Справа № 296/7762/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про забезпечення позову

27 серпня 2025 рокум. Житомир

Корольовський районний суд міста Житомира

в складі головуючої судді Пилипюк Л. М.

а участю секретаря судового засідання Клименко Е. В.,

розглянувши заяву представника позивача адвоката Денисенко Вікторії Миколаївни про забезпечення позову в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої вчиненням кримінального правопорушення,

в с т а н о в и в :

16 липня 2025 року до Корольовського районного суду міста Житомира надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої вчиненням кримінального правопорушення.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16 липня 2025 року для розгляду вищевказаної цивільної справи визначено суддю Корольовського районного суду міста Житомира Пилипюк Л. М.

Ухвалою судді від 21 липня 2025 року прийнято до розгляду вищевказану позовну заяву та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання.

25 серпня 2025 року представник позивача ОСОБА_1 адвокат Денисенко В. М. звернулася до Корольовського районного суду міста Житомира із заявою про забезпечення позову.

Обґрунтовуючи заяву про забезпечення позову, адвокат зазначає, що відповідно змісту позовної заяви розмір матеріальної шкоди, яка завдана позивачу неправомірними діями відповідача, становить 17 000 доларів США та 45 000 гривень, інфляційні втрати 168 060,65 гривень. Завдану відповідачем моральну шкоду позивач оцінює в розмірі 200 000 гривень. Отже, ціна позову становить 1 123 320,65 гривень. Представник позивача зазначає, що ОСОБА_2 в липні 2011 року та в травні 2012 року шляхом обману та зловживання довірою заволодів коштами ОСОБА_1 в сумі 17 000 доларів США, що по курсу НБУ на дату вчинення злочину становило 135 839 гривень, а на дату звернення до суду з цим позовом становить 710 260 гривень, а також заволодів коштами позивача в розмірі 45 000 гривень. На переконання позивача, ОСОБА_2 вчинив злочин, передбачений ч. 3 ст. 190 КК України. Ухвалою Житомирського районного суду Житомирської області від 22 травня 2024 року (№ 278/230/15-к) ОСОБА_2 звільнено від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, кримінальне провадження відносно нього закрите, а цивільний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної шкоди залишено без розгляду. Під час розгляду Житомирським районним судом Житомирської області кримінального провадження відповідач вчиняв дії з метою затягування розгляду справи, у зв`язку з чим був оголошений в розшук, піддавався приводам, примусово доставлявся для проведення судово-психіатричної експертизи, оскільки заявляв, що він під час вчинення правопорушення не міг усвідомлювати значення своїх дій. Захисник відповідача також затягував розгляд справи, внаслідок чого був притягнутий до дисциплінарної відповідальності. Характер вчиненого відповідачем кримінального правопорушення та його поведінка під час судового розгляду кримінального провадження, відсутність будь-якої ініціативи з боку відповідача щодо відшкодування завданої позивачу шкоди, свідчить про реальні ризики неможливості виконання рішення суду, у випадку задоволення позову.

Заявник зазначає, що відповідачу ОСОБА_2 на праві власності належить:

- земельна ділянка площею 1,0356 га (кадастровий номер :01:00012:1225), яка розташована на території Пісківської сільської ради Житомирського району Житомирської області;

- квартира загальною площею 47,09 м?, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Заявник також вказує, що вжиття заходів забезпечення позову в цій справі шляхом накладення арешту на нерухоме майно, яке належить відповідачу на праві власності, зможе гарантувати виконання рішення суду в разі задоволення позову. Відповідач, який не має офіційних джерел доходу, може в ході розгляду цієї справи відчужити належне йому нерухоме майно, а тому накладення арешту на таке майно є необхідним для забезпечення виконання рішення суду.

На підставі наведеного заявник просить в якості забезпечення позову накласти арешт на:

земельну ділянку площею 1,0356 га (кадастровий номер :01:000:1225), яка розташована на території Пісківської сільської ради Житомирського району Житомирської області та яка належить ОСОБА_2 ;

квартиру загальною площею 47,09 м?, житловою площею 29,5 м?, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомості - 040), яка належить ОСОБА_2 .

Крім того, заявник просить заборонити всім суб?єктам державної реєстрації та державним реєстраторам, які уповноважені відповідно до законодавства України здійснювати реєстраційні дії, в тому числі нотаріусам, державним реєстраторам, іншим акредитованим суб?єктам, посадовим особам, які уповноважені здійснювати реєстраційні дії щодо відчуження вищевказаної земельної ділянки, в тому числі в Єдиному Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об?єктів нерухомого майна щодо суб?єкта.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

Розгляд заяви про забезпечення позову проведено без повідомлення учасників справи на підставі частини 1 статті 153 ЦПК України.

Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, вивчивши матеріали заяви про забезпечення позову, дійшов висновку, що заява про забезпечення позову підлягає до часткового задоволення з таких підстав.

Відповідно до частин першої, другої статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Види забезпечення позову визначені ч. 1 ст. 150 ЦПК України, зокрема, позов забезпечується накладенням арешту на майно та забороною вчиняти певні дії щодо предмета спору.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог. Також підставою для вжиття заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Забезпечення позову є обмеженням суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Відповідно до частини третьої статті 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) зазначено, що: «співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам».

Отже, застосовуючи заходи забезпечення позову, суди повинні перевірити відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, яка звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 вересня 2020 року у справі № 753/22860/17 (провадження № 14-88цс20) зазначено, що «умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Гарантії справедливого суду діють не тільки під час розгляду справи, але й під час виконання судового рішення. Зокрема тому, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, - навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання. Конкретний захід забезпечення позову бути домірним позовній вимозі, якщо при його застосуванні забезпечується: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору; можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи чи осіб, що не є її учасниками; можливість виконання судового рішення у разі задоволення вимог, які є ефективними способами захисту порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача».

Необхідність застосування заходів забезпечення позову випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цих заходів призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду у разі задоволення позову.

Забезпечення позову не повинно порушувати принципи змагальності і процесуального рівноправ`я сторін. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів.

Мета забезпечення позову - це хоча і негайні, проте тимчасові заходи, направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового акту, а також перешкоджання спричинення значної шкоди позивачу.

Гарантії справедливого суду діють не тільки під час розгляду справи, але й під час виконання судового рішення. Зокрема тому, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, - навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання. Конкретний захід забезпечення позову буде співмірним позовній вимозі, якщо при його застосуванні забезпечується: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору; можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи чи осіб, що не є її учасниками; можливість виконання судового рішення у разі задоволення вимог, які є ефективними способами захисту порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Вирішуючи заяву про забезпечення позову, суд ураховує, що між сторонами дійсно існує спір щодо відшкодування матеріальної та моральної шкоди. На підтвердження позовних вимог позивачем додано до позовної заяви письмові докази, в тому числі, зібрані в ході судового розгляду справи № 278/230/25-к щодо притягнення ОСОБА_2 до кримінальної відповідальності за частинами 2, 3, 4 ст. 190 КК України. Оцінка таких доказів буде здійснена судом в рішенні суду за результатами розгляду справи по суті, однак, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд вважає, що наявні у справі докази в своїй сукупності та взаємозв`язку дають підстави для висновку про наявність правових підстав для вжиття заходів забезпечення позову у даній справі з метою недопущення утруднення чи невиконання рішення суду в разі задоволення позову.

Накладення арешту на майно відповідача в межах ціни позову майнового характеру є адекватним, розумним та співмірним із заявленою позовною вимогою, адже попередить можливе порушення прав позивача щодо ймовірного ухилення відповідача від виконання рішення суду (у разі задоволення позовних вимог).

Установлено, що відповідачу ОСОБА_2 на праві приватної власності належить таке нерухоме майно:

- земельна ділянка площею 1,0356 га (кадастровий номер :01:00012:1225), яка розташована на території Пісківської сільської ради Житомирського району Житомирської області;

- квартира загальною площею 47,09 м?, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 . Наведене підтверджено доказами, які додані до заяви про забезпечення позову, зокрема, належним чином завіреною інформацією, сформованою за допомогою додатку «Реєстр нерухомості», номер витягу 658 від 22 серпня 2025 року. Судом також додатково перевірено належність відповідачу вищевказаного нерухомого майна станом на дату розгляду заяви про забезпечення позову шляхом доступу до відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Щодо належної відповідачу земельної ділянки (кадастровий номер :01:00012:1225) зареєстровано інше речове право право оренди. Вказану земельну ділянку з 2023 року орендує Товариство з обмеженою відповідальністю «Сільськогосподарське підприємство «Спіка». Строк дії оренди до 31 грудня 2032 року.

Надаючи оцінку вказаній обставині, суд ураховує, що відповідач не матиме змоги безперешкодно та швидко відчужити земельну ділянку, яка перебуває в оренді сільськогосподарського товариства. Крім того, накладення арешту на таке нерухоме майно може завдати шкоди підприємницькій діяльності орендаря, оскільки обмежить право користування земельною ділянкою (наприклад, обмежить право на укладення договорів суборенди). А тому, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні заяви про забезпечення позову в частині вимог про накладення арешту на земельну ділянку (кадастровий номер :01:00012:1225).

Суд зазначає, що такий захід забезпечення позову як арешт належної на праві приватної власності відповідачу квартири є співмірним та достатнім заходом забезпечення позову в цій справі та дозволить попередити потенційні труднощі під час виконання рішення суду за результатами розгляду цієї справи. Невжиття заходів забезпечення позову, у випадку його задоволення, можуть ускладнити виконання рішення суду.

Здійснюючи оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів забезпечення позову, суд дійшов висновку, що арешт майна як вид забезпечення позову є співмірним з позовними вимогами майнового характеру в цій справі.

Арешт майна як вид забезпечення позову не призведе до невиправданого обмеження майнових прав відповідача, оскільки обтяжене майно фактично перебуває у володінні власника, а обмежується лише можливість розпоряджатися ним.

Заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер, вони застосовуються лише на час розгляду справи.

З наведених мотивів, враховуючи предмет позову та суб`єктний склад спірних правовідносин, обґрунтування позову та заяви про забезпечення позову, суд дійшов висновку, що заява про забезпечення позову в частині вимог про арешт квартири, яка належить відповідачу, підлягає до задоволення.

Разом з тим, суд не вбачає підстав для задоволення заяви про забезпечення позову в частині вимог про встановлення заборони всім суб?єктам державної реєстрації, реєстраторам, нотаріусам, державним реєстраторам, іншим акредитованим суб?єктам, посадовим особам, які уповноважені здійснювати реєстраційні дії щодо відчуження майна, яке підлягає арешту.

Арешт майна - це накладення заборони на право розпоряджатися майном з метою його збереження до визначення подальшої долі цього майна. Наведене дає підстави для висновку, що вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно саме по собі унеможливить відчуження такого майна, а тому, на думку суду, відсутня потреба застосування ще одного заходу забезпечення позову шляхом встановлення заборони невизначеному колу осіб вчиняти відповідні реєстраційні дії щодо відчуження арештованого майна. Такий захід забезпечення позову як арешт майна унеможливить вчинення тих дій, які заявник просить заборонити вчиняти всім особам, які уповноважені здійснювати реєстраційні дії щодо відчуження майна.

З наведених мотивів, враховуючи предмет позову та суб`єктний склад спірних правовідносин, ціну позову, обґрунтування заяви про забезпечення позову, наявні у справі докази, суд дійшов висновку, що заява ОСОБА_1 про забезпечення позову підлягає до часткового задоволення.

Керуючись ст.ст.149-153 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої вчиненням кримінального правопорушення задовольнити частково.

Вжити заходи забезпечення позову в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої вчиненням кримінального правопорушення, а саме: накласти арешт на квартиру АДРЕСА_2 .

Ухвалу до негайного виконання направити Корольовському відділу державної виконавчої служби у місті Житомирі Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (адреса місцезнаходження: 10014, м. Житомир, вулиця Леха Качинського, 12-А).

Про результати виконання ухвали повідомити Корольовський районний суд м. Житомира.

Ухвала підлягає до негайного виконання.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання.

Ухвала може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення, в разі проголошення вступної та резолютивної частини ухвали або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту ухвали.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Стягувач: ОСОБА_1 (адреса проживання: АДРЕСА_3 ; РНОКПП НОМЕР_1 );

Боржник: ОСОБА_2 (адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_4 ; РНОКПП - НОМЕР_2 ).

Суддя Корольовського районного суду

міста Житомира Лілія ПИЛИПЮК