Єдиний унікальний номер: 379/1039/25
Провадження № 2/379/447/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

28 серпня 2025 рокум.Тараща

Таращанський районний суд Київської області в складі

головуючого судді - Невгада О.В.,

за участю секретаря судового засідання - Бакал О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду №3 в м. Тараща цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

УСТАНОВИВ:

Позивач ТОВ «Фінансова компанія «ЕЙС»» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 в якому просить стягнути з відповідачки заборгованість за кредитним договором в розмірі 38755,80 грн. та судові витрати, пов`язані з розглядом справи.

Свої вимоги позивач мотивував тим, що 02 березня 2024 року між ТОВ «МАКС КРЕДИТ» та ОСОБА_1 було укладено Кредитний договір № 00-9653987 у формі електронного документа з використанням електронного підпису одноразового ідентифікатору. Приймаючи умови кредитного договору, відповідач підтвердила, що їй у доступній та зрозумілій формі була надана вся передбачена ч. 2 ст.12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» (чинного на момент укладення договору), а також статтею 9 Закону України «Про споживче кредитування» інформація. Відповідач також підтвердила ознайомлення зі змістом ст. 25 Закону та з Правилами. Таким чином, у Кредитному договорі сторонами погоджено всі істотні умови щодо суми і строку кредиту, сплати відсотків за користування кредитним коштами, розміру і типу процентної ставки. На виконання умов договору,позичальник зобов`язується сплатити кредитодавцю комісію за надання кредиту у розмірі 300 грн., порядок сплати якої визначено умовами Кредитного договору. На виконання умов Кредитного договору 02 березня 2024 року ТОВ «МАКС КРЕДИТ» ініціювало переказ коштів безготівковим зарахуванням через компанію ТОВ «ПЛАТЕЖІ ОНЛАЙН» на платіжну картку № НОМЕР_3 в розмірі 6000,00 грн. Отже, зобов`язання за кредитним договором ТОВ «МАКС КРЕДИТ» виконало в повному обсязі та у строк визначений умовами кредитного договору, а відповідач не виконала свої зобов`язання, тому за кредитним договором наявна заборгованість у розмірі 38755,80 грн., яка складається з: 6300,00 грн. - заборгованості по кредиту, 32455,80 грн. заборгованості по несплаченим відсоткам за користування кредитом. Відповідно до договору факторингу №21102024-МК/ЕЙС від 21 жовтня 2024 року та реєстру боржників ТОВ «Фінансова компанія «ЕЙС» набуло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 00-9653987 від 02.03.2024 року. Станом на дату подання позовної заяви на рахунки позивача не надходило жодного платежу на погашення заборгованості відповідача за Кредитним договорам. Позивачем не здійснено нарахувань за Кредитним договором.

Зазначені суми заборгованості позивач просить стягнути на свою користь з відповідачки разом із судовими витрати, які становлять 2 422,40 грн. судового збору та 7000 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.06.2025 року головуючим суддею визначено Невгада О.В.

Ухвалою суду від 16.06.2025 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін та одночасно задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів в АТ КБ «ПриватБанк».

В судове засідання представник позивача не з`явився, просить здійснювати розгляд справи у відсутності сторони позивача, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив позов задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечував.

Відповідачка в судові засідання 09.07.2025 та 28.08.2025 не з`явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Згідно довідки про доставку електронного документу, ухвала суду про відкриття провадження та судові повістки про виклик до суду були отримані відповідачкою ОСОБА_1 в її особистому електронному кабінеті (а.с.76,79,90). Відзиву на позов не надавала.

За таких обставин, у відповідності до положень ч. 1 ст. 280 ЦПК України, оскільки відповідачка належним чином повідомлена про дату, час і місце судового засідання, причини неявки суду не повідомила, не подала відзив, з урахуванням згоди позивача, встановлено сукупність умов для проведення розгляду справи в заочному порядку на підставі наявних у ній матеріалів.

Згідно ст. 247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що застосовуючи положення ч.4 ст. 10 Цивільно-процесуального кодексу України, ст.17 Закону України"Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" при розгляді справи, ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачає, що право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п.35 рішення від 07.07.1989р. Європейського суду з прав людини у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії" (AlimentariaSandersS.A.v.Spain). Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору.

Згідно ч. 8 ст.178 ЦПК України - у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів.

Судом встановлено, що 02 березня 2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "МАКС КРЕДИТ" та ОСОБА_1 було укладений Договір кредитної лінії №00-9653987, за умовами якого відповідач отримала ліміт кредитної лінії 6 000,00 грн. строком на 360 днів з датою остаточного повернення кредиту - 25 лютого 2025 року (а.с.8-12).

Згідно із пунктом 1.3.1. Позичальник зобов`язаний оплатити проценти в Періодичну дату оплати процентів, а саме: на «17» березня 2024 року, та на кожний 15 день після цієї дати за фактичне користування грошовими коштами протягом Строку дії кредитної лінії (Строку кредитування).

Відповідно до пункту 1.4.1. Договору стандартна процентна ставка складає 2,47% від Суми кредиту за кожний день користування Кредитом, застосовується у межах Строку дії кредитної лінії, зазначеного в пункті 1.3 цього Договору.

Пунктом 1.5 Договору передбачено, що кредитодавець одноразово нараховує комісію за надання кредиту у розмірі 300,00 грн.

Відповідачу було надано одноразовий ідентифікатор 16392, для підписання договору кредитної лінії №00-9653987, який був надісланий на номер мобільного телефону НОМЕР_1 та відповідачем підписано договір електронним підписом позичальника шляхом використання цього ідентифікатора (а.с.20).

В цей день також підписано графік платежів, відповідно до якого датою повернення кредиту є 25.05.2025 року (а.с.12 на зв.) та паспорт споживчого кредиту (а.с.18-19).

Кредитодавець свої зобов`язання за Договором виконав, про що свідчить інформаційна довідка від з ТОВ «Платежі Онлайн» від 30.10.2024 року (а.с.21-22).

Відповідно до розрахунку заборгованості позичальника ОСОБА_1 станом на 21.10.2024, утворилася заборгованість за кредитним договором № 00-9653987, яка складається з: тіла кредиту 6000,00 грн.; комісії 300,00 грн.; процентів за користування кредитним коштами 32455,80 грн. (а.с.31-32).

21 жовтня 2024 року між ТОВ «МАКС КРЕДИТ» та ТОВ ФК «ЕЙС» укладено договір факторингу № 21102024-МК/Ейс, за яким ТОВ ФК «ЕЙС» набуло право грошової вимоги до боржників ТОВ «МАКС КРЕДИТ», вказаних у реєстрі боржників (а.с.33-35).

Відповідно до витягу з Реєстру боржників до договору факторингу від 21 жовтня 2024 року № 21102024-МК/Ейс загальна сума заборгованості за кредитним договором № 00-9653987 ОСОБА_1 становить 38755 грн. 80 коп., з яких: 6 300 грн. 00 коп. заборгованість за тілом кредиту, 32455 грн. 80 коп. заборгованість за відсотками (а.с. 40-41).

Оплата за відступлення прав вимоги згідно договору факторингу № 21102024-МК/Ейс від 21.10.2024 підтверджується копіями платіжних інструкції № 15 від 31.10.2024 (а.с.39), №13 від 25.10.2024 (42), №16 від 31.10.2024 (43).

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, суд виходить з наступного.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до положень ст. 627 ЦК України та відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (ч. 2 ст. 639 ЦК України).

Правові відносини у сфері електронної комерції під час вчинення електронних правочинів в Україні регулюються, Законом України «Про електронну комерцію», який визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції.

Статтею 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.

Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст. 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа.

Згідно з частинами 1, 2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа.

Лише наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх.

За правилами ч. 1 ст. 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронні довірчі послуги».

Відповідно до ч. 3 ст. 207 ЦК України, використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами.

Статтею 640 ЦК України визначено, що договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції.

Відповідно до ст. 642 ЦК України, відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною.

Частиною п`ятою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Частина 12 ст. 11 вказаного Закону передбачає, що електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України договір вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Метою підписання договору є необхідність ідентифікації підписанта, підтвердження згоди підписанта з умовами договору, а також підтвердження цілісності даних в електронній формі.

Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом.

При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (вебсайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення.

В судовому засіданні установлено, що кредитний договір № 00-9653987 від 02.03.2024 підписані відповідачкою за допомогою одноразового пароля-ідентифікатора 16392, тобто належними та допустимими доказами підтверджено укладання між сторонами указаного правочину. Без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між позивачем та відповідачем не були б укладені.

Наведене узгоджується з правовим висновком, сформованим у постановах Верховного Суду від 12 січня 2021 року № 524/5556/19, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19, від 23 березня 2020 року № 404/502/18.

Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

За змістом ст. ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом; зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

За ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст.536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом законодавства.

Згідно ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

За положенням ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Згідно ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Конституція України у статті 129 визначає однією із основних засад судочинства змагальність сторін та свободу в наданні сторонами суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Вказаний принцип закріплено також і в Цивільному процесуальному кодексі України. Так, згідно ч.3 ст. 2 ЦПК України однією із основних засад (принципів) цивільного судочинства є змагальність сторін, що полягає рівності прав учасників справи щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом (ч.1 ст. 12 ЦПК України).

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч.2 ст. 12, ч.1 ст. 81 ЦПК України).

Частинами 5,7 статті 81 ЦПК України визначено, що докази подаються сторонами та іншими учасниками справи, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосується предмету спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконані обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

За положеннями статей 76-80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Наданими суду і дослідженими в судовому засіданні доказами, що наявні в матеріалах справи, підтверджується те, що кредитором ТОВ «МАКС КРЕДИТ» виконано зобов`язання за договором про надання кредиту № 00-9653987 від 02.03.2024, і перераховано на користь відповідачки - позичальниці обумовлену договором суму. Це вбачається, зокрема, зі змісту підписаного відповідачкою ОСОБА_1 указаного договору, а також підтверджується довідкою про видачу коштів із сумою транзакції по договору.

Вищевказане підтверджується наданими позивачем та витребуваними ухвалою суду від 16.06.2025 від АТ КБ «ПриватБанк» доказами.

Доказів ненадходження на банківський рахунок коштів за вказаним договором відповідачка суду не надала.

Так, з листа АТ КБ «ПриватБанк» від 27.06.2025 (вх.4938/25 від 10.07.2025) вбачається, що ОСОБА_1 РНОКПП НОМЕР_2 є клієнтом банку. На її ім`я було емітовано карту № НОМЕР_3 , рахунок до картки НОМЕР_4 .

Фінансовий номер телефону на який відправляється інформація про підтвердження операцій за платіжною карткою № НОМЕР_3 та номер телефону, який знаходиться в анкетних даних ОСОБА_1 НОМЕР_1 (а.с.81).

З виписки по особовому рахунку ОСОБА_1 за період з 02.03.2024 по 07.03.2024 вбачається, що на її платіжну карту № НОМЕР_3 надійшли 6000,00 грн., дата операції 02.03.2024 (а.с.82 на зв.).

Вказані перерахування кредитних коштів на рахунок ОСОБА_1 у сукупності з зазначеними вище доказами підтверджуються також листом ТОВ «Платежі Онлайн» від 30 жовтня 2024року за № 1289/10 про факт перерахування 02.03.2023 року ТОВ«МАКС КРЕДИТ» через ТОВ «Платежі Онлайн», який надає послуги з переказу коштів в національній валюті без відкриття рахунків через платіжний сервіс «Platon», грошових коштів в сумі 6000 грн. на банківський рахунок клієнта за реквізитами платіжної карти № НОМЕР_3 за договором кредиту №00-9653987 від 02.03.2023 року (а.с.21-22).

З розрахунків заборгованості вбачається, що відповідачка ОСОБА_1 не виконала взяті на себе за кредитним договором № 00-9653987 від 02.03.2024 зобов`язання, внаслідок чого у неї утворилась заборгованість по договору з ТОВ «МАКС КРЕДИТ» 38755,80 грн., з яких: 6300,00 грн. - заборгованость за тілом кредиту та 32455,80 грн. - заборгованості за процентами від суми позики.

За положеннями частин 1, 3 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.

Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно статті 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Верховний Суд України в постанові від 23 вересня 2015 року у справі №6-979цс15 висловив таку правову позицію: «... боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору. ... неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі».

При умові, що відповідач з будь-яких підстав не отримав вищезазначене повідомлення про відступлення права вимоги, має місце той факт, за яким відповідач не мав жодних перешкод для реалізації свого зобов`язання по сплаті існуючої заборгованості на рахунки первісного кредитора, які вказані в Договорі позики, і таке виконання було б належним відповідно до вимог ст. 516 ЦК України.

Згідно зі статтею 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

При оцінці договору факторингу № 21102024-МК/Ейс від 21.10.2024 укладеного між ТОВ «МАКС КРЕДИТ» та ТОВ «ФК «Ейс», суд керується закріпленим у ст.204 ЦК України принципом правомірності правочину та зауважує, що цей договір ніким не оспорювався та у встановленому порядку недійсним не визнавався, а відтак, суд приймає його до уваги.

На підставі наведеного вище суд дійшов висновку про обґрунтованість заявлених позивачем до відповідачки ОСОБА_1 вимог по договору фінансового кредиту № 00-9653987 від 02.03.2024 року.

Згідно положень статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Отже, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилались як на підставу своїх вимог і заперечень, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «Ейс»» підлягають до повного задоволення.

Вирішуючи згідно вимог ст. 264 ЦПК України питання щодо розподілу між сторонами судових витрат, суд керується наступним.

Так, згідно ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу та інші, пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до ч.ч. 1, 8 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Як встановлено судом, позивач поніс судові витрати у виді судового збору за подання цієї позовної заяви в розмірі 2422, 40 грн. (а.с.1). Отже, з відповідачки ОСОБА_1 на користь позивача підлягає стягненню судовий збір.

Щодо вимог в частині стягнення витрат на правничу допомогу в розмірі 7000,00 грн., то суд вказує на таке.

За змістом ч. 1 п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом справи.

На підтвердження понесених витрат про надання правничої допомоги в розмірі 7000 грн. адвокат Тараненко А.І. надав: договір про надання правничої допомоги № 07/04/25-02 від 07 квітня 2025 року, укладений із ТОВ «ФК «Ейс» та протокол погодження вартості послуг по Договору (а.с. 44-45); додаткову Угоду № 35 до Договору про надання правничої допомоги № 07/04/25-02 від 07 квітня 2025 року (а.с. 46-47), Акт прийому-передачі наданих послуг, який є невід`ємною частиною до Договору про надання правничої допомоги від 07 квітня 2025 року (а.с. 48), що включає в себе: складання позовної заяви, вивчення матеріалів справи, підготовка адвокатського запиту щодо отримання інформації про зарахування кредитних коштів, підготовка та подача клопотання щодо отримання інформації про зарахування кредитних коштів, відповідно до якого розмір вартості послуг становить 7 000 грн. 00 коп.; копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю (а.с.49).

В постанові Великої Палати Верховного Суду від у справі № 910/12876/19, суд зауважив, що розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини.

У додатковій постанові Верховного Суду від 08 вересня 2021 року у справі №206/6537/19(провадження №61-5486св21) зазначено, що попри волю сторін договору визначати розмір гонорару адвоката, суд не позбавлений права оцінювати заявлену до відшкодування вартість правничої допомоги на підставі критеріїв співмірності, визначених частиною четвертою статті 137 ЦПК України.

Враховуючи вимоги ст. 137 ЦПК України, а також співмірність витрат на оплату послуг адвоката із тривалістю і складністю справи та виконаною адвокатом роботою, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт, обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, ціною позову, предметом позовних вимог та значенням справи для сторін, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача суму витрат на правничу допомогу, в розмірі 3000,00 грн., що відповідатиме пропорційності, критерію реальності, виваженості, справедливості та розумності їхнього розміру.

Керуючись ст.ст. 4, 13, 81, 141, 263-265, 268, 280-289 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС»» заборгованість за кредитним договором № 00-9653987 від 02 березня 2024 року у розмірі 38755,80 (тридцять вісім тисяч сімсот п`ятдесят п`ять ) гривень 80 копійок, з яких: 6300,00 грн. - прострочена заборгованість за тілом кредиту; 32455,80 грн. - прострочена заборгованість за процентами.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС»» судові витрати у справі: судовий збір в розмірі 2422,40 грн. та витрати з надання професійної правничої допомоги в розмірі 3 000,00 грн., всього - 5 422 (чотири тисячі чотириста двадцять дві) гривні 40 копійок.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції, а саме до Київського апеляційного суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повне найменування сторін:

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» юридична адреса: м.Київ, Харківське шосе, будинок 19, офіс 2005, індекс 02090, .

Відповідач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса місця проживання: АДРЕСА_1 .

Повний текст рішення суду складено та підписано 28.08.2025 року.

Суддя Таращанського районного суду

Київської області Олександр НЕВГАД