Справа № 727/4556/25
Провадження № 2/727/1340/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 серпня 2025 року Шевченківський районний суд м. Чернівці в складі:

головуючого судді Чебан В.М.

при секретарі Алієв А.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група», в інтересах якого діє представник - адвокат Сечко Сергій Володимирович, до ОСОБА_1 , де третьою особою виступає Акціонерне товариство «УКРПОШТА» про стягнення суми сплаченого страхового відшкодування, -

В С Т А Н О В И В:

16.04.2025 року представник позивача ПАТ «СК «УСГ» адвокат Сечко С.В. звернувся до суду з позовом про стягнення суми сплаченого страхового відшкодування до відповідача ОСОБА_1 , де третьою особою виступає АТ «УКРПОШТА», відповідно до змісту якого вказує, що 14.08.2024 року о 19:21 год. у м. Чернівці по вул. Сторожинецькій сталася ДТП за участю автомобіля «Renault Master», д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням відповідача ОСОБА_1 та автомобіля «Renault Dokker», д.н.з. НОМЕР_2 .

Вказує, що внаслідок вищезазначеної ДТП обидва транспортні засоби отримали механічні ушкодження.

Стверджує, що постановою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 10.09.2024 року відповідача ОСОБА_1 було визнано винним у порушенні ст. 124 КУпАП.

Зазначає, що майнові інтереси власника пошкодженого «Renault Dokker» за договором добровільного страхування №28-0301-23-00347 від 24.10.2023 року були застраховані у позивача ПАТ «СК «УСГ».

Стверджує, що в результаті настання вищевказаного страхового випадку (ДТП) позивач визнав подію страховою та здійснив виплату страхового відшкодування власнику пошкодженого автомобіля «Renault Dokker», д.н.з. НОМЕР_2 , зокрема у розмірі 159981,12 грн.

Вказує, що цивільно-правова відповідальність власника «Renault Master», д.н.з. НОМЕР_1 , була застрахована у ТДВ «СК «ГАРДІАН» за полісом №216587830.

Представник позивача стверджує, що вищевказаний страховик - ТДВ «СК «ГАРДІАН» сплатив на користь позивача ПАТ «СК «УСГ» страхове відшкодування у розмірі 109592,38 грн.

Зазначає, що вищевказаної суми в розмірі 109592,38 грн. недостатньо для повного покриття шкоди понесеної позивачем, а тому вважає, що решта сплаченого позивачем страхового відшкодування підлягає стягненню з відповідача ОСОБА_1 , зокрема у розмірі 50388,74 грн.

На основі викладеного представник позивача ПАТ «СК «УСГ» адвокат Сечко С.В просить суд стягнути з відповідача ОСОБА_1 на користь ПАТ «СК «УСГ» суму сплаченого страхового відшкодування в розмірі 50388,74 грн., а також сплачений позивачем при зверненні до суду з позовом судовий збір у розмірі 3028,00 грн.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці 15.06.2023 року було відкрито провадження у зазначеній цивільній справі №727/4556/25, провадження №2/727/1340/25 за позовом ПАТ «СК «УСГ», в інтересах якого діє представник - адвокат Сечко С.В., до ОСОБА_1 , де третьою особою виступає АТ «УКРПОШТА» про стягнення суми сплаченого страхового відшкодування.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці 15.06.2023 року було задоволено клопотання представника позивача ПАТ «СК «УСГ» - Сечка С.В. про залучення до участі у справі третьої особи по цивільній справі за позовом ПАТ «СК «УСГ», в інтересах якого діє представник - адвокат Сечко С.В., до ОСОБА_1 про стягнення суми сплаченого страхового відшкодування; залучено до участі у справі АТ «УКРПОШТА».

Представник позивача ПАТ «СК «УСГ» адвокат Сечко С.В. в судове засідання не з`явився, однак спрямував до суду заяву, відповідно до змісту якої просив суд розглянути справу у їх відсутність.

Відповідач ОСОБА_1 та його представник адвокат Кодрян Я.Д. в судове засідання не з`явились, однак згідно спрямованого до суду клопотання представник відповідача просила суд провести розгляд справи у їх відсутність.

Крім цього, згідно спрямованого до суду відзиву представник відповідача вказує, що 14.08.2024 року під час виконання відповідачем ОСОБА_1 трудових обов`язків як кур`єра-водія АТ «УКРПОШТА» на службовому автомобілі «Renault Master», д.н.з. НОМЕР_1 , власником якого є АТ «УКРПОШТА», сталася вищевказана дорожньо-транспортна пригода з автомобілем марки «Renault Dokker», д.н.з. НОМЕР_2 .

Вказує, що згідно вимог закону шкода, завдана працівником під час виконання ним трудових обов`язків, відшкодовується роботодавцем.

А тому, вважає, що вищевказана різниця сум страхових відшкодувань має бути сплачена саме роботодавцем третьою особою АТ «УКРПОШТА», а не працівником товариства відповідачем ОСОБА_1 .

На основі викладеного представник відповідача ОСОБА_1 адвокат Кодрян Я.Д. просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог, а також стягнути на користь відповідача витрати на правову допомогу, які були понесені останнім в ході розгляду вищевказаної цивільної справи за позовом ПАТ «СК «УСГ» про стягнення суми сплаченого страхового відшкодування у розмірі 10000,00 грн.

Представник третьої особи АТ «УКРПОШТА» в судове засідання не з`явився, хоча останні повідомлялись судом належним чином про дату, час та місце розгляду справи в суді, клопотань про відкладень розгляду справи від них до суду не надходило, а тому суд вважає можливим розглянути вищевказану цивільну справу у їх відсутності.

Суд, дослідивши надані сторонами документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення, виходячи з наступного.

За правилами ст.15 та ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

В силу ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Так, судом встановлено, що згідно постанови Шевченківського районного суду м. Чернівці від 10 вересня 2024 року у справі 727/8687/24 (провадження №3/727/2589/24), яка вступила в законну силу 23.09.2024 року (а.с.9), вбачається, що ОСОБА_1 14.08.2024 року о 19:21 год. керуючи транспортним засобом «Renault Master», д.н.з. НОМЕР_1 , в м. Чернівці по вул. Сторожинецькій, 148, при зміні напрямку руху, а саме виїжджаючи з другорядної дороги, повертаючи ліворуч, не переконався в безпеці маневру, у результаті чого скоїв зіткнення із автомобілем марки «Renault Dokker», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням громадянина ОСОБА_2 , внаслідок чого вищевказані транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 10.1 Правил дорожнього руху України.

Зазначеною постановою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 10 вересня 2024 року відповідача ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КпАП України та накладено на останнього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 850,00 грн. в дохід держави; стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави судовий збір в розмірі 605,60 грн.

При цьому, відповідно до Договору добровільного страхування №28-0301-23-00347 від 24.10.2023 року майнові інтереси власника пошкодженого автомобіля «Renault Dokker» - ТОВ «ДАГ» (а.с.18) були застраховані у позивача ПАТ «СК «УСГ» (а.с.10-17).

На виконання умов вищевказаного Договору добровільного страхування №28-0301-23-00347 від 24.10.2023 року (а.с.10-17), а також з урахуванням заяви ТОВ «ДАГ» про настання страхового випадку від 16.08.2024 року (а.с.22), акту огляду транспортного засобу від 29.08.2024 року (а.с.23), ремонтної калькуляції (а.с.24-26), страхового акту №3СКА-16412 від 26.08.2024 року (а.с.27) та розрахунку суми страхового відшкодування від 26.08.2024 року (а.с.27 зворот) позивачем ПАТ «СК «УСГ» було здійснено виплату страхового відшкодування власнику пошкодженого автомобіля «Renault Dokker» - ТОВ «ДАГ» у розмірі 159981,12 грн., що підтверджується платіжною інструкцією №78734 від 26.08.2024 року (а.с.28).

При цьому, відповідальність автомобіля «Renault Master», д.н.з. НОМЕР_1 , яким керував 14.08.2024 року під час ДТП відповідач ОСОБА_1 , власником якого є третя особа АТ «УКРПОШТА» (а.с.64), був застрахований в ТДВ «СК «ГАРДІАН» (а.с.29, 65).

Згідно наявної в матеріалах справи заяви на виплату страхового відшкодування ПАТ «СК «УСГ» Вих. №52333 від 27.09.2024 року (а.с.30) та платіжної інструкції №226519_0000/d182d0da-522c-44b5-9ea1-d8dbaac2e229 від 01.08.2024 року (а.с.31) вбачається, що ТДВ «СК «ГАРДІАН» здійснило виплату позивачу компенсації суми страхового відшкодування в розмірі 109592,38 грн.

Відповідно до ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення ( ч. 1 ст. 1188 ЦК України).

Деліктне зобов`язання виникає з факту завдання шкоди (зокрема майнової) і триває до моменту її відшкодування потерпілому в повному обсязі особою, яка завдала шкоди (ст.11,599,1166 ЦК України). Сторонами деліктного зобов`язання зазвичай виступають потерпілий (кредитор) і заподіювач шкоди (боржник). Разом з тим, правила регулювання таких зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо заподіювачем, а іншою особою, за умови, що законом передбачено такий обов`язок іншої особи, хоч вона шкоди й не заподіювала.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик або МТСБУ відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна в результаті ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.

За змістом підпункту «а» п. 41.1.ст. 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння: транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі.

Статтею 1191 ЦК України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

У постанові від 04.07.2018 року у справі № 755/18006/15-ц (провадження №14-176цс18) Велика Палата Верховного Суду відступила від висновку, сформульованого Верховним Судом України у постанові від 23.12.2015 року у справі № 6-2587цс15, відповідно до якого страховик, який виплатив страхове відшкодування, має право самостійно обирати спосіб захисту свого порушеного права, зокрема, право вимоги до винної особи про стягнення коштів у розмірі виплаченого страховиком відшкодування та зробила висновок, що: «відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Частиною 1 статті 1191 ЦК України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Таким чином, судом встановлено, що позивач ПАТ «СК «УСГ» виплативши власнику пошкодженого автомобіля «Renault Dokker» - ТОВ «ДАГ» страхове відшкодування в розмірі 159981,12 грн. має право на відшкодування в порядку регресу вищевказаного страхового відшкодування.

Разом з тим, Верховний Суд в постанові від 05 грудня 2018 року у справі №426/16825/16-ц, прийшов до висновку, що у відповідності до положень статей 1187 та 1172 ЦК України шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, а також, юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків. У свою чергу після того, як роботодавець здійснить відшкодування шкоди, він у порядку регресу (статті 1191 ЦК України) отримає право вимоги до свого працівника та зможе пред`явити до нього відповідну вимогу.

Таким чином, Верховний Суд визначив черговість відповідальності за шкоду завдану внаслідок ДТП, зокрема: страхова компанія - роботодавець - працівник.

До аналогічних висновків прийшов також Верховний Суд у постанові від 25 листопада 2020 року у справі № 760/28302/18-ц.

При цьому, 14.08.2024 року, тобто на час настання вищевказаного ДТП, винуватець у вчиненні зазначеної дорожньо-транспортної пригоди відповідач ОСОБА_1 перебував у трудових відносинах з третьою особою АТ «УКРПОШТА», зокрема перебував на посаді кур`єра, та виконував свої посадові обов`язки, що підтверджується довідкою начальника центру сервісного обслуговування персоналу (ХАБ) Західного регіону АТ «УКРПОШТА» Н. Царенко №119 від 10.06.2025 року (а.с.62) та копією подорожнього листа вантажного автомобіля №544115 від 14.08.2024 року (а.с.47, 63).

Водночас, сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава (стаття 48 ЦПК України).

Суд має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. Після спливу строків, зазначених у частинах першій та другій цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача. Про залучення співвідповідача чи заміну неналежного відповідача постановляється ухвала. За клопотанням нового відповідача або залученого співвідповідача розгляд справи починається спочатку (стаття 51 ЦПК України).

Пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України.

За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача.

Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача.

Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтування позову обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи

Аналогічні висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц.

Проаналізувавши вищевикладене, а також встановивши, що відповідач ОСОБА_1 на час вищезазначеного ДТП, тобто 14.08.2024 року, перебував у трудових відносинах з третьою особою АТ «УКРПОШТА», зокрема перебував на посаді кур`єра, та виконував свої посадові обов`язки, суд приходить до висновку, що позивачем не було залучено до справи в якості належного відповідача - АТ «УКРПОШТА».

А тому, на переконання суду, в задоволенні позову ПАТ «СК «УСГ» до відповідача ОСОБА_1 про стягнення суми сплаченого страхового відшкодування слід відмовити.

Щодо стягнення з позивача ПАТ «СК «УСГ» витрат на правничу допомогу, то суд приходить до наступного висновку.

Так, згідно ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.

Саме такого висновку дійшла Об`єднана палата Верховного Суду у справі №922/445/19 від 03.10.2019 року.

При цьому, у рішенні Конституційного Суду України від 30.09.2009 року №23-рп/ 2009 щодо офіційного тлумачення статті 59 Конституції України, яка гарантує право на професійну правничу допомогу, зазначено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо.

Разом з тим, у постановах Верховного Суду від 07.11.2019 року у справі № 905/1795/18 та від 08.04.2020 у справі № 922/2685/19 висловлено правову позицію, відповідно до якої суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірність у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Верховний Суд зазначає, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Судом встановлено, що 18.06.2025 року між відповідачем ОСОБА_1 (клієнтом) та адвокатом Кодрян Я.Д. - було укладено договір про надання правничої допомоги (а.с.68), відповідно до змісту якого адвокат Кодрян Я.Д. зобов`язалась надавати правову допомогу відповідачу ОСОБА_1 в межах розгляду цивільної справи за позовом ПАТ «СК «УСГ», в інтересах якого діє представник - адвокат Сечко С.В., до ОСОБА_1 , де третьою особою виступає АТ «УКРПОШТА» про стягнення суми сплаченого страхового відшкодування, а клієнт (відповідач ОСОБА_1 ) зобов`язався сплатити адвокату гонорар у розмірі 10000,00 грн. (а.с.68).

При цьому, пунктом 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 року у справ №755/9215/15-ц, зазначено що, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальних адвокатських витрат (встановлення їхньої доцільності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, фінансового стану обох сторін.

Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що понесені відповідачем витрати на правничу допомогу у розмірі 100000 грн. є неспівмірними ціні позову, складності вирішеного судом питання та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг).

При цьому, детального розрахунку та актів виконаних робіт на підтвердження вартості наданих адвокатом послуг ані відповідачем, ані його представником суду надано не було.

А тому, враховуючи характер виконаної роботи, яка складається лише з написання представником відповідача відзиву на позов, складності вищевказаних правовідносин, а також з урахуванням принципів співмірності та розумності судових витрат, критерію реальності таких витрат, на думку суду, з позивача на користь відповідача слід стягнути витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 2000,00 грн.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 133, 141, 259, 263, 265 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні позову Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група», в інтересах якого діє представник - адвокат Сечко Сергій Володимирович, до ОСОБА_1 , де третьою особою виступає Акціонерне товариство «УКРПОШТА» про стягнення суми сплаченого страхового відшкодування -відмовити.

Стягнути з позивача Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» () на користь відповідача ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 , витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 2000,00 (дві тисячі) гривень.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Чернівецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

З повним текстом рішення суду учасники справи можуть ознайомитись 29 серпня 2025 року.

СУДДЯ: