошти і у неї виникло зобов`язання повернути їх, у розмірах та у строки, зазначеними в кредитному договорі із відсотками за користування кредитом. Позивач є правонаступником первісного кредитора, що свідчить про належні правові підстави для переходу права вимоги до відповідача.

Щодо стягнення заборгованості в частині основного боргу та відсотків за користування кредитом суд констатує, що відповідач взяти на себе зобов`язання за кредитним договором виконала частково в результаті станом на час відступлення первісним кредитором права вимоги утворилась заборгованість 2540,43 грн - заборгованість за основним боргом; 1254,38 грн - заборгованість за відсотками.

В той же час, враховуючи, що у період з листопада 2024 року до 23 березня 2025 року до відкриття судом провадження у вказаній справі відповідач на погашення заборгованості за договором № Z71.221.72435 сплатила на рахунок позивача борг на загальну суму 7920,00 грн, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивач в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту та за відсотками за користування кредитом задоволенню не підлягають.

Суд не бере до уваги подані відповідачем до суду чеки за період листопад-грудень 2024 року, оскільки згідно інформації зазначеної у платіжному документі відсутня можливість однозначно встановити приналежність оплаченої відповідачем суми боргу до заборгованості за кредитним договором № Z71.221.72435.

Щодо стягнення заборгованості за нарахованими та несплаченим комісіями в розмірі 25960,00 грн суд зазначає наступне.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту.

Відповідно до ч.2 ст.8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.

Таким чином, Законом України «Про споживче кредитування» безпосередньо передбачено право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту.

На виконання вимог, у тому числі п.4 ч.1 ст.1 та ч.2 ст.8 Закону України «Про споживче кредитування» Правління Національного Банку України постановою від 08.06.2017 року затвердило Правила розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі - Правила про споживчий кредит).

Відповідно до п.5 Правил про споживчий кредит банк надає споживачу детальний розпис складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів (згідно зі строковістю, зазначеною у договорі про споживчий кредит, - щомісяця, щокварталу тощо) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх додаткових та супутніх послуг банку та кредитного посередника (за наявності) за кожним платіжним періодом, за формою, наведеною в додатку 2 до цих Правил.

Правила про споживчий кредит розроблені й затверджені на виконання вимог Закону України «Про споживче кредитування» та підтверджують правомірність дій банку щодо встановлення у договорі споживчого кредиту комісії за обслуговування кредитної заборгованості.

У кредитних відносинах економічною метою кредитодавця є повернення суми кредиту та одержання процентів за користування кредитом. Кредитодавець заінтересований у своєчасному виконанні позичальником обов`язків за кредитним договором, для чого позичальник має бути поінформований про строки i суми належних платежів.

Закон України «Про споживче кредитування» розмежовує оплатність та безоплатність надання інформації про кредит залежно від періодичності звернення споживача із запитом щодо надання такої інформації.

Відповідно до частин 1 та 2 ст.11 Закону України «Про споживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит.

Відповідно до ч.5 ст.12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.

Суд констатує, що позивачем не наданого жодного підтвердження факту надання послуг кредитодавця, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються та за які банком встановлена комісія за обслуговування кредиту. Позивач не зазначив та не надав доказів наявності конкретного переліку таких послуг, які надаються більше, ніж один раз на місяць, погодження їх зі споживачем при укладенні кредитного договору, підтверджень факту надання таких послуг в обсязі, що перевищує право споживача за законом. Позивача зобов`язаний довести позовні вимоги належним чином, оскільки розшифрування таких послуг також не наведено в додатку до договору.

Враховуючи зазначене, стягнення заборгованості за іншими процентними платежами (комісіями) в сумі 25960,00 грн. не відповідає вимогам Закону, а тому позовні вимоги і в цій частині задоволенню не підлягають.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд виходить з положень п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, згідно якої у разі відмови в задоволенні позовних вимог судовий збір покладається на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 7, 8, 10, 12, 18, 77, 81, 247, 259, 263-265, 274-281Цивільного процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ

Відмовити в задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «СВЕА ФІНАНС» (адреса місцезнаходження: м. Київ, бульвар Вацлава Гавела, 6, ) до ОСОБА_1 (адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) про стягнення заборгованості.

Судові витрати у вигляді сплаченого позивачем судового збору покласти на позивача.

На рішення може бути подана апеляція до Кропивницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне рішення складено 21 серпня 2025 року.

Суддя І.П. Шинкаренко