КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

01 вересня 2025 року м. Київ

Унікальний номер справи № 752/24931/19

Головуючий у першій інстанції - Мазур Ю.Ю.

Апеляційне провадження № 22-ц/824/13378/2025

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Левенця Б.Б.,

суддів: Євграфової Є.П., Саліхова В.В.,

перевіривши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва від 05 червня 2025 року по справі за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_1 , треті особи: Головне територіальне управління юстиції у місті Києві, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Шершун Наталія Костянтинівна, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Буждиганчук Євдокія Юріївна, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бахмут Ірина Михайлівна, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Павелко Борис Олександрович про визнання правочину недійсним, визнання права власності на житлове приміщення та витребування майна з чужого незаконного володіння, -

в с т а н о в и в :

Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 05 червня 2025 року заяву позивача ОСОБА_2 про виправлення описки в ухвалі суду від 22 квітня 2024 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_1 , треті особи: Головне територіальне управління юстиції у місті Києві, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Шершун Н.К., приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Буждиганчук Є.Ю., приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бахмут І.М., приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Павелко Б.О., приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Басенко К.О., про визнання правочину недійсним, визнання права власності на житлове приміщення та витребування майна з чужого незаконного володіння - задоволено.

Виправлено описку в ухвалі суду від 22 лютого 2024 року у справі № 752/24931/19 (провадження № 2-з/752/78/24), а саме замість помилково зазначеного «нерухоме майно (квартиру), яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер: 00, що належить ОСОБА_6 на праві приватної власності.», зазначити вірно «нерухоме майно (квартиру), яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер: 00.».

Вважати та читати абзац другий резолютивної частини ухвали Голосіївського районного суду м. Києва від 22 лютого 2024 року викладеним у такій формі: «Вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на:

- нерухоме майно (квартиру), яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер: 00.» (т. 5 а.с.104-105).

Не погодившись з ухвалою районного суду, 20 червня 2025 року представник ОСОБА_1 - адвокат Савинський С.М. направив до Київського апеляційного суду апеляційну скаргу (т. 5 а.с. 208-227).

Ухвалою Київського апеляційного суду від 23 червня 2025 року витребувано матеріали цивільної справи (т. 5 а.с. 229).

23 липня 2025 року зазначена справа отримана Київським апеляційним судом та 28 серпня2025 року передана судді-доповідачу.

Частиною 2 статті 352 ЦПК України визначено, що учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції окремо від рішення суду лише у випадках, передбачених статтею 353 цього Кодексу. Оскарження ухвал суду, які не передбачені статтею 353 цього Кодексу, окремо від рішення суду не допускається.

Стаття 353 ЦПК України містить вичерпний перелік ухвал суду першої інстанції, на які може бути подано апеляційну скаргу окремо від рішення суду.

Зокрема, пунктом 19 ч. 1 ст. 353 ЦПК України передбачене право особи на апеляційне оскарження ухвали суду першої інстанції щодо внесення або відмови у внесенні виправлень у рішення.

Із змісту апеляційної скарги вбачається, що представник ОСОБА_1 - адвокат Савинський С.М. оскаржує ухвалу суду першої інстанції про виправлення описки в ухвалі суду першої інстанції про забезпечення позову, що не є у розумінні ст. 258 ЦПК України остаточним рішенням.

Оскарження в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції про виправлення описки в ухвалі суду, відповідно до ч. 1 ст. 353 ЦПК України, не передбачено.

Відтак, оскаржувана ухвала Голосіївського районного суду міста Києва від 05 червня 2025 року про виправлення описки в ухвалі суду, якою не закінчено розгляд справи, не підлягає оскарженню в апеляційному порядку окремо від рішення суду.

У постанові від 29 травня 2019 року у справі № 219/10010/17 (провадження № 14-190цс19) Велика Палата Верховного Суду зазначила, що встановлення у процесуальному законі переліку ухвал суду першої інстанції, що можуть бути оскаржені окремо від рішення суду стосовно суті спору, та відтермінування реалізації права на апеляційне оскарження з питань, які не перешкоджають подальшому провадженню у справі, до подання апеляційної скарги на рішення суду щодо суті спору є розумним обмеженням, що має на меті забезпечити розгляд справи впродовж розумного строку та запобігти зловживанням процесуальними правами, які можуть призводити до невиправданих зволікань під час такого розгляду. Тому означена мета є легітимною.

Відповідно до п. 4 ч. 5 ст. 357 ЦПК України апеляційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом апеляційної інстанції, якщо скаргу подано на ухвалу, що не підлягає оскарженню окремо від рішення суду.

Враховуючи викладене, апеляційна скарга представника ОСОБА_1 - адвоката Савинського С.М. на ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва від 05 червня 2025 року підлягає поверненню особі, яка її подала.

При цьому, заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду (частина друга статті 353 ЦПК України).

Такі заперечення включаються до апеляційної скарги на рішення суду та перевіряються на предмет законності і обґрунтованості під час розгляду справи в апеляційному порядку в межах доводів та вимог апеляційної скарги - ч. 1 ст. 367 ЦПК України.

Європейський суд з прав людини зауважив, що «право на суд», одним із аспектів якого є право доступу, не є абсолютним і може підлягати обмеженням; їх накладення дозволене за змістом, особливо щодо умов прийнятності апеляційної скарги. Проте, такі обмеження повинні застосовуватись з легітимною метою та повинні зберігати пропорційність між застосованими засобами та поставленого метою (VOLOVIK v. UKRAINE, № 15123/03, § 55, ЄСПЛ, від 06 грудня 2007 року).

Таке судове рішення не перешкоджає апелянту подати до суду апеляційну скаргу на рішення суду у цій справі з викладенням заперечень на ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва від 05 червня 2025 року.

Керуючись п. 4 ч. 5 ст. 357, ч. 2 ст. 381 ЦПК України, -

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва від 05 червня 2025 року - повернути особі, яка її подала.

Копію ухвали надіслати учасникам справи, а скаржнику надіслати копію ухвали разом з апеляційною скаргою та доданими до скарги матеріалами.

Ухвала набирає законної сили з моменту її постановлення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Судді Київського апеляційного суду: Б.Б. Левенець

Є.П. Євграфова

В.В. Саліхов