ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 серпня 2025 року

м. Київ

справа № 372/3005/23

провадження № 61-440св25

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Коротенка Є. В. (судді-доповідача), Зайцева А. Ю., Тітова М. Ю.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Акціонерне товариство«Укртранснафта»,

третя особа -Акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України»,

розглянув при попередньому розгляді справи у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє його представник - адвокат Криницька Наталія Віталіївна, на рішення Обухівського районного суду Київської області від 12 березня 2024 року у складі судді Зінченко О. М. та постанову Київського апеляційного суду від 13 листопада 2024 року у складі колегії суддів: Музичко С. Г., Болотова Є.В., Сушко Л. П., у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Укртранснафта», третя особа - Акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», про стягнення невиплаченої річної премії та середнього заробітку за весь час затримки виплати належних звільненому працівнику сум,

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У червні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Акціонерного товариства«Укртранснафта»(далі - АТ «Укртранснафта») про стягнення невиплаченої річної премії та середнього заробітку за весь час затримки виплати належних звільненому працівнику сум.

На обґрунтування позовних вимог зазначив, що між ним та АТ «Укртранснафта» з вересня 2017 року до 07 червня 2022 року існували трудові відносини, у період дії яких позивач працював на посаді начальника Служби комплаєнс.

При цьому, з вересня 2017 року його було прийнято на посаду начальника Служби комплаєнс за сумісництвом (одночасно працював на посаді радника генерального директора), а відповідно до наказу АТ «Укртранснафта» від 17 листопада 2021 року № 613-К його було прийнято на роботу на посаду начальника Служби комплаєнс за основним місцем роботи.

18 листопада 2021 року між ним та відповідачем було укладено Трудовий договір № 3, яким було врегульовано правовідносини між роботодавцем та працівником на посаді начальника Служби комплаєнс. Зокрема, пунктом 4.2 Трудового договору № 3 унормовано, що базова частина заробітної плати працівнику встановлюється у вигляді посадового окладу в розмірі 388 780,00 на місяць.

Крім того, підпунктом 4.3.1 пункту 4.3 Трудового договору № 3 укладеного між ОСОБА_1 та АТ «Укртранснафта», визначено, що працівнику може виплачуватися премія за підсумками роботи за рік, максимальний розмір якої складає 100 % від річного посадового окладу за досягнення цілей та ключових результатів, встановлених на відповідний рік, в установленому товариством порядку.

Трудовий договір № 3 було припинено 07 червня 2022 року за угодою сторін (пункт 1 статті 36 Кодексу законів про працю України) на підставі Додаткової угоди № 1 від 07 червня 2022 року до зазначеного трудового договору, якою, зокрема, було передбачено виплату річної премії за підсумками роботи у 2021 році на посаді начальника Служби комплаєнс.

Разом із тим, у день звільнення з посади начальника Служби комплаєнс, 07 червня 2022 року, йому не була нарахована та виплачена премія за підсумками роботи за 2021 рік на вказаній посаді у передбаченому Трудовим договором № 3 розмірі.

Вказував, що за підсумками роботи у 2021 році на посаді начальника Служби комплаєнс ним було досягнуто усіх цілей та ключових результатів, встановлених для нього.

Передбачених Положенням про преміювання підстав для зменшення розміру або позбавлення річної премії позивача за підсумками його роботи у АТ «Укртранснафта» у 2021 році не було, що вказує на те, що він має право на отримання річної премії за підсумками роботи у 2021 році на зазначеній посаді у розмірі 100% від річного посадового окладу.

Таким чином, вважає, що він має право на отримання річної премії за підсумками роботи у 2021 році на посаді начальна Служби комплаєнс у розмірі 4 665 360,00 грн (388 780,00?12 міс.).

Оскільки премію він не отримав, змушений був звернутися до відповідача з листом від 28 квітня 2023 року № 2 у якому просив надати розрахунок премії та виплатити йому премію за підсумками роботи у 2021 році на посаді начальна Служби комплаєнс за період з 01 січня 2021 року до 31 грудня 2021 року включно відповідно до умов Додаткової угоди № 1 до трудового договору від 18 листопада 2021 року № 3.

У відповідь на цей лист АТ «Укртранснафта» надіслало йому лист-відповідь від 22 травня 2023 року № 26-02/9/3472-23, у якому зазначено, що на картковий рахунок позивача, що обслуговується в АТ «Ощадбанк», 31 жовтня 2022 року перераховано всі нараховані суми одноразової премії за підсумками роботи за 2021 рік.

31 жовтня 2022 року він дійсно отримав на свій банківський рахунок, відкритий у АТ «Ощадбанк», від відповідача кошти у розмірі 1 408 678, 40 грн, проте у призначенні платежу не вказано, що це премія за підсумками роботи у 2021 році на посаді начальника Служби комплаєнс.

У відповідь на цей лист роботодавця він звернувся до останнього з листом від 31 травня 2023 року № 4 з проханням протягом 5 днів з дня отримання листа надати повідомлення про виплату премії за підсумками роботи за 2021 рік на посаді начальника Служби комплаєнс, розрахунок нарахування вищевказаної премії, здійснити виплату належної премії у повному обсязі. Однак, станом на дату подання позову (30 червня 2023 року) відповідь на зазначений лист № 4 йому не була надана, виплата річної премії не здійснена.

З урахуванням заяви про збільшення розміру позовних вимог від 11 серпня 2023 року позивач просив суд стягнути з АТ «Укртранснафта» на його користь: невиплачену премію за підсумками роботи в АТ «Укртранснафта» на посаді начальника Служби комплаєнс у 2021 році у розмірі 4 665 360,00 грн; середній заробіток за весь час затримки виплати належних звільненому працівнику сум за кожен день затримки за період з 08 червня 2022 року до 07 грудня 2022 року у розмірі 992 775,00 грн.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Обухівського районного суду Київської області від 12 березня 2024 року в задоволенні позову відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із його недоведеності та необґрунтованості.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу.

Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції

Постановою Київського апеляційного суду від 13 листопада 2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, рішення Обухівського районного суду Київської області від 12 березня 2024 року залишено без змін.

Апеляційний суд погодився з висновками суду першої інстанції, оскільки вони відповідають встановленим обставинам справи та нормам матеріального і процесуального права.

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

10 січня 2025 року ОСОБА_1 .В особі представника - адвоката Криницької Н. В. звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Обухівського районного суду Київської області від 12 березня 2024 року та постанову Київського апеляційного суду від 13 листопада 2024 року, у якій просить скасувати вказані судові рішення і ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити у повному обсязі.

Касаційна скарга мотивована тим, що оскаржувані судові рішення ухвалені судами попередніх інстанційз порушенням норм матеріального та процесуального права, без повного дослідження усіх доказів та обставин, які мають значення для справи, без урахування висновків Верховного Суду щодо застосування норми права у подібних правовідносинах.

Доводи інших учасників справи

У відзиві на касаційну скаргу від 14 лютого 2025 року представник АТ «Укртранснафта» - адвокат Пронюк В. Я. просить суд касаційну скаргу залишити без задоволення, оскаржувані судові рішення судів попередніх інстанцій залишити без змін.

У відзиві на касаційну скаргу від 17 лютого 2025 року представник АТ «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» - адвокат Слесарчук В. М. просить суд касаційну скаргу залишити без задоволення, оскаржувані судові рішення судів попередніх інстанцій залишити без змін.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Статтею 388 ЦПК України передбачено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Ухвалою Верховного Суду від 30 січня 2025 року відкрито касаційне провадження за поданою касаційною скаргою та витребувано матеріали цивільної справи.

17 лютого 2025 року матеріали цивільної справи надійшли до Верховного Суду.

Фактичні обставини справи, встановлені судами попередніх інстанцій

Судами встановлено, що згідно наказу ПАТ «Укртранснафта» від 31 травня 2016 року № 159-к ОСОБА_1 прийнято на роботу з 01 червня 2016 року на посаду радника генерального директора на умовах укладеного з ним письмового трудового договору та строком випробування 3 місяці, підстава - заява ОСОБА_1

31 травня 2016 року між ПАТ «Укртранснафта» та радником генерального директора Мосенжником М. Ю. укладено безстроковий трудовий договір № 26.

Згідно наказу АТ «Укртранснафта» від 01 вересня 2017 року ОСОБА_1 прийнято на роботу з 04 вересня 2017 року за сумісництвом (4 години на день), на посаду начальника Служби комплаєнс (грейд 22) з посадовим окладом 172 135,00 грн на місяць, та оплатою праці пропорційно відпрацьованому часу.

17 листопада 2021 року між АТ «Укртранснафта» та ОСОБА_1 укладено додаткову угоду № 5 до трудового договору від 31 травня 2016 року № 26, якою сторони дійшли згоди про припинення вказаного трудового договору та про звільнення працівника з роботи 17 листопада 2021 року за угодою сторін за пунктом 1 статті 36 КЗпП України.

Відповідно до наказу № 612 від 17 листопада 2021 року радника генерального директора ОСОБА_1 звільнено з роботи 17 листопада 2021 року за пунктом 1 статті 36 КЗпП України та припинено укладений з ним письмовий трудовий договір від 31 травня 2016 року № 26.

Одночасно, наказом АТ «Укртранснафта» № 613-к від 17 листопада 2021 року, ОСОБА_1 начальнику Служби комплаєнс встановлено роботу за сумісництвом з 18 листопада 2021 року вважати основною з наступними істотними умовами праці: грейд 21, посадовий оклад 388 780,00 грн, надбавка за виконання особливо важливої роботи на термін її виконання в ррозмірі 30 000,00 грн на місяць (т. 1, а.с. 165).

18 листопада 2021 року між ПАТ «Укртранснафта» та ОСОБА_1 укладено безстроковий Трудовий договір № 3 (т. 1, а.с. 166-172).

Пунктом 4.1 Трудового договору № 3 встановлено, що за виконання трудових обов`язків Працівнику за рахунок коштів роботодавця нараховується та виплачується базова частин заробітної плати та може виплачуватися змінна частина заробітної плати.

З пункту 4.2. Трудового договору № 3 вбачається, що базова частина заробітної плати позивачу як начальнику Служби комплаєнс була встановлена у вигляді посадового окладу в розмірі 388 780,00 грн.

Підпунктом 4.3.1 пункту 4.3 Трудового договору № 3 укладеного між ОСОБА_1 та АТ «Укртранснафта», визначено, що за рішенням генерального директора Товариства працівнику може виплачуватися премія за підсумками роботи за рік, максимальний розмір якої складає 100 % від річного посадового окладу за досягнення цілей та ключових результатів, встановлених на відповідний рік, в установленому Товариством порядку.

Порядок виплати працівникам премії за підсумками роботи за рік в АТ «Укртранснафта» встановлено Положенням «Про преміювання за підсумками роботи за рік працівників АТ «Укртранснафта» за досягнення індивідуальних цілей та ключових результатів» (далі - Положення) та Колективним договором АТ «Укртранснафта».

Згідно пункту 4 Положення, преміювання працівників Товариства за підсумками роботи за рік залежить виключно від результатів виробничої діяльності працівників за відповідний період, фінансових можливостей та результатів роботи Товариства в цілому, а також інших факторів, що можуть впливати на сам факт і розмір преміювання.

Пунктом 5 Положення встановлено, що розмір преміювання працівників Товариства розраховується на підставі Процедури встановлення та оцінки індивідуальних цілей та ключових результатів, прийнятої у Товаристві, та затверджується наказом Товариства, оформленим в установленому порядку.

Відповідно до пункту 9 Положення Індивідуальні цілі та ключові результати (ЦКР) працівнику встановлюються у карті ЦКР (OKR), яка погоджується та затверджується його керівниками.

Згідно пункту 15 Положення оцінка досягнення індивідуальних цілей є основою для визначення розміру преміювання працівників Товариства. Принципи визначення розміру преміювання за результатами оцінки досягнення індивідуальних цілей визначаються внутрішніми документами Товариства.

Пунктом 16 Положення встановлено, що конкретний розмір винагороди за досягнення індивідуальних цінностей та ключових результатів працівникові визначається наказом АТ «Укртранснафта» відповідно до затверджених результатів оцінки досягнення працівником індивідуальних цілей та ключових результатів.

У відповідності до пункту 17 Положення розмір преміювання працівника може бути зменшено або працівника може бути позбавлено премії повністю за поданням безпосереднього керівника з обґрунтуванням причин такого зменшення за наявності таких підстав: у разі відсутності сформованих, належним чином заповнених, затверджених карток цілей та ключових результатів та/або проведеної оцінки досягнення цілей та ключових результатів; прийнятим за строковим трудовим договором строком менше 6 місяців; працівникам, що відпрацювали у звітному році менше 6 місяців; звільненим з роботи з будь-яких причин до завершення облікового періоду (окрім звільнених за власним бажанням у зв`язку з виходом на пенсію, виключенням зі списків особового складу у зв`язку зі смертю).

Згідно пункту 5.6. Розділу V «Гарантії оплати праці, регулювання рівня заробітної плати та її захист» Колективного договору АТ «Укртранснафта» преміювання за підсумками роботи за рік працівників АТ «Укртранснафта» базується на системі встановлення та оцінки індивідуальних цілей та ключових результатів (ЦКР (OKR)) працівників Товариства та спрямоване на забезпечення своєчасного та якісного досягнення працівниками індивідуальних цілей з метою максимального впливу на реалізацію цілей Товариства та виконання його завдань і функцій. Перелік посад працівників, на які поширюється система встановлення та оцінки індивідуальних цілей та ключових результатів (ЦКР (OKR) та конкретний розмір преміювання за підсумками роботи за рік визначається окремим наказом генерального директора Товариства. Сторони погодилися, що рівень оплати праці залежить від продуктивності праці кожного працівника Товариства, ефективності діяльності функціональних напрямків та виробничих підрозділів Товариства в цілому. Показники преміювання керівників середньої та вищої ланки управління орієнтовані на виконання середньострокових та довгострокових завдань Товариства.

07 червня 2022 року АТ «Укртранснафта» та начальник Служби комплаєнс АТ «Укртранснафта» Мосенжник М. Ю. уклали Додаткову угоду № 1 до трудового договору № 3 від 18 листопада 2021 року, згідно якої припинено трудовий договір та звільнено позивача з роботи з 07 червня 2022 року за угодою сторін за пунктом 1 статті 36 КЗпП України. Згідно пункту 2 Додаткової угоди працівнику установлена та виплачується премія за підсумками роботи за 2021 рік, максимальний розмір якої складає 100% від річного посадового окладу за досягнення Цілей та ключових результатів, встановлених на відповідний рік, у встановленому в Товаристві порядку. Пунктом 3 встановлено, що нарахування та виплата премії за підсумками роботи за 2021 рік здійснюється працівнику одноразово відповідно до наказу Товариства про виплату такої премії, за період роботи працівника з 01 січня 2021 року до 31 грудня 2021 року включно у встановленому в Товаристві порядку.

Згідно наказу АТ «Укртранснафта» № 757-к від 07 червня 2022 року ОСОБА_1 звільнено з роботи з 07 червня 2022 року за пунктом 1 статті 36 КЗпП України.

З копії обхідного листа звільненого працівника ОСОБА_1 з посади начальника Служби комплаєнс 07 червня 2022 року вбачається, що в ньому наявні підписи ОСОБА_1 про те, що він був повідомлений письмово про нараховані суми належні йому при звільненні, а також про те, що він згодний з розміром нарахованих сум, які належать йому при звільненні.

Наказом АТ «Укртранснафта» від 19 липня 2022 року № 309 визначено провести оцінку досягнення індивідуальних цілей та ключових результатів за 2021 рік працівникам, яким були встановлені індивідуальні цілі та ключові результати в термін до 31 серпня 2022 року.

Згідно наказу Генерального директора АТ «Укртранснафта» від 31 жовтня 2022 року № 637-КІ «Про виплату одноразової винагороди за результатами оцінки досягнення індивідуальних цілей та ключових результатів, установлених на 2021 рік» наказано здійснити нарахування та виплату у 2022 році першої частини одноразової винагороди за результатами оцінки досягнення індивідуальних цілей та ключових результатів (далі - річна премія за 2021 рік) працівникам Товариства у розмірах та в терміни згідно з додатками 1-6 до цього наказу.

Відповідно до додатку № 6 до наказу АТ «Укртранснафта» від 31 жовтня 2022 року № 637-КІ «Про виплату одноразової винагороди за результатами оцінки досягнення індивідуальних ЦКР, установлених на 2021 рік» ОСОБА_1 , зазначеному під № 2,визначено загальну суму премії за 2021 рік у розмірі 1 771 992,52 грн.

В матеріалах справи наявний розрахунок річної премії по працівнику ОСОБА_1 (додаток 6 до Протоколу засідання Комітету з призначень та винагород в АТ «Укртранснафта» від 25-26 жовтня 2022 року), якому, згідно методики нарахування, з огляду на кількість відпрацьованих днів у звітному році, з урахуванням результата оцінки (67 %) та інших показників, було нараховано премію за підсумками роботи за 2021 рік у загальному розмірі 1 771 922, 52 грн. Розрахунок підписаний в.о. начальника Департаменту з управління персоналом АТ «Укртранснафта» Михайлом Корнєвим.

Виплата нарахованої ОСОБА_1 премії здійснена 31 жовтня 2022 року.

28 квітня 2023 року ОСОБА_1 звернувся до Генерального директора АТ «Укратранснафта» Цепенди В. М. з листом № 2 в якому просив надати розрахунок премії та виплатити йому премію за підсумками роботи за 2021 рік на посаді начальника Служби комплаєнс за період з 01 січня 2021 року до 31 грудня 2021 року включно відповідно до умов Додаткової угоди № 1 до трудового договору від 18 листопада 2021 року № 3.

Листом № 26-02/9/3472-23 від 22 травня 2023 року АТ «Укратранснафта» повідомило ОСОБА_1 , що на його картковий рахунок, що обслуговується в АТ «Ощадбанк» 31 жовтня 2022 року перераховано всі нараховані суми одноразової премії за підсумками роботи за 2021 рік. Також повідомлено, що виплата йому річної премії за підсумками роботи за 2021 рік проводилась з виплатою всім працівникам товариства, які проходили оцінку досягнення індивідуальних цілей та ключових результатів, установлених на 2021 рік.

З довідки про доходи № 354 від 06 липня 2023 року та розрахункового листка за жовтень 2022 року вбачається, що у жовтні 2022 року ОСОБА_1 було нараховано премію за підсумками роботи за 2021 рік у розмірі 1 771 922,52 грн, утримання з доходу - 363 244, 12 грн, виплачено ОСОБА_1 - 1 408 678,40 грн. Виплата здійснена 31 жовтня 2022 року на підставі наказу № 637-КІ про виплату одноразової винагороди за результатами оцінки досягнення індивідуальних цілей та ключових результатів, установлених на 2021 рік.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

Касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до частини другої статті 2 ЦПК України суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону оскаржувані судові рішення відповідають.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Стаття 43 Конституції України закріплює право на працю, яке включає можливість заробляти собі на життя працею, яку особа вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Частиною першою статті 3, статтею 4 КЗпП України встановлено, що трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами, регулюються законодавством про працю, яке складається з КЗпП України та інших актів законодавства України, прийнятих відповідно до нього.

Частиною першою статті 94 КЗпП України, приписи якої кореспондуються із частиною першою статті 1 Закону України «Про оплату праці», визначено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства, установи, організації і максимальним розміром не обмежується. Питання державного і договірного регулювання оплати праці, прав працівників на оплату праці та їх захисту визначається цим Кодексом, Законом України «Про оплату праці» та іншими нормативно-правовими актами (частини друга-третя статті 94 КЗпП України).

Оплата праці працівників здійснюється за погодинною, відрядною або іншими системами оплати праці. Оплата може провадитися за результатами індивідуальних і колективних робіт (частина перша статті 97 КЗпП України у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Форми і системи оплати праці, норми праці, розцінки, тарифні сітки, ставки, схеми посадових окладів, умови запровадження та розміри надбавок, доплат, премій, винагород та інших заохочувальних, компенсаційних і гарантійних виплат встановлюються підприємствами, установами, організаціями самостійно у колективному договорі з дотриманням норм і гарантій, передбачених законодавством, генеральною та галузевими (регіональними) угодами. Якщо колективний договір на підприємстві, в установі, організації не укладено, власник або уповноважений ним орган зобов`язаний погодити ці питання з виборним органом первинної профспілкової організації (профспілковим представником), що представляє інтереси більшості працівників, а у разі його відсутності - з іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (частина друга статті 97 КЗпП України, частина перша статті 15 Закону України «Про оплату праці»).

Конкретні розміри тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок робітникам, посадових окладів службовцям, а також надбавок, доплат, премій і винагород встановлюються власником або уповноваженим ним органом з урахуванням вимог, передбачених частиною другою цієї статті (частина третя статті 97 КЗпП України у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Структура заробітної плати включає основну заробітну плату, додаткову заробітну плату та інші заохочувальні та компенсаційні виплати.

Статтею 2 Закону України «Про оплату праці» встановлено, що основна заробітна плата - це винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов`язки). Вона встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців.

Додаткова заробітна плата - це винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов`язані з виконанням виробничих завдань і функцій.

До інших заохочувальних та компенсаційних виплат належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, виплати в рамках грантів, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.

Працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору (частина перша статті 21 Закону України «Про оплату праці»).

Трудовий договір є угодою між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ними органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін (частина перша статті 21 КЗпП України).

Відповідно до правового висновку, викладеного у постановах Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 643/12579/17 (провадження № 61-15713св19), від 14 грудня 2020 року у справі № 569/11722/16-ц (провадження № 61-31573сво18), премія - це додаткова заробітна плата понад установлені норми, за трудові успіхи, винахідливість і за особливі умови праці, є додатковою заробітною платою, проте не є обов`язковою складовою заробітної плати працівника та виплачується відповідно до наказів про преміювання з урахуванням результатів роботи кожного працівника відповідно до їх особистого внеску в загальні результати роботи у межах коштів на оплату праці.

Наказом АТ «Укртранснафта» від 19 липня 2022 року № 309 визначено провести оцінку досягнення індивідуальних цілей та ключових результатів за 2021 рік працівникам, яким були встановлені індивідуальні цілі та ключові результати в термін до 31 серпня 2022 року.

Порядок здійснення оцінки досягнення поставлених Цілей та ключових результатів за 2021 рік у Товаристві було визначено в Регламенті управління ефективністю діяльності працівників НАК «Нафтогаз України» та інших юридичних осіб Групи Нафтогаз (далі Регламент-2), затвердженому 27 червня 2022 року.

В матеріалах справи наявний розрахунок річної премії по працівнику ОСОБА_1 (додаток 6 до Протоколу засідання Комітету з призначень та винагород в АТ «Укртранснафта» від 25-26 жовтня 2022 року), якому, згідно методики нарахування, з огляду на кількість відпрацьованих днів у звітному році, з урахуванням результату оцінки - 67 %, було нараховано премію за підсумками роботи за 2021 рік у загальному розмірі 1 771 922, 52 грн. Розрахунок підписаний в.о. начальника Департаменту з управління персоналом АТ «Укртранснафта» Михайлом Корнєвим.

Згідно наказу Генерального директора АТ «Укртранснафта» від 31 жовтня 2022 року № 637-КІ «Про виплату одноразової винагороди за результатами оцінки досягнення індивідуальних цілей та ключових результатів, установлених на 2021 рік» наказано здійснити нарахування та виплату у 2022 році першої частини одноразової винагороди за результатами оцінки досягнення індивідуальних цілей та ключових результатів (далі - річна премія за 2021 рік) працівникам Товариства у розмірах та в терміни згідно з додатками 1-6 до цього наказу.

Відповідно до додатку № 6 до наказу АТ «Укртранснафта» від 31 жовтня 2022 року № 637-КІ «Про виплату одноразової винагороди за результатами оцінки досягнення індивідуальних ЦКР, установлених на 2021 рік» ОСОБА_1 , зазначеному під № 2,визначено загальну суму премії за 2021 рік у розмірі 1 771 992,52 грн.

Виплата нарахованої ОСОБА_1 премії здійснена 31 жовтня 2022 року.

При таких обставинах, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, надавши їм оцінку, суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позову в частині стягнення невиплаченої премії.

Відповідно до частини першої статті 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

Згідно з частиною першою статті 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Оскільки на момент звільнення ОСОБА_2 не існувало документів, які б регламентували виплату позивачу річної премії за 2021 рік, як і не було здійснено оцінку досягнення працівниками поставлених Цілей та ключових результатів, що є підставою для нарахування та виплати премії, наказ Генерального директора АТ «Укртранснафта» № 637-КІ «Про виплату одноразової винагороди за результатами оцінки досягнення індивідуальних цілей та ключових результатів, установлених на 2021 рік»було видано 31 жовтня 2022 року стосовно всіх працівників Товариства, які проходили оцінку досягнення індивідуальних цілей та ключових результатів, і в той же день виплата нарахованої премії у повному обсязі була здійснена шляхом банківського переводу на рахунок ОСОБА_2 , суди дійшли правильного висновку про відмову у задоволенні позовних вимог щодо стягнення середнього заробітку за весь час затримки виплати належних звільненому працівнику сум.

При цьому суди підставно прийняли до уваги, що ОСОБА_1 достеменно розумів, що виплата річної премії за 2021 рік буде можлива тільки після прийняття відповідного рішення Акціонера, та є неможливою в момент його звільнення, враховуючи те, що не було здійснено оцінку досягнення позивачем цілей та ключових результатів.

Крім того, позивач при звільненні з посади начальника Служби комплаєнс ознайомився із розміром сум, належних йому до виплати при звільненні, та не заперечував проти них, про що свідчить його підпис на обхідних листах, копії яких містяться в матеріалах справи.

Наведені у касаційній скарзі доводи були предметом дослідження в судах попередніх інстанцій із наданням відповідної правової оцінки всім фактичним обставинам справи, яка ґрунтується на вимогах чинного законодавства, і з якою погоджується суд касаційної інстанції.

Доводи касаційної скарги про неврахування судами попередніх інстанцій висновків про застосування норм права у подібних спірних правовідносинах, які викладені у наведених заявником постановах Верховного Суду, є необгрунтованими, оскільки висновки у цих справах і у справі, яка переглядається, та встановлені судами фактичні обставини, що формують зміст правовідносин, є різними, у кожній із зазначених справ суди виходили з конкретних обставин справи та фактично-доказової бази з урахуванням наданих сторонами доказів, оцінюючи їх у сукупності.

Інші доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку, що судами попередніх інстанцій ухвалені судові рішення без додержання норм матеріального і процесуального права. Фактично доводи касаційної скарги зводяться до переоцінки доказів та встановлення фактичних обставин справи, що відповідно до правил частини першої статті 400 ЦПК України виходить за межі повноважень суду касаційної інстанції.

При цьому Верховний Суд враховує, що як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії», §§ 29-30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (§ 2 рішення у справі «Хірвісаарі проти Фінляндії»).

Верховний Суд встановив, що судами попередніх інстанцій оскаржені судові рішення ухвалені з додержанням норм матеріального права та процесуального права, а доводи касаційної скарги її висновків не спростовують, на законність ухвалених судових рішень не впливають.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення судів попередніх інстанцій - без змін, оскільки підстави для їх скасування відсутні.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє його представник - адвокат Криницька Наталія Віталіївна, залишити без задоволення.

Рішення Обухівського районного суду Київської області від 12 березня 2024 року та постанову Київського апеляційного суду від 13 листопада 2024 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: Є. В. Коротенко

А. Ю. Зайцев

М. Ю. Тітов