Яготинський районний суд Київської області
Справа № 382/1412/25
Провадження № 2/382/744/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 серпня 2025 року м. Яготин

Яготинський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Нарольського М. М.,

при секретарі Матвієнко Ю. Л.,

за участю відповідача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження справу № 382/1412/25 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів,

ВСТАНОВИВ:

09 липня 2025 року ОСОБА_2 звернулася до Яготинського районного суду з позовом до ОСОБА_1 на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/3 частки від усіх його доходів (заробітку), але не менше як 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з дати подання даного позову і до досягнення повноліття.

В обґрунтування позову зазначила, що 23 жовтня 2004 року, між мною ОСОБА_2 (дошлюбне прізвище « ОСОБА_5 »), і відповідачем по справі ОСОБА_1 , був укладений шлюб, про що цього ж числа Червонівською сільською радою Яготинського району Київської області зроблено відповідний актовий запис за № 2 та видано свідоцтво про одруження серії НОМЕР_1 . У вказаному шлюбі мають трьох дітей: неповнолітні ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та повнолітній син ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 . Між позивачкою та відповідачем склалися неприязні стосунки, відсутнє взаєморозуміння, що призвело до фактичного припинення між нами шлюбних відносин. А тому, разом з даним позовом, вона подала позовну заяву про розірвання шлюбу до Яготинського районного суду Київської області. Наразі сторони проживають за спільною адресою: АДРЕСА_1 . Оскільки власного житлового нерухомого майна вона з дітьми не має - вони тимчасово проживають у житловому будинку, що належить батькам відповідача. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання їх неповнолітніх дітей не надає, в той час коли зобов?язаний утримувати дітей до досягнення ними повноліття, а її матеріальне становище не дозволяє самостійно належно утримувати дітей. Обставини, які беруться судом до уваги при визначенні розміру аліментів, у відповідності до положень статті 182 СК України, зокрема: - стан здоров?я, матеріальне становище дітей: Діти: ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 - здорові. Будь-якого нерухомого майна на праві власності позивачка не має. Діти: ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , також на праві власності будь-яке майно не мають. Стан здоров?я, матеріальне становище платника аліментів: відповідач є повністю здоровою та працездатною особою, не перебуває на обліку в лікарні з будь-якими хронічними захворюваннями. Останній відомий вид діяльності відповідача: надання послуг з перевезення (водій) в місті Києві. Наявність нерухомого майна: невідомо. Наявність в платника аліментів інших неповнолітніх дітей: відповідач інших малолітніх або неповнолітніх дітей та інших осіб на своєму утриманні не має.

Ухвалою від 10.07.2025 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

В судове засідання позивачка не з`явилася, в матеріалах справи міститься заява про розгляд справи у відсутності позивачки, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити в повному обсязі.

Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги просив задовольнити частково, зазначив, що він постійного доходу не має, та наразі є студентом та може сплачувати по 750 грн на кожну дитину.

Заслухавши пояснення відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи із наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 23.10.2004 року у Червонівській сільській раді Яготинського району Київської області, актовий запис № 2. Від подружнього життя мають мають трьох дітей: неповнолітні ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та повнолітній син ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Як стверджує позивачка в позовній заяві, наразі сторони проживають за спільною адресою: АДРЕСА_1 . Оскільки власного житлового нерухомого майна вона з дітьми не має - вони тимчасово проживають у житловому будинку, що належить батькам відповідача. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання їх неповнолітніх дітей не надає, в той час коли зобов?язаний утримувати дітей до досягнення ними повноліття, а її матеріальне становище не дозволяє самостійно належно утримувати дітей.

Також, як стверджує позивачка та не спростовує відповідач, доньки перебувають на її утриманні. Доказів, які б свідчили, що стан здоров`я та матеріальне становище відповідача не дозволяє утримувати своїх дітей, відповідачем суду не надано.

При вирішенні спору суд виходить з наступного.

У відповідності до ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України.

Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття.

Згідно із ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

Згідно ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття.

Таким чином, враховуючи обставини даної справи, суд визначає єдину частку заробітку (доходу) батька, яка буде стягуватися як аліменти на дітей, що буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття, а після досягнення повноліття найстаршою дитиною передбачено право сторін на звернення до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей.

Відповідно до ч.1 ст. 7 Закону України "Про державний бюджет України на 2025 рік" прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для дітей віком від 6 до 18 років встановлений у розмірі 3196 гривні.

Отже, розмір аліментів на кожну дитину має бути не меншим ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, у даному випадку не менше 1598 грн.

Відповідно до змісту ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", при розгляді справ українські суди повинні застосовувати Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Також, у п.12 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року №14 "Про судове рішення у цивільній справі" зазначено, що "в мотивувальній частині кожного рішення у разі необхідності мають бути посилання на Конвенцію та рішення Європейського суду, які згідно з Законом №3477 "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" є джерелом права і підлягають застосуванню в такій справі".

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та Протоколи до неї є складовою національного законодавства України. Рішення Європейського суду є офіційною формою роз`яснення основних (невідчужуваних) прав кожної людини, закріплених і гарантованих Конвенцією, яка є частиною національного законодавства, та у зв`язку з цим джерелом законодавчого правового регулювання і правозастосування в Україні.

Відповідно до ст. 5 "Рівноправність подружжя" Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Конвенцію ратифіковано Законом України №475/97-ВРвід 17.07.1997 року) кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей.

Відповідно до ст. 3 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року (яка була ратифікована Постановою Верховної Ради України №789-XII від 27 лютого 1991 року і набула чинності для України 27 вересня 1991 року), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Згідно з ч. 2 ст. 3 Конвенції про права дитини, держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини (ч. 2 ст. 6 цієї Конвенції).

Також, частинами 1 та 2 статті 27 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина 1 ст. 81 ЦПК України).

Відповідач, заперечуючи проти заявленого розміру аліментів зазначає, що він не має постійного доходу та зараз є студентом, а тому не має змоги сплачувати аліменти в розмірі 1/3 від частки доходу.

Так, при визначенні розміру аліментів на дитину суд має враховувати, зокрема, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, однак, обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків (ч. 2 ст. 51 Конституції України) і традиційно закріплюється в сімейному законодавстві. Таке утримання є безумовним, оскільки Закон не передбачає будь-яких спеціальних умов для виникнення обов`язку батьків з утримання своїх дітей, та не передбачає звільнення батьків від утримання незалежно від того, чи є батьки працездатними, та чи є в них кошти, достатні для утримання. Також, перебування батьків у шлюбі або його розірвання не впливає на обов`язок батьків утримувати дитину, адже аліменти на дитину є гарантією виконання кожним з батьків свого обов`язку забезпечувати дитину, надавати їй можливість на користування всіма благами соціального забезпечення, належним харчуванням, житлом, розвагами, надати їй захист і піклування, які необхідні для її благополуччя. Аліменти є власністю самої дитини, а не батьків. Батьки лише отримують та використовують їх від імені дітей.

Крім цього, відповідач заперечуючи щодо розміру аліментів, зазначив, що не має постійного доходу та зараз є студентом, проте жодних доказів суду не надано.

Суд роз`яснює, що згідно з ч. 4 ст. 273 ЦПК України якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них.

Обґрунтовуючи судове рішення, суд приймає до уваги вимоги ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини, зазначені в рішенні у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (RuizTorija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, №303А, п.2958, згідно з яким Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Даючи оцінку встановленим обставинам та доказам в їх сукупності, враховуючи, що батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття і такий обов`язок є рівною мірою обов`язком як матері, та і батька, обов`язком особистим, індивідуальним, суд діючи в інтересах дітей приходить до висновку, про стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ,в розмірі 1/3 частки заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 09.07.2025року та до досягнення дітьми повноліття, оскільки визначений спосіб стягнення аліментів відповідає положенням законодавства та інтересам дітей, їх рівню життя, фізичному, моральному, культурному, духовному і соціальному розвитку.

Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача.

Керуючись ст. ст. 141, 258-259, 265, 268, 279, 288, 289, 354 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів задовольнити.

Стягувати із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , аліменти на утримання дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/3 частки заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 09.07.2025 року та до досягнення дітьми повноліття.

Допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу аліментів за один місяць.

Стягнути із ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , на користь держави 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 коп. судового збору.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня проголошення повного рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, після проголошення повного рішення, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повні найменування сторін:

Позивач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 .

Повний текст рішення складено та підписано 29.08.2025.

Суддя М. М. Нарольський