Провадження № 2-зз/947/115/25
УХВАЛА

25.08.2025 року м. Одеса

Суддя Київського районного суду м. Одеси Бескровний Я.В., розглянувши клопотання ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_2 , про скасування арешту майна, -

ВСТАНОВИВ:

21 травня 2025 року до Київського районного суду м. Одеси через підсистему ЄСІТС «Електронний суд» надійшлоклопотання від ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_2 , про скасування арешту майна.

Клопотання обґрунтоване тим, що ОСОБА_1 є власником 1/3 частина, за адресою: АДРЕСА_1 , та вперше дізнався про накладений арешт на належну йому частину квартири в квітні 2025 року, ніколи не мешкав по АДРЕСА_2 , у його володінні не було автомобіля марки «Nissan», взагалі не отримував посвідчення водія та не притягувався до адміністративної відповідальності за скоєння ДТП, окрім того, зазначив що у нього ніколи не було справ в Київському районному суді м. Одеси та взагалі не знає ОСОБА_3 . Обтяження у вигляді арешту майна, яке належить ОСОБА_1 на праві власності, створює перешкоди у здійсненні права володіти, користуватися та розпоряджатися майном. Таким чином, існує необхідність скасувати заборону відчуження об`єкту нерухомогомайна, реєстраційний номер обтяження 2483051 від 11 жовтня 2005 року, яка обумовлена тим, що майно, на яке накладено арешт, належить ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а не боржникові.

Вирішуючи питання про прийняття клопотання до розгляду, суд приходить до такого висновку.

Заявник в своєму клопотання зазначає, що рішенням судді Київського районного суду м. Одеси Шейко Л.Н. від 22 січня 2002 року (справа №2.221) було вирішено стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 шкоду в загальному розмірі 3476 грн. 23 коп., яка була завдана останньому в наслідок ДТП 14 квітня 2001 року, під час якої автомобіль марки «Nissan» під керуванням ОСОБА_1 здійснив зіткнення з автомобілем марки «Toyota», р/н НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_3 11 жовтня 2005 року за №2483051 Третьою одеською державною нотаріальною конторою на підставі постанови Першого відділу Державної виконавчої служби Київського районного управління юстиції м. Одеси 14 вересня 2005 року булонакладено арешт на все майно ОСОБА_1 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_3 , також на 1/3 частину кв. АДРЕСА_4 .

Нормами ст.158 ЦПК України визначено, що суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Тобто цивільним процесуальним законодавством України визначено чіткий порядок скасування заходів забезпечення позову, вжитих судом і такий порядок не може бути змінено.

Як роз`яснено у пункті 1 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про судову практику в справах про зняття арешту з майна" від 03 червня 2016 року № 5 в порядку цивільного судочинства захист майнових прав здійснюється у позовному провадженні, а також у спосіб оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби.

Спори про право цивільне, пов`язані з належністю майна, на яке накладено арешт, відповідно до статей 15, 16 ЦПК України розглядаються в порядку цивільного судочинства у позовному провадженні, якщо однією зі сторін відповідного спору є фізична особа, крім випадків, коли розгляд таких справ відбувається за правилами іншого судочинства.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, в якому розглядається визначена категорія справ.

В пункті 5 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про судову практику в справах про зняття арешту з майна" від 03 червня 2016 року № 5 вказано, що у разі, якщо опис та арешт майна проводився державним виконавцем, скарга сторони виконавчого провадження розглядається в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України. Інші особи, які є власниками (володільцями) майна і які вважають, що майно, на яке накладено арешт, належить їм, а не боржникові, можуть звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту, що передбачено статтею 60 Закону України "Про виконавче провадження" 1999 року.

А відповідно до п.9 постанови Пленуму Вищого Спеціалізовано Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» № 5 від 03 червня 2016 року заходи забезпечення позову можуть бути скасовані судом, який розглядає цивільну справу. При цьому із заявою про скасування заходів забезпечення позову (накладення арешту на майно або грошові кошти) може звернутись лише особа, щодо якої такі заходи забезпечення позову вжито, тобто сторона у справі чи третя особа, яка заявила самостійні вимоги щодо предмета спору. Інша особа, яка вважає, що майно, на яке було накладено арешт у порядку забезпечення позову, належить їй, а не стороні у справі, може звернутись до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Верховний Суд у постанові від 20.01.2020 у справі № 753/12741/17 також зазначив, що із клопотанням про скасування заходів забезпечення позову (накладення арешту на майно або грошові кошти) може звернутись лише особа, щодо якої такі заходи забезпечення позову вжито, тобто сторона у справі чи третя особа, яка заявила самостійні вимоги щодо предмета спору. Інша особа, яка вважає, що майно, на яке було накладено арешт у порядку забезпечення позову, належить їй, а не стороні у справі, може звернутись до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У рішенні суду про визнання права власності на майно і про зняття з нього арешту суд зазначає про скасування заходів забезпечення позову, які оскаржуються.

Аналогічна правова позиція викладена також у постанові Верховного Суду від 22.04.2020 у справі № 607/15533/17.

Як вбачається з матеріалів клопотання і зазначає сам заявник, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 не є учасником справи №2.221 за рішенням якого в минулому виникло накладення арешту, а тому згідно з нормами ЦПК України у нього відсутнє процесуальне право на звернення до суду з відповідним клопотанням. Для нього чинним законодавством передбачено інший спосіб судового захисту.

При цьому, приписами с. 158 ЦПК України не передбачені дії суду після отримання клопотання про скасування заходів забезпечення позову, яке подано особою, яка не є учасником справи.

Разом з тим, згідно ч.9 ст. 10 ЦПК України якщо спірні відносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права).

У зв`язку з зазначеним, суд дійшов висновку про необхідність застосування до вказаного клопотання приписи п. 1 ч. 4 ст. 185 ЦПК України, відповідно до яких заява повертається, якщо заяву подано особою, яка не має процесуальної дієздатності, не підписано або підписано особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не вказано.

За таких обставин, оскільки клопотання про скасування арешту майна подано особою, яка не є учасником по справі, що в свою чергу порушує процесуальний порядок, встановлений для розгляду справ подібної категорії, тому зазначена заява підлягає поверненню заявнику. Однак, це не позбавляє права ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_2 звернутися до суду з відповідним позовом на загальних підставах.

Керуючись ст. 10, 158, 185, 258-260, 354 ЦПК України, суддя

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_2 , про скасування арешту майна - повернути заявнику.

Роз`яснити заявнику, що повернення заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складання. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Я. В. Бескровний