ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження: 22-ц/819/1031/25 Доповідач: Майданік В.В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 серпня 2025 року м. Херсон

Херсонський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Майданіка В. В,

суддів: Воронцової Л.П.

Кутурланової О.В.,

учасники справи:

позивач Акціонерне товариство Комерційний банк "Приватбанк";

відповідач ОСОБА_1 ,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 19 березня 2025 року, ухвалене у складі судді Зуб І.Ю., дата складання повного рішення не зазначено, у справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк", від імені якого діє Гордєєва Олена Василівна, до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В :

Стислий виклад позовної заяви, оскаржуваного судового рішення та апеляційної скарги

23 жовтня 2024 року Гордєєва Олена Василівна, яка діє від імені Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк", звернулася до суду з вказаним позовом до ОСОБА_1 , в якому просила стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором № б/н від 11.06.2014 у розмірі 51 983,05 грн, що складається із: 49 710,30 грн заборгованість за тілом кредиту; 2 272,75 грн заборгованість за простроченими відсотками. Крім того просила стягнути судові витрати у зв`язку зі сплатою судового збору в розмірі 2 422,40 грн.

Позов обґрунтований наступним.

Відповідачка ОСОБА_2 звернулася до АТ КБ "Приватбанк" з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала Анкету-заяву № б/н від 11.06.2014 та приєдналася до Умов та правил надання банківських послуг саме в тій редакції, що діяла на дату підписання та розміщена на сайті банку https://privatbank.ua/terms. Клієнт не міг приєднатися до іншої редакції і саме ця редакція надається до позовної заяви, оскільки це умови публічного договору, при цьому суд має можливість самостійно перевірити відповідність умов та тарифів, що додаються до позовної заяви, та умов та тарифів сайті банку, що діяли на дату підписання заяви.

Таким чином, з моменту підписання відповідачем заяви, між банком та відповідачем був укладений договір в порядку ч.1 ст.634 ЦК України шляхом приєднання клієнта до запропонованого Банком договору.

На підставі вищевказаної анкети-заяви відповідачці було відкрито картковий рахунок та видано кредитну картку, на яку було встановлено початковий кредитний ліміт, який в подальшому збільшився до 52 000,00 грн, що підтверджується Довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку й Випискою по рахунку (додана до позову). Для отримання доступу до рахунку та використання кредитного ліміту відповідачка отримала згідно Довідки про видані картки (додається до позовної заяви) кредитну картку номер НОМЕР_1 , строк дії 01/18, тип Універсальна.

Відповідачка після отримання картки за умовами укладеного з Банком договору здійснила дії щодо проведення її активації, користувалася карткою, а також отримувала кредитні кошти з власної ініціативи. Активація нею картки та користування картковим рахунком свідчать про укладення сторонами кредитного договору, що підтверджується, зокрема, розрахунком заборгованості, випискою по рахункам Відповідача.

У Виписці по руху коштів, яка є первинним документом відповідно до Переліку типових документів, затвердженого наказом Мін`юсту від 12.04.12 р. № 578/5, чітко вбачається, що відповідачці було встановлено кредитний ліміт, а також факти використання нею коштів, а отже й отримання кредитної картки, оскільки проведення вказаних операцій є неможливим без наявності картки. Із виписки вбачається, що відповідачка користувалася кредитними коштами, а також частково сплачувала заборгованість за договором.

Отже, відповідачка не лише отримала кредитну картку, а й визнала укладення кредитного договору та погодилася з його умовами, вчинивши дії, спрямовані на виконання укладеного договору та його умов, в тому числі щодо сплати відсотків.

Після спливу строку дії першої картки відповідачем для можливості користування рахунком додатково отримані наступі картки: кредитна картка номер НОМЕР_2 , строк дії 11/21, тип Карта Універсальна; кредитна картка номер НОМЕР_3 , строк дії 12/25, тип Карта Універсальна GOLD.

В процесі користування рахунком відбулася зміна відсоткової ставки 40,8 %.

03.01.2023 року відповідачка підписала власноруч на планшеті, що відповідає вимогам Постанови НБУ від 13.12.2019 № 151 "Про затвердження Положення про застосування цифрового власноручного підпису в банківській системі України" Анкету-опитувальник про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, якою погодила використання OTP пароля в якості простого електронного підпису (копія Анкети додається до позовної заяви).

У процесі користування кредитним рахунком клієнту були завжди доступні у вільному доступі на сайті банку та у додатку Приват24 умови обслуговування кредитних карток, які банк постійно пропонує клієнту для ознайомлення кожного наступного разу, коли відбуваються навіть незначні зміни. Також, в зв`язку зі змінами у законодавстві впровадження нормами закону "Про споживче кредитування" паспорту споживчого кредиту клієнт підписав паспорт споживчого кредиту від 03.01.2023 р., в якому також є інформація про відсоткові ставки по кредитування по картковим рахункам. Клієнт не надавав банку жодного разу заперечення щодо розміру відсоткової ставки, при цьому частково погашав заборгованість, що свідчить про обізнаність клієнта з умовами кредитування.

Також 03.01.2023 року відповідачкою було підписано Заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг (копія додається до позовної заяви), на підставі якої погоджені інші суттєві умови користування кредитним рахунком. Заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг Відповідачем підписано у системі самообслуговування Приват24 за допомогою OTP пароля, про що зазначено в полі підпис Клієнта із позначкою дати та часу. При цьому, на момент підписання зазначеної вище Заяви заборгованість Відповідача становила 51 682,39 грн, що вбачається із виписки по рахунку та розрахунку заборгованості.

Тобто, відповідачка була належним чином повідомлена про умови кредитування, зокрема щодо сплати відсотків. Починаючи з 03.01.2023 року відсотки нараховувалися відповідно до підписаної Відповідачем Заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, а саме згідно п. 1.3. у розмірі 40,8 %.

Також позивач звертає увагу, що у зв`язку із початком повномасштабного вторгнення та збройної агресії російської федерації, Банк пішов назустріч клієнтам та скасував відсоткову ставку у березні 2022 року розмір 0 %, а в подальшому, із 01.04.2022 року, відсоткова ставка поступово повернута до погодженого розміру (детально у Розрахунку заборгованості).

14.03.2023 року відповідачка підписала у системі самообслуговування Приват24 за допомогою OTP пароля Додаткову угоду № SAMDNWFC7_01 до Кредитного договору від 14.03.2023 (копія додається до позовної заяви). Відповідно до п. 1. Додаткової угоди Сторони узгодили змінити умови Кредитного договору шляхом внесення в Заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг наступних змін:

1. Тип кредиту невідновлювана кредитна лінія;

2. Строк кредитування 12 місяців з пролонгацією, але не більше 5 років з дати укладення цієї Додаткової угоди ( п.п. 1.1., 1.2.)

3. Процентна ставка, відсотків річних: 12,0% (п.п. 1.2., 1.3. Договору).

4. Мінімальний платіж зменшено до 1% від заборгованості, але не менше ніж 100 грн щомісячно протягом перших шести календарних місяців з дати укладення цієї додаткової угоди, із збільшенням до 3% починаючи із 7 місяця календарного місяця з дати укладення цієї додаткової угоди до дати повного погашення кредиту.

Тобто, зазначено, позивач пішов назустріч відповідачці та, враховуючи фінансовий стан останньої, сторони погодили пільгові умови обслуговування.

Згідно п.2. Додаткової угоди Сторони узгодили, що в разі порушення Відповідачем зобов`язань з погашення заборгованості по кредиту протягом 180-ти днів з моменту виникнення таких порушень, на підставі ст.ст. 212, 611, 651 Цивільного кодексу України терміном повернення кредиту встановлюється 180-й день з моменту порушення зобов`язань Клієнта з погашення кредиту. На 180-й день з моменту порушення зобов`язань Клієнта з погашення кредиту Клієнт зобов`язаний повернути Банку кредит, проценти за користування кредитом, неустойку та виконати інші зобов`язання за Договором в повному обсязі. Тобто Сторони згідно до ст.212 ЦКУ передбачили відкладальну обставину внаслідок виникнення якої, терміном повернення кредиту встановлюється 180-й день з моменту порушення зобов`язань Відповідача з погашення кредиту.

Таким чином, Банк свої зобов`язання за Договором виконав в повному обсязі, а саме надав Відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених Договором та в межах встановленого кредитного ліміту, для чого за зверненнями Відповідача відкрив рахунок та надавав кредитні картки до нього, а Відповідач отримуючи кредитні картки фактично отримував електронний платіжний інструмент, який дає можливість використовувати власні гроші або кредитний ліміт на банківському рахунку для здійснення безготівкових операцій, тим самим Відповідач мав безперервний доступ до самого рахунку.

Відповідач зобов`язався повернути використану частину кредитного ліміту відповідно до умов Договору, а саме щомісячними платежами у розмірі мінімального платежу від суми заборгованості, який встановлений Договором. Але в процесі користування кредитним рахунком Відповідач не надавав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями, що має відображення у Розрахунку заборгованості за договором, а також підтверджується випискою по рахунку.

Таким чином, у порушення ст.ст.509, 526, 1054 ЦК України, Відповідач зобов`язання за вказаним договором не виконав, хоча ст.629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

У зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором та з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості відповідачка станом на 29.09.2024 року має заборгованість у розмірі 51 983,05 грн, що складається із: 49 710,30 грн заборгованість за тілом кредиту; 2 272,75 грн заборгованість за простроченими відсотками.

На даний час Відповідач продовжує ухилятись від виконання своїх зобов`язань і не погашає заборгованість за Договором про надання банківських послуг, що є порушенням законних прав та інтересів позивача.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 04.11.2024 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного та призначено судове засідання.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, в матеріалах справи наявна заява про розгляд справи за відсутності представника, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить позов задовольнити. Проти ухвалення заочного рішення не заперечує.

Відповідач в судове засідання не з`явився, відзив до суду не подавав.

Суд ухвалив проводити заочний розгляд справи ухваливши заочне рішення.

Заочним рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 19 березня 2025 року позов був задоволений в повному обсязі, із відповідача на користь позивача було стягнуто заборгованість за кредитним договором № б/н від 11.06.2014 року, яка станом на 29.09.2024 року становить 51 983,05 грн, а також судові витрати в розмірі 2 422,40грн.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції, враховуючи положення ст.ст.526, 610, 611, 625, 629, 1094 ЦК України, виходив з того, що позивач свої зобов`язання за договором виконав, а відповідач тривалий час свої зобов`язання за договором не виконував та станом на 29.09.2024 року має несплачену заборгованість в загальній сумі 51 983,05 грн, що складається із: 49 710,30 грн заборгованість за тілом кредиту; 2 272,75 грн заборгованість за простроченими відсотками, що підтверджується наданим суду розрахунком заборгованості, перевіреним в судовому засіданні.

Ухвалою суду від 01 липня 2025 року було відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд вказаного заочного рішення.

На зазначене заочне рішення ОСОБА_1 подана апеляційна скарга, в якій ставиться питання про його скасування й ухвалення нового рішення про відмову в задоволенні позову. При цьому вона послалася на неповне з`ясування обставин справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

Зокрема зазначила, що суд порушив її право на судовий захист, не врахував, що місто Олешки є окупованим, вона вимушена була виїхати зі свого постійного місця проживання в даному місті, наразі проживає в м. Первомайську Миколаївської області. Ухваливши заочне рішення та відмовивши в його перегляді, суд порушив її права, адже вона не зобов`язана слідкувати за повідомленнями на сайті суду про розгляд справ, їй було відмовлено у клопотанні про розгляд справи в режимі відеоконференції.

Також вказала, пославшись на висновок ВС України (постанова від 03.07.2019р у справі № 342/180/17), що суд не прийняв до уваги того, що у заяві позичальника процентна ставка зазначена не була, не були також умов договору по встановлення відповідальності у вигляді неустойки (штрафу, пні) за порушення зобов`язання.

Також вказала, що поза увагою суду залишилось те, що матеріали справи не містять підтверджень, що саме конкретні Витяг з Тарифів, Витяг з Умов та правил і Паспорт споживчого кредиту розумів відповідач та ознайомився з ними, що ці документи мають мінливий характер, на момент отримання відповідачем кредитних коштів вони взагалі містили умови щодо сплати процентів та щодо сплати неустойки. Крім того, роздруківка з сайту позивача не може бути належним доказом, оскільки повністю залежить від волевиявлення позивача. Вказані документи не містять підпису відповідача, а тому їх не можна вважати складовими кредитного договору.

Також зазначила, що укладений між сторонами кредитний договір № б/н від 11.06.2014 року у вигляді анкети-заяви, підписаної сторонами, не містить і строку повернення кредиту.

Також вказала, що суд не прийняв до уваги того, що ані в тексті позову, ані в доданих матеріалах не зазначено дати виходу кредиту на прострочення. У наданій "Виписці за договором № б/н за період 11.06.2014 02.1.2024" наявна інформація "Усього витрат: 185 220,09", "Усього надходжень: 133 237,04", "Баланс на кінець періоду: 51 983,05". Тобто, на її думку, вказане свідчить, що період, за який позивачем нараховано заборгованість, складає 10 років, а тому позивач вийшов за межі 3-річного строку позовної давності, що визначено ст.256 ЦК України. А враховуючи, що надані розрахунки містять і розрахунок пені та штрафів, то є підстави вважати, що є порушення і вимог ст.257 ЦК України (спеціальна позовна давність). Оскільки судом їй не було надано можливості скористатись правом подати суду заяву про застосування наслідків пропуску позовної давності, то вона має намір скористатись цим правом в суді апеляційної інстанції.

Також зазначила, що судом не враховано того, що позивач у позовній заяві вживає узагальнений термін "заборгованість", а також вживає поняття, додаткові значення і не пояснює цих термінів. А тому це не дозволяє їй перевірити розрахунки позивача та їхню відповідність умовам кредитування, погодитись або спростувати суму заборгованості за кредитом. Крім того, надані розрахунки дають підстави вважати, що нараховані штрафні санкції включені в тіло кредиту. Як наслідок, розрахунки містять невірний розмір заборгованості. Також, банком у тіло кредиту протягом всього терміну обчислення заборгованості включені відсотки, а потім на ці ж відсотки нараховані ще відсотки. Зокрема, 01.06.2024 року графа списання відсотків за використання кредитного ліміту; у графі залишок "51 988,75", після списання відсотків сума стала "52 477,75". Такий же формат розрахунку заборгованості вбачається під час кожного списання і далі: 01.03.2024, 01.02.2024, 01.01.2024, 01.11.2023, 01.10.2023 і т.д. Вказане також свідчить про те, що нею сплачено відсотків у значно більшій сумі та, відповідно, тіло кредиту складає значно меншу суму.

Також вказала, що суд не прийняв до уваги й те, що банком була надана недостовірна інформація. Зокрема, в таблиці "Розрахунок заборгованості за договором № б/н від 11.06.2014, укладеного між ПриватБанком та клієнтом ОСОБА_2 , станом на 29.09.2024": вказано, що погашено заборгованості за поточним тілом кредиту 101 099,78 грн, при цьому не вказано скільки банком отримано коштів, що свідчить про недостовірність наданої інформації про розмір заборгованості в 49 710 грн. За її підрахунками, розмір фактичної заборгованості складає не більше 5 000 грн.

Також зазначила, що суд не прийняв до уваги того, що із порівняння інформації, наданої банком у позові, з розрахунком заборгованості, вбачається різниця в сумах, розрахунках тощо. При цьому як доказ скаржниця відразу ж по тексту скарги показала невелику частину фотокопії розрахунку заборгованості позивача.

Також вказала, що з урахуванням того, що їй під час розгляду справи не було надано право скористатись правом заявити клопотання про проведення судово-економічної експертизи для перевірки наданого банком розрахунку, то вона має намір поставити таке питання під час апеляційного розгляду.

15 серпня 2025 року відповідачка ОСОБА_1 подала заяву, в якій просить застосувати позовну давність у цій справі, а 19 серпня 2025 року вона подала клопотання про призначення судової економічної експертизи, на розгляд та вирішення якої поставити питання:

--- чи відповідає наявний в матеріалах справи розрахунок заборгованості станом на 30.06.2019 року (початок розрахунку 01.09.2015 року) позичальника ОСОБА_1 (по сплаті відсотків, тіла кредиту, нарахованих сум пені та штрафу) умовам підписаної ОСОБА_1 Анкети-заяви б/н від 11.06.2024 року?

--- чи відповідає наявний в матеріалах справи розрахунок заборгованості станом на 29.09.2024 року (початок розрахунку 01.07.2019) позичальника ОСОБА_1 (по сплаті відсотків, тіла кредиту, нарахованих сум пені та штрафу) умовам підписаної ОСОБА_1 Анкети-заяви б/н від 11.06.2024 року?

--- чи підтверджується заборгованість позичальника ОСОБА_1 (по сплаті відсотків, тіла кредиту, нарахованих сум пені та штрафу) документами первинного обліку?

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції вважає, що скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Фактичні обставини, встановлені судом

З матеріалів справи та встановлених судом обставин вбачається наступне.

Відповідачка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , подала 11.06.2014 року Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку.

Вказана Анкета-заява підписана відповідачкою особисто.

В ній вказані детальні дані про відповідачку, зазначено про наступне: що позичальник погоджується з тим, що дана заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складають між нею та банком договір про надання банківських послуг; що вона (позичальник) ознайомилася з договором про надання банківських послуг.

Також позивачем надано Умови та Правила надання банківських послуг.

Зазначені Умови та Правила підпису позичальниці (відповідачки) не містять.

03.01.2023 року відповідачка підписала власноруч на планшеті, відповідно до вимог Постанови НБУ від 13.12.2019 № 151 "Про затвердження Положення про застосування цифрового власноручного підпису в банківській системі України" Анкету-опитувальник про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, якою погодила використання OTP пароля в якості простого електронного підпису.

Також, у зв`язку зі змінами у законодавстві впровадження нормами закону "Про споживче кредитування" Паспорту споживчого кредиту відповідачка підписала Паспорт споживчого кредиту від 03.01.2023 р., в якому також є інформація про відсоткові ставки по кредитування по картковим рахункам.

Також відповідно до копії Заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг від 03.01.2023 року відповідачкою було підписано вказану Заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, на підставі якої погоджені інші суттєві умови користування кредитним рахунком. Заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг Відповідачем підписано у системі самообслуговування Приват24 за допомогою OTP пароля, про що зазначено в полі підпис Клієнта із позначкою дати та часу.

Таким чином, починаючи з 03.01.2023 року відсотки нараховувалися відповідно до підписаної відповідачем Заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, а саме згідно п. 1.3. у розмірі 40,8 %.

14.03.2023 року відповідачка підписала у системі самообслуговування Приват24 за допомогою OTP пароля Додаткову угоду № SAMDNWFC7_01 до Кредитного договору від 14.03.2023 (копія додається до позовної заяви), а також Заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг.

Відповідно до п. 1. Додаткової угоди Сторони узгодили змінити умови Кредитного договору шляхом внесення в Заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг наступних змін:

1. Тип кредиту невідновлювана кредитна лінія.

2. Строк кредитування 12 місяців з пролонгацією, але не більше 5 років з дати укладення цієї Додаткової угоди ( п.п. 1.1., 1.2.).

3. Процентна ставка, відсотків річних: 12,0% (п.п. 1.2., 1.3. Договору).

4. Мінімальний платіж зменшено до 1% від заборгованості, але не менше ніж 100 грн щомісячно протягом перших шести календарних місяців з дати укладення цієї додаткової угоди, із збільшенням до 3% починаючи із 7 місяця календарного місяця з дати укладення цієї додаткової угоди до дати повного погашення кредиту.

Згідно п.2. Додаткової угоди Сторони узгодили, що в разі порушення Відповідачем зобов`язань з погашення заборгованості по кредиту протягом 180-ти днів з моменту виникнення таких порушень, на підставі ст.ст. 212, 611, 651 Цивільного кодексу України терміном повернення кредиту встановлюється 180-й день з моменту порушення зобов`язань Клієнта з погашення кредиту. На 180-й день з моменту порушення зобов`язань Клієнта з погашення кредиту Клієнт зобов`язаний повернути Банку кредит, проценти за користування кредитом, неустойку та виконати інші зобов`язання за Договором в повному обсязі. Тобто Сторони згідно до ст.212 ЦКУ передбачили відкладальну обставину внаслідок виникнення якої, терміном повернення кредиту встановлюється 180-й день з моменту порушення зобов`язань Відповідача з погашення кредиту.

Відповідно до Розрахунку заборгованості за договором №б/н від 11.06.2014 року, укладеним між ПриватБанком та клієнтом ОСОБА_2 , станом на 31.08.2015 року (за період з 11.06.2014 по 31.08.2015) заборгованість за договором відсутня.

При цьому, як вбачається з вказаного Розрахунку, відповідачка сплатила на погашення відсотків 14-ма платежами 178,00 грн.

Відповідно до Розрахунку заборгованості за договором №б/н від 11.06.2014 року, укладеним між ПриватБанком та клієнтом ОСОБА_2 , станом на 30.06.2019 року (за період з 01.09.2015 по 30.06.2019) у відповідачки перед позивачем існує заборгованість у розмірі 6 247,66грн, яка складається з:

--- 5994,86грн заборгованість за тілом кредиту;

--- 252,80грн заборгованість за нарахованими відсотками.

При цьому, як вбачається з вказаного Розрахунку, за вказаний період (з 01.09.2015 по 30.06.2019) відповідачка погасила пеню в розмірі 100грн, чітко зазначено, що заборгованість за нарахованими відсотками та заборгованість за простроченими відсотками не погашалась.

Відповідно до Розрахунку заборгованості за договором №б/н від 11.06.2014 року, укладеним між ПриватБанком та клієнтом ОСОБА_2 , станом на 29.09.2024 року (за період з 01.07.2019 по 29.09.2024) у відповідачки перед позивачем існує заборгованість у розмірі 51 983,05 грн, що складається із: 49 710,30 грн заборгованість за тілом кредиту; 2 272,75 грн заборгованість за простроченими відсотками.

При цьому, як вбачається з вказаного Розрахунку, за вказаний період (з 01.07.2019 по 29.09.2024) відповідачка здійснила погашення: за поточним тілом кредиту 101 099,78 грн; за простроченим тілом кредиту 3 247,17 грн; по нарахованих відсотках 12 821,22 грн; по прострочених відсотках 4 381,07 грн. Також з вказаної заборгованості вбачається, що станом на 01.03.2023 року заборгованість за відсотками була погашена і вона відсутня, і вже після 01.03.2023 року вказана заборгованість за відсотками виникла і стала збільшуватися.

Крім того, з вказаних Розрахунків вбачається, що за вказаним договором процентна ставка встановлювалась на завжди, зокрема до 31.10.2015 року вона була в розмірі 3,6%, до 31.05.2016 року вона була на рівні 0%, у березні 2022 року розмір 0 %, а в подальшому, із 01.04.2022 року, відсоткова ставка поступово підвищувалась, відповідно до Додаткової угоди.

Відповідно до Довідки про зміну умов кредитування за вказаною карткою № НОМЕР_1 первісно кредитний ліміт був встановлений 11.06.2014р в розмірі 500,00грн. У подальшому його було неодноразово змінено, наприклад 07.12.2021р 52 000 грн.

Згідно довідки, наданої позивачем, відповідачці було надано такі кредитні картки: № НОМЕР_1 (дата відкриття 11.06.2014р, термін дії 01/18); № НОМЕР_2 (дата відкриття 27.12.2017р, термін дії 11/21, тип Карта Універсальна); кредитна картка № НОМЕР_3 (дата відкриття 07.12.2021р, термін дії 12/25, тип Карта Універсальна GOLD).

Наявна банківська виписка (виписка по рахунку) за договором № б/н за вазаний період (за вказаними картками), яка має статус первинного документу, що підтверджено Переліком типових документів, що створюються під час діяльності державних органів та органів місцевого самоврядування, інших установ, підприємств та організацій, із зазначенням строків зберігання, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 12.04.2012р №578/5, згідно якого до таких первинних документів віднесені, зокрема виписки банків, корінці квитанцій і касових чекових книжок, повідомлення банків, касові й банківські документи.

Із вказаної Виписки вбачається, що відповідачці було встановлено кредитний ліміт, а що вона користувалася коштами, а сплачувала заборгованість за договором.

Нормативно-правове обґрунтування та позиція суду апеляційної інстанції

Щодо кредитного договору, укладеного між сторонами

Відповідно до ч.ч.1 і 2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом ст..ст.626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 ст.638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У ст.526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною 2 ст.1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно з ч.1 статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом ст.634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

За змістом ч.2 ст.1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав у борг позичальник), стягнути заборгованість за процентами (простроченими відсотками).

Позивач, обґрунтовуючи право вимоги у цій частині, у тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості, посилався на витяг з Тарифів банку та витяг з Умов та Правил надання батьківських послуг в ПриватБанку, які розміщені на сайті, як невід`ємні частини спірного договору.

Витягом з Умов та правил надання батьківських послуг в ПриватБанку, які розміщені на сайті: https:// www.privatbank.ua, що надані позивачем на підтвердження позовних вимог, визначено, зокрема: пільговий період користування коштами, процентна ставка, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін, зокрема пеня за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів, штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань та їх розміри і порядок нарахування.

При цьому матеріали справи не містять підтверджень, що саме цей витяг з Умов та Правил розуміла відповідачка та ознайомилася і погодилася з ними, підписуючи Анкету-заяву Заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами, та, зокрема, саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви, розмірах і порядках нарахування.

Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в Умови та Правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16 цс 15) і не спростовано позивачем при розгляді цієї справи.

Апеляційний суд вважає, що в цьому випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила ч.1 ст.634 ЦК України, за змістом якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та Правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк» в період з часу виникнення спірних правовідносин (11.06.2014 року) до моменту звернення до суду із вказаним позовом (23.10.2024 року), тобто кредитор міг додати до позовної заяви витяг з Умов та Правил у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.

З урахуванням наведеного апеляційний суд вважає, що матеріали справи не містять підтверджень, що саме доданий до позовної заяви витяг з Умов, які надав банк, відповідачка розуміла та ознайомилася і погодилася з ними, підписуючи Заяву-анкету про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку.

Такі висновки відповідають правовій позиції, викладеній у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17, яка, вважаючи за необхідне відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у раніше ухваленому судовому рішенні Верховного Суду України, зробила такий значений висновок щодо застосування відповідних норм права у правовідносинах, за яких кредитний договір укладено шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку, отримавши платіжну картку та персональний ідентифікаційний номер для авторизації.

Відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Як зазначено, у Заяві позичальниці процентна ставка не зазначена. Крім того, у цій заяві відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру.

Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути складові його повної вартості, зокрема заборгованість за відсотками. Вимоги про стягнення пені, комісії і штрафу за несвоєчасну сплату кредиту і процентів за користування кредитними коштами відповідачем не заявлялось.

Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором, посилався на заяву позичальника, Умови та Правила надання банківських послуг, Тарифи банку, як невід`ємні частини спірного договору. Також до позовної заяви позивач долучив Паспорт споживчого кредиту від 03.01.2023 року у формі заповненої інформації щодо кредитодавця, позичальника ( ОСОБА_4 ), процентної ставки та відповідальності за неналежне виконання кредитних зобов`язань за картками.

Разом з тим, з урахуванням вказаного висновку Великої Палати Верховного Суду, зробленого у постанові від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17, на підставі ч.ч.1 і 2 ст.207, ст.ст.626, 628, ч.1 ст.638, ст.ст.1048, 1049, 1054, 1055, 1056-1 ЦК України, враховуючи обставини справи, суд апеляційної інстанції вважає, погоджуючись в цій частині з доводами апеляційної скарги, що вказані Умови та Правила надання банківських послуг, які разом з Тарифами відповідачкою не підписані, не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами шляхом підписання заяви, що у цій справі між сторонами був укладений кредитний договір, який не містить строку повернення кредиту, не містить зазначення про розмір процентної ставки, відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань.

Вимог про стягнення процентів за користування позиченими коштами та інших сум за прострочення виконання грошового зобов`язання, з підстав та у розмірах, встановлених актами законодавства, зокрема ст.625 ЦК України, позивач не пред`явив.

Відтак, відсутні правові підстави для стягнення з позичальника на користь банку заборгованості за відсотками (нарахованими та простроченими).

Однак, 03.01.2023 року відповідачка підписала власноруч на планшеті, відповідно до вимог Постанови НБУ від 13.12.2019 № 151 "Про затвердження Положення про застосування цифрового власноручного підпису в банківській системі України" Анкету-опитувальник про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, якою погодила використання OTP пароля в якості простого електронного підпису.

Також, у зв`язку зі змінами у законодавстві впровадження нормами закону "Про споживче кредитування" Паспорту споживчого кредиту відповідачка підписала Паспорт споживчого кредиту від 03.01.2023 р., в якому також є інформація про відсоткові ставки по кредитування по картковим рахункам.

Також відповідно до копії Заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг від 03.01.2023 року відповідачкою було підписано вказану Заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, на підставі якої погоджені інші суттєві умови користування кредитним рахунком. Заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг Відповідачем підписано у системі самообслуговування Приват24 за допомогою OTP пароля, про що зазначено в полі підпис Клієнта із позначкою дати та часу.

Таким чином, починаючи з 03.01.2023 року відсотки нараховувалися відповідно до підписаної відповідачем Заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, а саме згідно п. 1.3. у розмірі 40,8 %.

Крім того, 14.03.2023 року відповідачка підписала у системі самообслуговування Приват24 за допомогою OTP пароля Додаткову угоду № SAMDNWFC7_01 до Кредитного договору від 14.03.2023 (копія додається до позовної заяви), а також Заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг.

Відповідно до п. 1. Додаткової угоди Сторони узгодили змінити умови Кредитного договору шляхом внесення в Заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг наступних змін:

1. Тип кредиту невідновлювана кредитна лінія.

2. Строк кредитування 12 місяців з пролонгацією, але не більше 5 років з дати укладення цієї Додаткової угоди ( п.п. 1.1., 1.2.).

3. Процентна ставка, відсотків річних: 12,0% (п.п. 1.2., 1.3. Договору).

4. Мінімальний платіж зменшено до 1% від заборгованості, але не менше ніж 100 грн щомісячно протягом перших шести календарних місяців з дати укладення цієї додаткової угоди, із збільшенням до 3% починаючи із 7 місяця календарного місяця з дати укладення цієї додаткової угоди до дати повного погашення кредиту.

Вказані обставини відповідачкою не заперечуються, щодо них в апеляційній скарзі відсутні будь-які доводи.

А тому можна дійти висновку, що у цій справі за вказаним кредитним договором існують два різні періоди:

--- з 11.06.2014 року по 03.01.2023 року, в якому між сторонами був укладений кредитний договір, який не містить строку повернення кредиту, не містить зазначення про розмір процентної ставки, відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань. Складовою вказаного договору є Анкета-заява від 11.06.2014 року, натомість Умови та Правила надання банківських послуг, які разом з Тарифами відповідачкою не підписані, не можна розцінювати як частину кредитного договору;

--- з 03.01.2023 року по 29.09.2024 року, в якому між сторонами продовжується існування вказаного кредитного договору, але вже із зміненими умовами, який містить строк повернення кредиту, містить зазначення про розмір процентної ставки.

Щодо долученого до позову Паспорту споживчого кредиту від 03.01.2023 року, то слід зазначити, що відповідно до висновку Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 23 травня 2022 року у справі № 393/126/20, знайомлення з паспортом споживчого кредиту, його підписання споживачем не означає укладення договору про споживчий кредит та дотримання його форми, оскільки в паспорті кредиту не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту. У вказаній постанові від 23 травня 2022 року було відступлено від висновку Верховного Суду про те, що паспорт споживчого кредиту є невід`ємною складовою частини спірного кредитного договору з огляду на згоду позичальника з умовами кредитування, яка підтверджена його підписом (викладений у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 02 грудня 2020 року у справі № 284/157/20-ц, від 18 листопада 2020 року у справі № 313/346/20 та у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 26 грудня 2019 року у справі № 467/555/19) .

Щодо розміру заборгованості

Як зазначалось, відповідно до Розрахунку заборгованості від 11.06.2014 року станом на 31.08.2015 року (за період з 11.06.2014 по 31.08.2015) заборгованість за договором відсутня. При цьому вбачається, що відповідачка сплатила на погашення відсотків 14-ма платежами 178,00 грн. Оскільки у вказаний період нарахування відсотків є неправомірним, то вказану суму (178,00 грн) слід віднести на сплату тіла кредиту.

Також, як вказувалось, згідно з Розрахунком заборгованості від 11.06.2014 року станом на 30.06.2019 року (за період з 01.09.2015 по 30.06.2019) у відповідачки перед позивачем існує заборгованість у розмірі 6 247,66грн, яка складається з: 5994,86грн заборгованість за тілом кредиту; 252,80грн заборгованість за нарахованими відсотками. При цьому вбачається, що відповідачка заборгованість за нарахованими відсотками та заборгованість за простроченими відсотками не погашала, однак погасила пеню в розмірі 100грн. Оскільки у вказаний період нарахування пені є неправомірним, то вказані суми (252,80 грн і 100 грн) слід віднести на сплату тіла кредиту.

Крім того, як зазначалось, відповідно до Розрахунку заборгованості від 11.06.2014 року станом на 29.09.2024 року (за період з 01.07.2019 по 29.09.2024) у відповідачки перед позивачем існує заборгованість у розмірі 51 983,05 грн, що складається із: 49 710,30 грн заборгованість за тілом кредиту; 2 272,75 грн заборгованість за простроченими відсотками. При цьому вбачається, що відповідачка здійснила погашення: за поточним тілом кредиту 101 099,78 грн; за простроченим тілом кредиту 3 247,17 грн; по нарахованих відсотках 12 821,22 грн; по прострочених відсотках 4 381,07 грн. Також з вказаної заборгованості вбачається, що станом на 01.03.2023 року заборгованість за відсотками була погашена і вона відсутня, і вже після 01.03.2023 року вказана заборгованість за відсотками виникла і стала збільшуватися.

Таким чином, на рахунок сплати тіла кредиту слід віднести: сплату відповідачкою на погашення відсотків 14-ма платежами 178,00 грн за період з 11.06.2014 по 31.08.2015; погашення нею пені в розмірі 100 грн за період з 01.09.2015 по 30.06.2019 та нараховану за вказаний період 252,80 грн заборгованість за нарахованими відсотками, яку було погашено за період з 01.07.2019 по 01.03.2023 року.

Тобто нарахована позивачем заборгованість підлягає зменшенню на 530,80 грн.

Таким чином, у відповідачки перед позивачем заборгованість по тілу кредиту складає 49 179,50 грн (49 710,30 грн 530,80 грн), як наслідок загальний розмір заборгованості відповідачки перед позивачем складає 51 452,25 грн (49 179,50 грн заборгованість по тілу кредиту + 2 272,75 грн заборгованість за простроченими відсотками).

Інші доводи апеляційної скарги не обґрунтовані вимогами закону, не підтверджені належними доказами та висновків суду не спростовують.

Зокрема, не можуть бути прийняті до уваги посилання скаржника на окупацію місто Олешки, яке є її постійним місцем проживання, та виїзд з нього, на порушення її прав відмовленням у розгляді справи в режим відеоконференції, а також на відсутність її зобов`язання слідкувати за повідомленнями на сайті суду про розгляд справ. При цьому апеляційний суд враховує те, що відповідач про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, реалізував своє право на подання заяви про перегляд заочного рішення та на подання апеляційної скарги.

Також підлягають залишенню поза увагою посилання на неврахування судом того, що позивач у позовній заяві вживає узагальнений термін "заборгованість", а також вживає поняття, додаткові значення і не пояснює цих термінів, що не дозволяє перевірити розрахунки позивача та їхню відповідність умовам кредитування, погодитись або спростувати суму заборгованості за кредитом. Також підлягають відхиленню й посилання на те, що надані розрахунки дають підстави вважати, що нараховані штрафні санкції та відсотки включені в тіло кредиту, як наслідок, розрахунки містять невірний розмір заборгованості. Вказане, на думку скаржниці, є підставою для проведення судово-економічної експертизи для перевірки наданого банком розрахунку, про що вона і заявила при апеляційному розгляді справи клопотання про призначення судової експертизи. При цьому суд апеляційної інстанції виходить з того, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ч.3 ст.12 ЦПК України). Відповідачка же належними доказами не довела відповідні обставини, на які вона посилається як на підставу своїх заперечень. Своїх контррозрахунків вона не надала, лише приводила частини фотокопій розрахунку позивача, які нічого не спростовували. Її посилання з приводу невірних розрахунків позивача містять ознаки припущень і не свідчать про встановлення дійсного факту. Апеляційний суд не вбачає підстав для призначення судово-економічної експертизи для перевірки наданого банком розрахунку, який з точки зору структури та логіки позивача є обґрунтований, арифметично вивірений та не має внутрішніх суперечностей. Відтак, немає підстав вважати про наявність обґрунтованих сумнівів у достовірності розрахунків позивача, а тому у задоволенні клопотання про призначення судової економічної експертизи слід відмовити.

Також не можуть бути прийняті до уваги посилання на відсутність в тексті позову чи доданих матеріалах зазначення дати виходу кредиту на прострочення, що свідчить про те, що позивачем нараховано заборгованість за період 10 років, як наслідок, на думку скаржниці, позивач вийшов за межі 3-річного строку позовної давності, про застосування якої вона заявила при апеляційному розгляді справи.

При цьому су апеляційної інстанції враховує таке.

Відповідно ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно з положеннями ст.267 ЦК України: позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення (частина 3); сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина 4); якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту (частина 5).

Той факт, що відповідач, який не був належно повідомлений судом першої інстанції про час і місце розгляду справи, не брав участі у такому розгляді, є підставою для вирішення апеляційним судом заяви цього відповідача про застосування позовної давності, навіть якщо така заява не подавалася ним у суді першої інстанції. Такий правовий висновок зроблено Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 17.04.2018 року у справі № 200/11343/14-ц.

За положеннями ст.12-1 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" ("Порядок виклику в суд та повідомлення про судове рішення"):

--- якщо остання відома адреса місця проживання (перебування), місцезнаходження чи місця роботи учасників справи знаходиться на тимчасово окупованій території, суд викликає або повідомляє учасників справи, які не мають електронного кабінету, про дату, час і місце першого судового засідання у справі через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за двадцять днів до дати відповідного судового засідання.

Суд викликає або повідомляє таких учасників справи про дату, час і місце інших судових засідань чи про вчинення відповідної процесуальної дії через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів до дати відповідного судового засідання або вчинення відповідної процесуальної дії.

З опублікуванням такого оголошення відповідач вважається повідомленим про дату, час і місце розгляду справи (частина 1);

--- учасники справи, остання відома адреса місця проживання (перебування) чи місцезнаходження яких знаходиться на тимчасово окупованій території і які не мають електронного кабінету, повідомляються про ухвалення відповідного судового рішення шляхом розміщення інформації на офіційному веб-порталі судової влади України з посиланням на веб-адресу такого судового рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень або шляхом розміщення тексту відповідного судового рішення на офіційному веб-порталі судової влади України з урахуванням вимог, визначених Законом України "Про доступ до судових рішень", у разі обмеження доступу до Єдиного державного реєстру судових рішень.

З моменту розміщення такої інформації вважається, що особа отримала судове рішення (частина 2).

У цій справі ухвалою суду від 04.11.2024 року було відкрито провадження, відповідно до відомостей ЄДДР встановлено місце реєстрації проживання відповідача, яке відноситься до тимчасово окупованої території України. Повідомлення відповідача відбувалось відповідно до закону, а саме шляхом оголошення на офіційному сайті суду.

Крім того, суд апеляційної інстанції враховує те, що позовна давність за вимогами банку не сплила. Адже, враховуючи, що, як було зазначено і про що також вказувалось у скарзі, анкета-заява не містить строку повернення кредиту, а тому за вказаним кредитним договором в період з 11.06.2014 року по 03.01.2023 року правовідносини сторін регулюються також і ч.2 ст.530 ЦК України, відповідно до якої якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час (висновок ВП ВС від 03.07.2019 у справі № 342/180/17).

Після підписання заяви від 03.01.2023 року та Додаткової угоди від 14.03.2023 року між сторонами продовжується існування вказаного кредитного договору, але вже із зміненими умовами, який містить строк повернення кредиту, містить зазначення про розмір процентної ставки.

Згідно п.2. Додаткової угоди Сторони узгодили, що в разі порушення Відповідачем зобов`язань з погашення заборгованості по кредиту протягом 180-ти днів з моменту виникнення таких порушень, на підставі ст.ст. 212, 611, 651 Цивільного кодексу України терміном повернення кредиту встановлюється 180-й день з моменту порушення зобов`язань Клієнта з погашення кредиту. На 180-й день з моменту порушення зобов`язань Клієнта з погашення кредиту Клієнт зобов`язаний повернути Банку кредит, проценти за користування кредитом, неустойку та виконати інші зобов`язання за Договором в повному обсязі. Тобто Сторони згідно до ст.212 ЦКУ передбачили відкладальну обставину внаслідок виникнення якої, терміном повернення кредиту встановлюється 180-й день з моменту порушення зобов`язань Відповідача з погашення кредиту.

З урахуванням вказаних умов та того, що позов подано 23 жовтня 2024 року, позовна давність за вимогами позивача не сплила.

Крім того, як такі, що не впливають на правильність прийнятого судом рішення та не містять підстав для його скасування, підлягають відхиленню інші доводи апеляційної скарги.

Висновки суду апеляційної інстанції

Таким чином, підсумовуючи викладене, рішення суду першої інстанції на підставі п.2 ч.1 ст.374, п.п.1, 4 ч.1 ст.376 ЦПК України слід змінити в частині стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитним договором, зменшивши розмір стягнутої суми з 51 983,05 грн до 51 452,25 грн. Відповідно, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до положень ст.141 ЦПК України:

--- судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч.1);

--- інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:

1) у разі задоволення позову на відповідача;

2) у разі відмови в позові на позивача;

3) у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч.2);

--- при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат (ч.10).

Судом першої інстанції, з урахуванням сплаченого позивачем при поданні позову судового збору в установленому розмірі 2 422,40 грн (1,5% ціни, але не менше одного прожиткового мінімуму), стягнуто з відповідача на користь позивача судові витрати у вигляді сплаченого судового збору в розмірі 2 422,40 грн.

Однак, з урахуванням того, що розмір задоволених позовних вимог зменшився до 98,97% (51452,25 х 100 : 51983,05грн), слід зменшити й розмір стягнутих з відповідача на користь позивача судових витрат з 2 422,40 грн до 2 397,69 грн (98,98% х 2422,40грн). А тому оскаржуване рішення підлягає відповідній зміні і в частині стягнення судових витрат.

При поданні апеляційної скарги відповідачкою сплачено 3 633,00 грн судового збору. Рішенням суду першої інстанції стягнуто 51 983,05 грн кредитної заборгованості, а в скарзі ставилось питання про його скасування й ухвалення нового рішення про ідмову в позові, однак апеляційним судом ухвалено лише зменшити розмір стягнутої суми 51 983,05 грн до 51 452,25 грн. Тобто, скаргу задоволено на 1,02% (530,80грн : 51983,05грн х 100).

Отже, скаржнику підлягають стягненню з позивача судові витрати в розмірі 37,05 грн (1,02% х 3633грн), понесені у зв`язку зі сплатою судового збору за подання апеляційної скарги.

Керуючись ст.367, п.2 ч.1 ст.374, п.п.1, 4 ч.1 ст.376 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Заочне рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 19 березня 2025 року змінити в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" заборгованості за кредитним договором № б/н від 11.06.2014 року станом на 29.09.2024 року, зменшивши розмір стягнутої суми з 51 983,05 грн до 51 452,25 грн (п`ятдесяти однієї тисячі чотириста п`ятдесяти двох гривень 25 коп).

Зменшити розмір стягнутих з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" судових витрат з 2 422,40 грн до 2 397,69 грн (двох тисяч триста дев`яносто семи гривень 69 коп.).

Стягнути з Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 37,05 грн (тридцять сім гривень 05 коп), понесені у зв`язку зі сплатою судового збору за подання апеляційної скарги.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку, у випадках, передбачених п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Дата складення повного тексту постанови 29 серпня 2025 року.

Головуючий _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ В.В. Майданік

Судді: _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ Л.П. Воронцова

_ _ _ _ _ _ _ _ _ _ О.В. Кутурланова