Єдиний унікальний № 371/1005/25
Номер провадження № 2-о/371/39/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" серпня 2025 р. м. Миронівка

Миронівський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді: Кириленко М.О.

за участю секретаря судового засідання: Петренко В.А.

представника заявника - адвоката Притули Л.О.

заявника ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Миронівка Київської області цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Миронівська міська рада Обухівського району Київської області про встановлення факту, що має юридичне значення,

встановив:

У червні 2025 року ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення. Заяву обґрунтовує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її рідний брат ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Після смерті брата відкрилася спадщина, яка складається у томі числі із житлового будинку, який розташований по АДРЕСА_1 , право власності на який брат набув на підставі договору купівлі-продажу. ОСОБА_2 на день смерті мав зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , проте фактично з квітня 2016 року до дня смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 він проживав зі мною у моєму будинку за адресою: АДРЕСА_2 . Просить суд встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з її братом ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на час відкриття спадщини ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: АДРЕСА_2 .

Ухвалою суду від 30.06.2025 було відкрито провадження у вказаній справі із витребуванням доказів.

22.07.2025 та 22.08.2025 на адресу суду надійшли витребувана інформація.

Представник заінтересованої особи Миронівської міської ради Обухівського району Київської області в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без участі представника.

Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Суд заслухавши думку заявника та її адвоката, які не заперечували проти розгляду справи без участі представника заінтересованої особи, вважає за можливе розглянути справу без участі Миронівської міської ради Обухівського району Київської області.

В судовому засіданні заявник ОСОБА_1 наполягала на задоволенні заяви з підстав викладених у ній. Просила суд встановити факт постійного проживання її - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з її братом ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на час відкриття спадщини ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: АДРЕСА_2 .

Адвокат Хорольської С.Б. - Притула Л.О. в судовому засіданні наполягала на задоволенні заяви з підстав викладених у ній. Просила суд встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з її братом ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на час відкриття спадщини ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: АДРЕСА_2 .

Свідок ОСОБА_3 в судовому засідання пояснила, що ОСОБА_2 був рідним братом ОСОБА_1 . З квітня 2016 року ОСОБА_2 , до дня своєї смерті - ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживав з сестрою за адресою: АДРЕСА_2 .

Свідок ОСОБА_4 в судовому засідання пояснив, що ОСОБА_2 був рідним братом ОСОБА_1 . З квітня 2016 року ОСОБА_2 , до дня своєї смерті - ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживав з сестрою за адресою: АДРЕСА_2 .

Заслухавши учасників судового процесу, допитавши свідків та дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_4 народилася ОСОБА_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 12). Батьками ОСОБА_1 зазначено: батько - ОСОБА_5 , мати - ОСОБА_6 .

ОСОБА_2 належить на праві власності житловий будинок, що розташований в АДРЕСА_1 , що підтверджується копією договору купівлі-продажу житлового будинку (а.с. 16).

ІНФОРМАЦІЯ_5 помер ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження Серії НОМЕР_1 від 03.11.2021 (а.с. 13).

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , згідно запису у погосподарській книзі №14 за 2021-2025 роки, дійсно був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 до дня його смерті, ІНФОРМАЦІЯ_1 (свідоцтво про смерть НОМЕР_1 від 03.11.2021), а фактично з квітня 2016 року до дня смерті проживав без реєстрації разом із сестрою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у її будинку за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується довідкою виданою старостою Карапишівського старостинського округу №7 (а.с. 15).

ОСОБА_1 звернулася до Миронівської державної нотаріальної контори Київської області із заявою про прийняття спадщини, про що їй було відмовлено та рекомендовано звернутися до суду із заявою про встановлення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини (а.с. 17).

Згідно запису у погосподарській книзі №14 за 2021-2025 роки у житловому будинку АДРЕСА_3 , власником якого рахується ОСОБА_2 , ніхто не зареєстрований та ніхто не проживає, що підтверджується довідкою виданою старостою Карапишівського старостинського округу №7 (а.с. 18).

На виконання ухвали суду від 30.06.2025, Богуславський відділ державної реєстрації актів цивільного стану в Обухівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) надав інформацію стосовно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 : - актовий запис про народження № 84 від 19.12.1970 року, складений виконавчим комітетом Карапишівської сільської ради Миронівського району Київської області, батько - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , мати - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_7 ;- актовий запис про шлюб № 8 від 04.02.1989 року, складений Миронівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Обухівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_8 . Актовий запис містить відмітку про розірвання шлюбу на підставі актового запису про розірвання шлюбу №130 від 03.11.1989 року складеного Миронівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Обухівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ); актовий запис про шлюб № 7 від 27.08.1999 року складений виконавчим комітетом Центральненської сільської ради Миронівського району Київської області між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_9 . Актовий запис містить відмітку про розірвання шлюбу на підставі актового запису про розірвання шлюбу № 37 від 19.12.1991 року складеного Миронівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Обухівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ).

В Миронівській державній нотаріальній конторі спадкова справа після смерті ІНФОРМАЦІЯ_5 - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , не заводилась, що підтверджується повідомленням завідувача Миронівської державної нотаріальної контори.

Крім того, факт проживання ОСОБА_1 з померлим ОСОБА_2 підтверджено показами наданими в судовому засіданні свідками ОСОБА_3 та ОСОБА_9 . У суду немає підстав ставити під сумнів достовірність фактів, повідомлених свідками, даних про їх зацікавленість в результаті розгляду справи не виявлено.

Суд вважає, що заява ОСОБА_1 підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Встановлено, що ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з пропуском строку на прийняття спадщини в шестимісячний термін та вона не була зареєстрована разом з ОСОБА_2 на день смерті.

Отже, нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину заявнику з двох підстав: вона не подала заяву про прийняття спадщини в шестимісячний термін; на день смерті, вона не була зареєстрована зі спадкодавцем за однією адресою.

Відповідно до положень ст.ст. 1216-1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Отже, щодо спадкоємців, які на час відкриття спадщини постійно проживали спільно із спадкодавцем, встановлюється презумпція прийняття спадщини, яка може бути спростована лише шляхом подання ними заяви про відмову від спадщини до нотаріальної контори в межах 6-місячного строку, встановленого для прийняття спадщини (ст. 1270 ЦК).

Строк, визначений ст. 1270 ЦК України в такому випадку застосовується для відмови від спадщини, а не для її прийняття.

В свою чергу, для тих спадкоємців, які не проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, єдиним виявом бажання прийняти спадщину є заява про це, подана до нотаріального органу протягом 6 місяців з часу відкриття спадщини, (ч. 1 ст. 1269 ЦК України).

Тобто, дії, які свідчать про прийняття спадщини спадкоємцем, чітко визначені у частинах третій, четвертій статті 1268, статтях 1269, 1270 ЦК України.

Згідно з частиною першою статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Разом з тим, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п`ята статті 1268 ЦК України).

Частиною першою статті 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Проте відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (частина третя статті 1296 ЦК України).

Згідно з пп. 4.10. п. 4 глави 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року №296/5, видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, жодним строком не обмежена. Тобто спадкоємець, який прийняв спадщину, може звернутися за видачею свідоцтва протягом будь-якого часу після закінчення строку, встановленого для прийняття спадщини. Особливе значення при цьому має факт постійного проживання спадкоємця на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем, який підтверджує фактичне прийняття спадщини і має бути доведений спадкоємцем.

У такому випадку вказані обставини є підставою для звернення з позовом або заявою (в залежності від наявності або відсутності спору щодо спадкового майна) про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не з позовом про надання додаткового строку для прийняття спадщини.

Таким чином, законодавець в даному випадку висунув вимогу про обов`язковість постійного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що ставить прийняття спадщини у такому випадку в залежність від факту спільного постійного проживання вказаних осіб.

За змістом норм статей 1268-1269 ЦК України, порядок прийняття спадщини встановлюється залежно від того чи проживав постійно спадкоємець разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини (п. 2 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13).

Підпунктом 4.11 п. 4 глави 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України визначено, що для спадкоємця, який постійно проживав разом зі спадкодавцем на момент відкриття спадщини, заява про видачу свідоцтва про право на спадщину є первинним документом, на підставі якого заводиться спадкова справа. При цьому нотаріус має виконати всі дії, які передбачені цим Порядком.

З пп. 3.22 п. 3 глави 10 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України вбачається, що у разі відсутності у паспорті спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець на день смерті спадкодавця проживав разом із цим спадкодавцем; реєстраційний запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, та інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем.

Відповідно до роз`яснень, викладених у п.п. 2, 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30 травня 2008 року, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд про встановлення цих фактів. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з цим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутись в суд з заявою про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Статтею 315 ЦПК України визначено факти, які можуть встановлюватись у судовому порядку. Частиною другою даної норми передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Отже, заявнику, після встановлення судом факту постійного проживання зі спадкодавцем на момент відкриття спадщини, достатньо подати нотаріусу заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину, а не заяву про прийняття спадщини (адже він її фактично прийняв відповідно до норм ст.ст. 1268, 1270 ЦК), тому встановлення йому судом додаткового строку на прийняття спадщини не є необхідним.

Відповідний висновок викладений і в постанові Верховний Суду від 14.04.2021 р. у цивільній справі №205/2102/19-ц (провадження № 61-872св21).

Згідно частини шостої статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Як вбачається з матеріалів справи, постанова нотаріуса про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину видана на підставі того, що заявник не подала заяву про прийняття спадщини в шестимісячний термін та не надала доказів постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Отже, у разі, якби заявник постійно не проживала разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини і не вважала себе такою, що фактично прийняла спадщину, на підставі ст. 1268 ЦК України, тоді належним способом судового захисту було б звернення до суду із позовом про встановлення додаткового строку на прийняття спадщини.

Таким чином, факт постійного проживання заявниці ОСОБА_1 зі спадкодавцем ОСОБА_2 на час відкриття спадщини, тобто на день смерті останнього ІНФОРМАЦІЯ_1 , знайшов своє підтвердження у судовому засіданні на підставі досліджених судом доказів та показів свідків, але через те, що спадкодавець був зареєстрований за іншою адресою ніж заявниця, ОСОБА_1 не змогла підтвердити цей факт в іншому порядку, аніж в судовому, і звернулася до суду із відповідною заявою.

Постановою Верховного Суду від 10 січня 2019 року у справі № 484/747/17 зроблено правовий висновок, що згідно зі статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» відсутність реєстрації місця проживання не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини, встановлені частиною третьою статті 1268 ЦК України, підтверджуються іншими належними і допустимими доказами, які були надані позивачем, та оцінені судом. Касаційний цивільний суд погодився з позицією щодо встановлення факту постійного проживання позивача разом із спадкодавцем по день смерті останнього, що підтверджує наявність у позивача можливостей для вирішення його спадкових прав.

Аналогічна позиція сформульована у постанові Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 404/2163/16-ц (провадження № 61-15926св18).

Метою встановлення факту спільного постійного проживання заявниці зі спадкодавцем є необхідність реалізації права на оформлення спадкового майна, отже такий факт породжує юридичні наслідки.

Оцінюючи зібрані у справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що факт постійного проживання ОСОБА_1 із братом ОСОБА_2 по день смерті останнього ІНФОРМАЦІЯ_1 є встановленим в судовому засіданні, в зв`язку з чим суд вважає необхідним заяву задовольнити, оскільки це дасть можливість заявнику реалізувати свої спадкові права.

Керуючись ст.ст. 12, 81, 89, 263, 265 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

Заяву ОСОБА_1 - задовольнити.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з її братом ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на час відкриття спадщини ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: АДРЕСА_2 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення протягом тридцяти днів з дня його проголошення, може бути подана апеляційна скарга до Київського апеляційного суду.

Повний текст рішення складено 29.08.2025.

Суддя М. О. Кириленко