Справа № 203/3780/22
Провадження № 2/522/2731/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 серпня 2025 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Федчишеної Т. Ю.,

за участі секретаря судового засідання Глущенко Т. О.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача адвоката Логойди Т. В.,

представника відповідача - адвоката Гурського В. С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Покровського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Нікопольському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), про визнання батьківства, виключення відомостей про народження, зобов`язання внести відомості, -

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до ОСОБА_2 , за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Покровського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Нікопольському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), в якому просив визнати його батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; зобов`язати Покровський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Нікопольському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) виключити відомості про ОСОБА_4 як батька ОСОБА_3 з актового запису про народження № 57, складеного 10.04.2019 Покровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Нікопольському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції; внести відомості до актового запису про народження № 57, складеного 10.04.2019 Покровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Нікопольському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про ОСОБА_1 та зазначити його батьком дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , змінити дитині ОСОБА_3 прізвище з « ОСОБА_5 » на « ОСОБА_6 » та видати нове свідоцтво про народження.

В обґрунтування позову зазначив, що навесні 2013 року він познайомився з відповідачкою ОСОБА_2 , та з березня 2015 року вони почали проживати разом однією сім`єю без реєстрації шлюбу у належному йому будинку за адресою: АДРЕСА_1 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народився син ОСОБА_3 , проте оскільки сторони у шлюбі не перебували, відомості про батька дитини на підставі ч. 1 ст. 135 СК України зазначені за вказівкою матері.

Позивач указує, що він є батьком дитини, він та ОСОБА_2 проживали разом в одному жилому приміщенні як до народження дитини так і після її народження однією сім`єю, вели спільне господарство, спільно виховували та утримували дитину. Із народження дитина вважає позивача своїм батьком. Позивач постійно піклується про дитину, проявляє батьківську турботу та спілкується з нею, із народження дитина перебуває на його повному утриманні.

Відповідачка відмовляється від подання спільної заяви до органу державної реєстрації актів цивільного стану для внесення відомостей про батька до актового запису про народження дитини.

Ухвалою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 21.10.2022, залишеною без змін постановою Дніпровського апеляційного суду від 14.12.2022, справу передано за територіальною підсудністю до Приморського районного суду м. Одеси.

Заочним рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 06 грудня 2023 року, ухваленим під головуванням судді Суворової О. В., позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Покровський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Нікопольському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) про визнання батьківства задоволено частково. Визнано ОСОБА_1 батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Зобов`язано Покровський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Нікопольському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) виключити відомості про ОСОБА_4 як батька ОСОБА_3 з актового запису про народження № 57, складеного 10.04.2019 Покровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Нікопольському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції та внести відомості до актового запису про народження № 57, складеного 10.04.2019 Покровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Нікопольському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про ОСОБА_1 та зазначити його батьком дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , змінити дитині ОСОБА_3 прізвище з « ОСОБА_5 » на « ОСОБА_6 » та видати нове свідоцтво про народження.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 18.01.2024, постановленою під головуванням судді Суворової О. В., задоволено заяву відповідача ОСОБА_2 про перегляд вищевказаного заочного рішення. Заочне рішення Приморського районного суду м. Одеси від 06 грудня 2023 року у справі №203/3780/22 скасовано, справу призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження.

На підставі розпорядження щодо здійснення повторного автоматизованого розподілу справи № 266/24, призначено повторний автоматизований розподіл даної справи.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, справу передано на розгляд судді Федчишеній Т. Ю.

У судовому засіданні ОСОБА_1 та його представник адвокат Логойда Т. В. позов просили задовольнити.

Представник відповідача - адвокат Гурський В. С. у судовому засіданні просив у задоволенні позову відмовити. Зазначив, що відповідачка заперечує проти задоволення позову, її позиція полягає в тому, що вона не може ані підтвердити, ані спростувати біологічне батьківство позивача щодо дитини, вважає, що спільне проживання сторін не свідчить беззаперечно про біологічне батьківство позивача.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору у судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи без участі представника.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд встановив таке.

ІНФОРМАЦІЯ_1 народився ОСОБА_3 , про що 10 квітня 2019 року Покровським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області складено актовий запис № 57, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 .

Матір`ю дитини є ОСОБА_2 .

Відомості про батька дитини записані відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України, тобто за вказівкою матері, що не заперечується сторонами.

Відповідно до статті 121 СК України права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу.

Згідно з частиною другою статті 125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: за заявою матері та батька дитини; за рішенням суду.

Частиною першою статті 126 СК України передбачено, що походження дитини від батька визначається за заявою жінки чи чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану.

Частиною першою статті 135 СК України визначено, що при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою.

Відповідно до статті 128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до ЦПК України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу.

Рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах реєстрації актів цивільного стану.

Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі сукупності доказів.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог та на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина перша статті 81 ЦПК України).

Засадничими принципами цивільного судочинства є змагальність та диспозитивність, що покладає на позивача обов`язок з доведення обґрунтованості та підставності усіх заявлених вимог. Саме на позивача покладається обов`язок надати належні та допустимі докази на доведення власної правової позиції.

Сторона, яка посилається на ті чи інші обставини, має навести докази, на основі яких суд може отримати достовірні відомості про них. В іншому випадку, за умови недоведеності тих чи інших обставин, суд вправі винести рішення у справі на користь протилежної сторони. Таким чином, доказування є юридичним обов`язком сторін і інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Процесуальний закон містить вимоги до доказів, на підставі яких суд встановлює обставини справи, а саме: докази повинні бути належними, допустимими, достовірними, а у своїй сукупності достатніми.

Відповідно до ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. (ст. 80 ЦПК України).

Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У постанові Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі № 591/6441/14-ц (провадження № 61-6030св18) зазначено, що: «… при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності. Керуючись цим загальним правилом, встановлення батьківства на підставі частини другої статті 128 СК України можливо за наявності належних і обґрунтованих доказів (відомостей), які засвідчують походження дитини від певної особи. Для встановлення батьківства правове значення мають фактичні дані, які підтверджують спільне проживання матері і батька дитини, ведення ними спільного господарства до народження дитини або спільне її виховання чи утримання, а також докази, що підтверджують визнання особою батьківства. Підставою для категоричного висновку для визнання батьківства в судовому порядку може бути висновок судово-генетичної або судово-імунологічної експертизи».

Європейський суд з прав людини, рішення якого є джерелом права згідно із статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», зауважив, що «на сьогодні ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини; його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства» (Калачова проти Російської Федерації № 3451/05, § 34, від 07 травня 2009 року).

Згідно з висновками, які містяться у постанові Верховного Суду від 25 серпня 2020 року у справі № 478/690/18 висновок судово-медичної (молекулярно-генетичної) експертизи є підставою для категоричного висновку для визнання батьківства, оскільки ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини і його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства.

Верховний Суд у постановах від 23.10.2019, справа № 382/2559/15-ц, та від 19.09.2018, справа № 761/10732/16-ц, дійшов висновку про те, що тест ДНК (судово-медична (молекулярно-генетична) експертиза) станом на сьогоднішній день є єдиним методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини (точність позитивного результату ДНК-аналізу (тобто підтвердження батьківства) складає 99,999999 %). Доказова цінність такого тесту переважає будь-який інший доказ на підтвердження або оспорення кровного споріднення та має вирішальне значення у вирішенні спору даної категорії справ.

Як слідує з матеріалів справи, ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 04.04.2023 у справі призначено судову молекулярно-генетичну експертизу, на вирішення якої поставлено питання зокрема чи є ОСОБА_1 біологічним батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Однак відповідно до листа КЗ «Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи» ДОР» ухвалу суду повернуто без виконання в зв`язку з неявкою обох сторін 15.05.2023 та неявкою ОСОБА_2 з дитиною 12.06.2023 на експертизу.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 08 лютого 2024 року у справі повторно призначено судову молекулярно - генетичну експертизу щодо біологічного батьківства ОСОБА_1 відносно дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

У травні 2024 року справу з експертної установи повернуто до суду без виконання ухвали суду від 08.02.2024, у зв`язку з неявкою ОСОБА_2 разом з дитиною 15.04.2024 та 13.05.2024 на експертизу.

У судовому засіданні представник позивача адвокат Логойда Т. В. указувала на необхідність застосування в даному випадку наслідків ухилення відповідача від участі в експертизі, передбачених ст. 109 ЦПК України, та визнати факт батьківства позивача відносно дитини.

Зазначила, що листом КЗ «Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи» ДОР» на виконання ухвали суду від 04.04.2023 про призначення експертизи повідомило про необхідність сторонам та дитині з`явитися до експертної установи 15.05.2023 з 09.00-12.00 для відібрання біологічних зразків. Відповідач була повідомленою про виклик до судового експерта, оскільки 08.05.2023 та 11.05.2023 представником позивача за місцем роботи ОСОБА_2 до Дніпровського фахового коледжу радіоелектроніки направлено електронні листи з повідомленням про виклик відповідача 15.05.2023 у період часу 09.00-12.00 до КЗ «Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи» ДОР». У відповідь на її адвокатський запит Дніпровський фаховий коледж радіоелектроніки листом від 12.05.2023 повідомив, що ОСОБА_2 продовжує працювати у коледжі. 12.05.2023 з нею проведено бесіду та доведено до її відома інформацію про наявність відкритого судового провадження, ознайомлено з ухвалою суду від 04.04.2023 про призначення судової молекулярно-генетичної експертизи, ознайомлено з листом з КЗ «Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи» ДОР» від 04.05.2023, в якому повідомляється про дату та умови проведення експертизи. Даний факт підтверджується відповідною розпискою, написаною ОСОБА_2 .

Щодо таких доводів позивача суд зазначає таке.

Відповідно до ст. 109 ЦПК України у разі ухилення учасника справи від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з`ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні.

З аналізу зазначеної норми процесуального закону слідує, що нею законодавець встановив спеціальну процесуальну санкцію для осіб, які ухиляються від участі у експертизі. Важливим у такому випадку є встановлення ухилення осіб як умисних дій, внаслідок чого неможливо проведення експертизи для з`ясування відповіді на питання, яке для них має значення, наслідком чого може бути визнання судом факту для з`ясування якого була призначена експертиза, або відмова у його визнанні.

Разом з тим, як слідує з матеріалів справи, причиною непроведення експертизи, призначеної ухвалою суду від 04.04.2023, стала неявка обох сторін зокрема 15.05.2023 на експертизу.

Отже, 15.05.2023 до експертної установи не з`явилися як ОСОБА_2 , так і ОСОБА_1 , який був повідомлений про необхідність такої явки 15.05.2025 до експертної установи, що підтверджується представником позивача у повідомленні про сповіщення сторін про їх виклик до судового експерта, адресованому суду від 11.05.2023 (а. с. 148 т. 1), а тому відсутні підстави стверджувати за таких обставин про ухилення саме відповідача від участі в експертизі.

При цьому, відповідно до листа КЗ «Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи» ДОР» від 23.08.2023 № 466 згідно правил проведення молекулярно-генетичних експертиз та методичних рекомендацій експертизи спірного батьківства проводяться з обов`язковим дослідженням ДНК матері, дитини, припустимого батька. Відбір біологічних зразків проводиться тільки при одночасній їх присутності у відділенні. Відсутність однієї із сторін не дозволяє провести дослідження.

Крім того, доказів належного повідомлення ОСОБА_2 про необхідність явки до експертної установи на 12.06.2023 матеріали справи не містять, як і не містять доказів належного повідомлення ОСОБА_2 про необхідність явки до експертної установи на 15.04.2024 та 13.05.2024, що виключає можливість стверджувати про її ухилення від участі в експертизі.

Крім того, як слідує з листа Держмитслужби № 19/19-02-04/8.19/3735 від 08.09.2023 ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 23 червня 2023 року виїхали за межі території України. Відомості про їхнє повернення на територію України в матеріалах справи відсутні.

Крім того, перебування матері та дитини в умовах воєнного стану в Україні за кордоном та неявка у зв`язку з цим до експертної установи, на переконання суду, не може свідчити про ухилення від проведення експертизи.

Щодо доводів позивача про те, що в період, визначений експертом для явки до експертної установи для проведення експертизи, ОСОБА_2 перебувала в Україні та, на думку позивача, могла з`явитися до експертної установи, то вони не підтверджені жодними належними та допустимими доказами.

Водночас позивачем не надано доказів, які б достеменно свідчили про походження дитини від нього.

Наявні в матеріалах справи світлини та відеозапис спілкування позивача з дитиною не підтверджує з достовірністю біологічне батьківство позивача відносно дитини.

Щодо письмових заяв (показань) свідків, то вони не є належними доказами з огляду на таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються, згідно з п. 3 ч. 2 ст. 76 ЦПК України, показаннями свідків.

Відповідно до ст. 90 ЦПК України, показання свідка це повідомлення про відомі йому обставини, які мають значення для справи. Не є доказом показання свідка, який не може назвати джерела своєї обізнаності щодо певної обставини. Якщо показання свідка ґрунтуються на повідомленнях інших осіб, то ці особи повинні бути також допитані. За відсутності можливості допитати особу, яка надала первинне повідомлення, показання з чужих слів не може бути допустимим доказом факту чи обставин, на доведення яких вони надані, якщо показання не підтверджуються іншими доказами, визнаними допустимими згідно з правилами цього Кодексу.

Суд досліджує докази безпосередньо.

Разом з тим такого порядку надання показань свідків як письмові показання цивільним процесуальним законодавством України не передбачено. Надання до суду письмових показань свідків не сприяє всебічному забезпеченню права учасників справи на задання питань свідкам стосовно обставин справи.

Такий висновок узгоджується з висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 20 травня 2020 року у справі № 200/17947/16-ц.

Позивач звертався до суду із заявою про виклик у судове засідання та допит як свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_10 . Допит свідків просив проводити в режимі відеоконференції в приміщенні Вільнянського районного суду Запорізької області.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 18.02.2025 заяву ОСОБА_1 про виклик свідків задоволено, викликано у судове засідання як свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_10 . Ухвалою суду від 07.05.2025 вирішено питання про допит указаних свідків в режимі відеоконференції, доручено Вільнянському районному суду Запорізької області забезпечити проведення відеоконференції під час судового засідання за участю свідків.

Однак позивачем ОСОБА_1 у подальшому подано до суду письмову заяву, в якій він відмовляється від виклику та допиту свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , просив вирішити справу за наявними у ній матеріалами.

У судовому засіданні 05.08.2025 позивач підтримав свою заяву про відмову від допиту свідків.

Відповідно до ч. 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Також позивачем не надано й інших доказів, які б достеменно свідчили про походження дитини від позивача у справі.

Враховуючи викладене вище, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову.

За таких обставин, у задоволенні позову ОСОБА_1 слід відмовити.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати, понесені ОСОБА_1 слід залишити за ним.

Керуючись ст. ст. 13, 81, 141, 263 - 265, 279 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Покровського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Нікопольському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), про визнання батьківства, виключення відомостей про народження, зобов`язання внести відомості - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_2 ;

Відповідач: ОСОБА_2 , РНОКПП: НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_3 ;

Третя особа: Покровський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Нікопольському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), , адреса: Дніпропетровська область, м. Покров, вул. Шахторіна, 3-А.

Повне судове рішення складено 26.08.2025.

Суддя Тетяна ФЕДЧИШЕНА