Справа № 212/6681/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 серпня 2025 року м. Кривий Ріг

Покровський районний суд міста Кривого Рогу у складі головуючої судді Швець М. В., за участі секретаря судового засідання Майданик М. Є., заявника ОСОБА_1 , представника заявника ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу в порядку окремого провадження за заявою заяви ОСОБА_1 , заінтересована особа: Виконавчий комітет Покровської районної у місті Ради про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на день смерті,

встановив таке.

До суду звернувся заявник. Суд виніс ухвалу про розгляд справи в порядку окремого провадження, якою одночасно витребував докази копію спадкової справи.

У Заяві ОСОБА_1 просив встановити факт його постійного спільного проживання разом із спадкодавцем матір`ю ОСОБА_3 , померлою ІНФОРМАЦІЯ_1 , у період з 1999 року до дня її смерті за адресою: АДРЕСА_1 .

Заяву обґрунтував таким. Мати заявника була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 . Після її смерті відкрилася спадщина на належну їй зазначену квартиру. Батьки заявника - ОСОБА_3 та ОСОБА_1 не перебували в зареєстрованому шлюбі, але майже 40 років проживали разом. Батькові на праві приватної власності належала частина житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , після смерті його матері ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 , вся сім`я у складі ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та їх спільного сина ОСОБА_5 (заявника) стали постійно мешкати у вказаному будинку. 03 червня 2025 року заявник звернувся до приватного нотаріуса Черник О. П. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину. Нотаріус відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з тим, що заявник не звернувся із заявою про прийняття спадщини у встановлений законом строк, та не надав відповідних документів, які б підтверджували факт постійного проживання зі спадкодавцем на день смерті. Через це заявник змушений звернутися до суду.

Представник заінтересованої особи ОСОБА_6 , до судового засідання не з`явилася; 24 червня 2025 року надала до суду заяву, в якій просила у зв`язку з виробничою завантаженістю розгляд справи проводити за відсутності представника, рішення прийняти з урахуванням зібраних по справі доказів.

В судовому засіданні 31.07.2025 були допитані свідки за клопотанням заявника.

Суд, на підставі ч. 1 ст. 244 ЦПК України, оголосив про перехід до стадії ухвалення судового рішення та відклав його ухвалення та проголошення на 26 серпня 2025 року о 16:50 годині.

Досліджені докази; фактичні обставини, встановлені судом.

Суд дослідив надані та витребувані докази та встановив таке.

Заявник ОСОБА_1 є рідним сином ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , що підтверджено копією свідоцтва про народження НОМЕР_1 (а. с. 8).

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , померла ІНФОРМАЦІЯ_4 в місті Кривому Розі Дніпропетровської області, що підтверджено копією свідоцтва про смерть (а. с. 7).

Згідно зі свідоцтвом про право власності на житло від 18.06.1993 (а. с. 9) ОСОБА_3 належала на праві приватної власності належала квартира за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідно до витягу про реєстрацію в спадковому реєстрі за № 74155929 приватний нотаріус Черник О. П. 03.06.2025 зареєструвала спадкову справу 60/2025, спадкодавець - ОСОБА_3 (а. с. 10).

ОСОБА_1 03.06.2025 звернувся до приватного нотаріуса Черник О. П. з метою отримання свідоцтва про право на спадщину за законом, проте постановою нотаріуса того ж дня ОСОБА_1 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на майно, що належало померлій ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_3 , у зв`язку з тим, що заявник не надав документи, які б підтверджували б факт його спільного проживання з ОСОБА_3 на час смерті останньої, а заяву про прийняття спадщини у встановлений законом 6-ти місячний строк не подав (а. с. 12, 49).

На виконання ухвали суду нотаріусом Черник О. П. надано копію спадкової справи на майно померлої ОСОБА_3 (а. с. 38-49), відповідно до якої із заявою про прийняття спадщини 03.06.2025 року звернувся ОСОБА_1 . В матеріалах спадкової справи міститься довідка від 03.06.2025 про те, що згідно з відомостями, що містяться у Реєстрі Криворізької міської територіальної громади, ОСОБА_3 була зареєстрована з 29.10.1987 до 10.07.2023 за адресою: АДРЕСА_2 (а. с. 42).

Згідно з відміткою в паспорті заявника він сам був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 з 2001 року (а. с. 17).

На підтвердження спільного проживання заявника разом з матір`ю до суду надано акт від 06.06.2025 року про те, що ОСОБА_3 до дня своєї смерті постійно мешкала разом зі своїм сином ОСОБА_1 у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 (а. с. 18).

Згідно зі свідоцтвом про право на спадщину від 15.04.2009, виданим державним нотаріусом Тімошиною О. В., та витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно (а. с. 14-15) ОСОБА_1 успадкував частку житлового будинку за адресою: АДРЕСА_3 , а саме частка квартири АДРЕСА_4 .

Згідно зі свідоцтвом про смерть від 04.12.2023 ОСОБА_1 (батько заявника) помер ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Свідок ОСОБА_7 показала суду таке. Вона проживає за адресою: АДРЕСА_5 . Заявника знає понад 20 років; він друг її сина. Знає, що ОСОБА_8 завжди жив весь час по сусідству за адресою: АДРЕСА_1 , разом з батьками ОСОБА_9 та ОСОБА_10 .

Свідок ОСОБА_11 , 1943 року народження, показав суду таке. Він проживає за адресою: АДРЕСА_6 . Добре знав батьків заявника; поки вони були живі, постійно спілкувався з ними. ОСОБА_8 (заявник) жив постійно разом з батьками років 20, не вибував від них.

В судовому засіданні 12.08.2025 заявник пояснив суду, що весь час проживав зі своїми батьками за адресою: АДРЕСА_1 , в шлюбі сам не був, інших спадкоємців після матері немає.

Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Оцінка аргументів сторін та висновки суду.

Щодо встановлення факту спільного проживання на день смерті

На підставі ч. 3, 5 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу(шість місяців), він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до п. 211 «Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженої наказом Міністра Юстиції України №20/5 від 03 березня 2004 року, доказом постійного проживання разом зі спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом зі спадкодавцем; копія рішення суду, що набрало законної сили, про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини; реєстраційний запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, та інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем.

Відповідно до ч. 1 ст. 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.

Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд про встановлення цих фактів. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з цим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутись в суд з заявою про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини.

У відповідності до п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7, в разі, якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Метою встановлення факту спільного проживання заявника зі спадкодавцем є необхідність реалізації права на оформлення спадкового майна, отже такий факт породжує юридичні наслідки; чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем.

За змістом статті 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Статтею 3 цього Закону визначено, що місце перебування особи - це адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік; місце проживання - житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає, а також спеціалізовані соціальні установи, заклади соціального обслуговування та соціального захисту, військові частини; вільний вибір місця проживання чи перебування - право громадянина України, а також іноземця та особи без громадянства, які на законних підставах перебувають на території України, на вибір адміністративно-територіальної одиниці, де вони хочуть проживати чи перебувати.

Відсутність реєстрації спадкодавця за останнім його місцем проживання, зокрема за місцем проживання спадкоємця, не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо такі обставини підтверджуються достатністю інших належних і допустимих доказів. Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у своїй постанові від 04 липня 2018 року по цивільній справі № 404/2163/16-ц.

Суд встановив, що заявнику було відмовлено у видачі свідоцтва про прийняття спадщини після смерті матері у зв`язку з пропуском строку, встановленого для прийняття спадщини та не підтвердженням проживання на день смерті з померлою матір`ю.

Суд також встановив, що від встановлення факту постійного проживання заявнику зі спадкодавцем на час смерті залежить виникнення та зміна його майнових та немайнових прав, що пов`язані з можливістю звернення до нотаріуса за видачею свідоцтва про право на спадщину за законом як спадкоємцем за законом першої черги.

Факт проживання заявника разом з матір`ю за адресою АДРЕСА_1 , підтверджується актом про проживання та показаннями свідків.

Наведені докази підтверджують той факт, що заявник постійно проживав зі своєю матір`ю на момент її смерті за місцем реєстрації заявника в житлі, яке належало батькові заявника, однак факт такого проживання може бути встановлений виключно в судовому порядку. Оскільки заявник як спадкоємець за законом постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини в одному помешканні та протягом шести місяців із часу відкриття спадщини не заявив про свою відмову від спадщини, то він вважається таким, що прийняв спадщину.

Що стосується вимоги про встановлення факту спільного проживання заявника разом з матір`ю з 1999 року, суд дійшов висновку про те, що ця обставина сукупністю доказів - не доведена. Хоча в Акті про фактичне проживання і зазначено про таке проживання з 1999 року, однак в судовому засіданні свідки говорили про час, протягом якого пам`ятають заявника та його батьків 20 років (близько 20 років, понад 20 років), не говорячи про точний рік.

Метою встановлення факту спільного проживання заявника зі спадкодавцем є необхідність реалізації права на оформлення спадкового майна, отже такий факт породжує юридичні наслідки; чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем.

Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги те, що в ході розгляду справи обґрунтування заяви знайшли своє об`єктивне підтвердження, суд вважає, що вимога заявника про встановлення факту його спільного проживання разом зі спадкодавцем на день її смерті є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню, в частині без зазначення початку такого періоду постійного проживання, про що просив заявник (тобто з 1999 року).

На підставі зазначеного, статей 9, 10, 12, 13, 258-259, 264, 265, 315, 352, 354, 355 ЦПК України, суд

ухвалив таке.

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: Виконавчий комітет Покровської районної у місті Ради про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на день смерті задовольнити частково.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , разом із спадкодавцем матір`ю ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , померлою ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Кривому Розі, до дня її смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не буде подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Заявник: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Заінтересована особа: Виконавчий комітет Покровської районної у місті Ради, ідентифікаційний код 040525231, місцезнаходження: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Шурупова, 2.

Рішення суду складено та підписано 26 серпня 2025 року.

Суддя: М. В. Швець