КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження №22-з/824/817/2025 Головуючий у 2 інстанції Таргоній Д.О.
УХВАЛА

Іменем України

27 серпня 2025 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Таргоній Д. О.,

суддів: Голуб С.А., Слюсар Т.А.,

за участі секретаря Доброванової О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві заяву представника ОСОБА_1 - адвоката Паламарчука Олександра Миколайовича про ухвалення додаткового рішення у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 , Святошинський відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про поновлення строку для пред`явлення дублікату виконавчого документа до виконання, -

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Шевченківського районного суду від 13 січня 2025 року заяву задоволено, поновлено ОСОБА_1 строк для пред`явлення до виконання дублікату виконавчого листа щодо боржника ОСОБА_2 , виданого Шевченківським районним судом м. Києва у цивільній справі № №2-6878/2010 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/3 частини всіх доходів щомісячно, починаючи з 01 січня 2010 року до досягнення дитиною повноліття.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою представник ОСОБА_2 - адвокат Подолянко Т.В. подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на незаконність та необґрунтованість ухвали, просить скасувати ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 13 січня 2025 року та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні заяви ОСОБА_1 про поновлення строку для пред`явлення дублікату виконавчого документа до виконаннявідмовити.

Постановою Київського апеляційного суду від 21 травня 2025 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - адвоката Подолянко Т.В. залишено без задоволення. Ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 13 січня 2025 рокузалишено без змін.

26 травня 2025 року представник ОСОБА_1 - адвокат Паламарчук О.М. подав до Київського апеляційного суду заяву про ухвалення додаткового рішення, в якій просить суд вирішити питання щодо стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу, що були понесені у зв`язку із розглядом справи в апеляційній інстанції, в розмірі 12 000,00 гривень.

Заяву обґрунтовує тим, що у відзиві на апеляційну скаргу представником стягувача було заявлено вимогу про покладення на позивача судових витрат. Однак, апеляційний суд при ухваленні постанови не вирішив питання розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу.

У письмових запереченнях на заяву про ухвалення додаткового рішення, які надійшли до Київського апеляційного суду 22 серпня 2025 року, представник ОСОБА_2 - адвокат Подолянко Т.В. наводить доводи щодо безпідставності та необґрунтованості заявлених вимог представника ОСОБА_1 , просить залишити їх без задоволення. Вказує, зокрема, на те, що вимоги про відшкодування витрат на правничу допомогу ОСОБА_1 не анонсувалися в жодній заяві ні у суді першої, ні в апеляційній інстанції. Крім того, докази таких витрат представником заявника подані з порушенням вимог частини 8 статті 141 ЦПК України.

У судовому засіданні представник ОСОБА_1 - адвокат Паламарчук О.М. підтримав подану заяву, просив її задовольнити та ухвалити додаткове рішення про стягнення витрат на правничу допомогу.

Представник ОСОБА_2 - адвокат Подолянко Т.В. у судовому засіданні проти задоволення заяви заперечувала, підтримавши доводи, викладені нею раніше у письмових запереченнях.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи та заявлені вимоги заяви про ухвалення додаткового рішення щодо відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, колегія суддів вважає, що заяву слід залишити без задоволення з таких підстав.

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).

За приписами частини першої, пункту 1 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу.

Частиною першою статті 134 ЦПК України передбачено, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи.

Порядок розподілу судових витрат вирішується за правилами, встановленими в статтях 141-142 ЦПК України.

Відповідно до абзацу 2 частини третьої статті 259 ЦПК України суд може вирішити питання розподілу судових витрат у додатковому рішенні після ухвалення рішення за результатами розгляду справи по суті.

Частиною першою статті 270 ЦПК України визначено вичерпний перелік підстав для ухвалення додаткового рішення, однією з яких є невирішення питання про судові витрати разом з ухваленням судового рішення у справі (пункт 3 частини першої вказаної статті).

Відповідно до положень частин першої та другої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Суд апеляційної інстанції зауважує, що можливість подання сторонами доказів у підтвердження понесених судових витрат, в тому числі і витрат на професійну правничу допомогу у відповідній інстанції, процесуальний закон ставить у залежність від процесуальної стадії розгляду справи у конкретній інстанції.

Зокрема, докази на підтвердження розміру витрат на правничу допомогу у суді апеляційної інстанції, відповідно подаються до закінчення судових дебатів під час перегляду справи у суді апеляційної інстанції, або протягом п`яти днів після ухвалення рішення апеляцією за умови, що до закінчення судових дебатів у суді апеляційної інстанції сторона зробила про це відповідну заяву.

Викладене узгоджується із правовим висновком, висловленим у постанові Верховного Суду від 08 квітня 2020 року у справі № 278/1396/19.

Виходячи зі змісту частини восьмої статті 141 ЦПК України, сторона може подати докази на підтвердження розміру витрат, які вона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, у тому числі і після судових дебатів, але виключно за сукупності двох умов: по-перше, ці докази повинні бути подані протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, і по-друге, сторона зробила відповідну заяву про розподіл судових витрат до закінчення судових дебатів (див. постанову Верховного Суду від 13 жовтня 2021 року у справі № 520/8662/19).

Зазначене узгоджується із положенням частини першої статті 182 ЦПК України про те, що учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань при розгляді справи судом.

Аналогічна правова позиція, викладена у постановах Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19 та від 22 листопада 2019 року у справі № 910/906/18.

В силу вимог частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У справі, що розглядається, встановлено, що у відзиві на апеляційну скаргу, який було подано представником ОСОБА_1 - адвокатом Паламрчуком О.М. до Київського апеляційного суду 25.02.2025 року, не наведено попереднього (орієнтовного) розрахунку суми витрат на правничу допомогу адвоката, які стягувач понесла або які очікує понести у зв`язку із розглядом справи в суді апеляційної інстанції.

У судовому засіданні 21 травня 2025 року представник ОСОБА_1 - адвокат Паламарчук О.М. до закінчення дебатів доказів понесення витрат на професійну правничу допомогу на стадії апеляційного провадження у справі не надав, як і не подавав (робив) до закінчення перегляду справи в апеляційному порядку відповідних заяв про те, що такі докази будуть подані протягом п`яти днів після ухвалення рішення по суті спору.

Докази витрат на правничу допомогу адвоката представник ОСОБА_1 - адвокат Паламарчук О.М. подав до апеляційного суду тільки 26 травня 2025 року, разом із заявою про ухвалення додаткового рішення.

Відповідно до частин другої та четвертої статті 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно пунктів 4, 6 частини другої статті 43 ЦПК України учасники справи зобов`язані подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки.

У даному конкретному випадку виконання вимог частини восьмої статті 141 ЦПК України цілком і повністю залежало від дій та волі стягувача ОСОБА_1 та її представника, між якими існують певні договірні відносини.

Враховуючи відсутність в матеріалах справи попереднього розрахунку витрат на правничу допомогу та заяви представника ОСОБА_1 - адвоката Паламарчука О.М. про намір подати докази на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу після закінчення судових дебатів у справі і ухвалення судом апеляційної інстанції судового рішення по суті справи, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для відшкодування стягувачу за рахунок боржника витрат на правову допомогу, понесених у зв`язку з переглядом справи в суді апеляційної інстанції.

За таких обставин колегія суддів вважає, що заява представника ОСОБА_1 - адвоката Паламарчук О.М. про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення з ОСОБА_2 витрат на професійну правничу допомогу, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, є необґрунтованою та задоволенню не підлягає, а тому правові підстави для прийняття додаткової постанови про відшкодування стягувачу витрат на правову допомогу відповідно до вимог статей 246, 270 ЦПК України відсутні.

Керуючись ст. ст. 133, 134, 137, 141, 246, 270, 368, 381 ЦПК України, апеляційний суд,

УХВАЛИВ:

Заяву представника ОСОБА_1 - адвоката Паламарчука Олександра Миколайовича про ухвалення додаткового рішення у даній справі- залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст ухвали складений 29 серпня 2025 року.

Суддя-доповідач Д.О. Таргоній

Судді: С.А. Голуб

Т.А. Слюсар