Справа № 184/2406/24
Номер провадження 2/184/493/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 серпня 2025 рокум. Покров

Покровський міський суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Томаша В.І.,

за участю секретаря судового засідання Михайлової Т.В.,

розглянувши в м. Покров цивільну справу за позовом Міського комунального підприємства «Покровське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 «про стягнення заборгованості за комунальні послуги»,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду до відповідачів про стягнення заборгованості за комунальні послуги. В обґрунтування заявленого позову посилається на те, що МКП «ПВУВКГ» надає послуги водопостачання і водовідведення населенню. Відповідачі споживають комунальні послуги з централізованого водопостачання і водовідведення, але систематично не сплачують за ці послуги, у зв`язку з чим утворилась заборгованість в сумі 6722,02 грн., яку позивач просить стягнути солідарно з відповідачів на свою користь, в тому числі і судовий збір.

В судове засідання представник позивача Мотрончук А.П. не з`явився, надав заяву, в якій просить розглянути справу за відсутності їх представника, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити, в разі неявки відповідачів не заперечує проти заочного розгляду справи.

Відповідачі в судове засідання повторно не з`явились, про час та місце розгляду були повідомлені належним чином смс-повідомленням, причини неявки суду не повідомили, відзив не надали.

Разом з тим, на офіційному веб-сайті судової влади України розміщено оголошення про виклик до суду відповідачів, з огляду на що відповідач, відповідно до п.11 ст.128 ЦПК України вважається таким, що отримав судову повістку.

У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Відповідно до ст.280 ЦПК України суд ухвалює по справі заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.

Суд, дослідивши матеріали справи і оцінивши їх в сукупності, прийшов до наступного висновку.

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1 ст.4 ЦПК України).

Згідно принципу диспозитивності суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч.1 ст.13 ЦПК України).

Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Судом встановлено, що відповідачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 зареєстровані за адресою - АДРЕСА_1 та споживають комунальні послуги, які надаються МКП «Покровське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства» (особистий рахунок № НОМЕР_1 ). Договір реструктуризації заборгованості між позивачем та відповідачами не укладався.

В порядку ст.160 ЦПК України 26.07.2021 року МКП "Покровводоканал" до Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області була подана заява про видачу судового наказу про стягнення солідарно з боржників заборгованості за надані послуги з централізованого водопостачання та водовідведення. Однак, виданий судом 27.08.2024 року судовий наказ у справі №184/1522/24 (провадження №2-н/184/748/24) за заявою боржників ОСОБА_1 та ОСОБА_3 був скасований ухвалою суду від 09.10.2024 року.

Судом встановлено, що позивач не погоджується з доводами боржників, які висловлені в їх заяві про скасування судового наказу від 01.10.2024 року, з наступних підстав. Так, у своїй заяві боржники вказують, що нарахування за послуги здійснювалось позивачем за період червень-липень 2023, коли водопостачання було відсутнє; вода не відповідає нормам питної води; сума боргу не відповідає дійсності.

Щодо першої претензії відповідачів, то в порушення вимог ч.2 ст.7 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" та п.47 Правил надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення (затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 05.07.2019 №690) відповідачі систематично не надавали позивачу показання вузла обліку, що забезпечує індивідуальний облік споживання послуги з централізованого водопостачання в квартирі багатоквартирного будинку. У зв`язку з цим позивач на підставі пункту 31 Правил №690 для цілей обліку використаної води приймав до розрахунку середньодобове споживання відповідачами послуг за попередні 12 місяців. Після надання відповідачами показів лічильника води позивач кожного разу коригував (перераховував) обсяги споживання води згідно вимог пункту 31 Правил №690, підтверджуючи, тим самим, правильність обліку води за даними лічильника відповідачів. З 08 червня 2023 року після підриву греблі Каховської ГЕС послуга водопостачання в м. Покров позивачем не надавалась до моменту відновлення водопостачання 02 липня 2023 року. Всі споживачі послуг водопостачання та водовідведення в м. Покров, які мають встановлені засоби обліку води, надавали позивачу у вказаний період покази лічильників і, відповідно, рівень споживання послуг у період з 08.06.2023 до 02.07.2023 року був значно нижчим, ніж зазвичай. Але відповідачі покази свого лічильника води позивачу не надавали, а відтак у позивача не було підстав для врахування зниженого обсягу водоспоживання відповідачів саме через порушення ними вимог законодавства. Як вже вказувалось вище, облік спожитої відповідачами води за вказаний період розраховувався на підставі пункту 31 Правил №690 (виходячи із середньодобового споживання послуг за попередні 12 місяців). Відповідачами фактичний обсяг спожитої води в період з 08.06.-02.07.2023 не доведено, тому їх заперечення з цього приводу можуть до уваги не прийматись. Таким чином, твердження відповідачів про невірне нарахування їм плати за послуги за період червня-липня 2023 року можуть розцінюватись як спроба ухилитись від оплати за отримані комунальні послуг.

Щодо другої претензії відповідачів, додані до заяви про скасування судового наказу документи (копія результату санітарно-біологічного дослідження №168 від 25.04.2024 та протокол дослідження питної води без номера від 24.04.2024) не відповідають вимогам ДСТУ 7525:2014 Вода питна. Вимоги та методи контролювання якості. Зокрема, в цих документах не зазначені: дозвіл лабораторії на проведення вимірювань (№ документа, дата, ким виданий); конкретне місце відбирання проби; ким узята проба - прізвище, посада, організація; дата (число, година) взяття проби; дата (число, година) надходження проби до лабораторії; дата (число, година) виконання аналізу (початок/закінчення). З огляду на це неможливо пересвідчитись у дотриманні при виконанні відбирання проб води вимог Порядку здійснення відбору та проведення їх дослідження щодо послуг з централізованого водопостачання, постачання гарячої води та послуг з постачання та розподілу природного газу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04.10.2022 №1114, та ДСТУ ISO 5667 Якість води. Відбирання проб, оскільки акт відбору проб води до сертифікатів не додано. Через це, зокрема, невідомо чи було дотримано при відбиранні проб встановлені нормативними актами методики відбору, які умови доставки проб були забезпечені, у тому числі чи були проби води законсервовані опломбовані. Крім цього, в наданих документах не вказана науково-технічна документація на методи дослідження, не вказана повністю посада та ПІБ особи, яка проводила дослідження, не зазначено, що результат аналізу відноситься до наданого зразку і гарантує загальну якість продукції, а також, що аналіз носить характер експертного дослідження. Вказане вище свідчить, що надані відповідачами документи не можуть використовуватись як доказ невідповідності якості послуг МКП "Покровводоканал" нормам ДСанПіН 2.2.4.-171-10.

Судом встановлено, що відповідачі заперечують відповідність якості надаваних позивачем послуг нормам законодавства за весь період, за який було подано заяву про видачу судового наказу - з березня 2023 року до травня 2024 року, але в якості "доказу" такої невідповідності надають документи, складені 24 та 25 квітня 2024 року. Яким чином ці документи стосуються періоду до 24-25.04.2024 та після нього - відповідачі не повідомили.

Отже, аргументи і "докази" відповідачів можна сприймати лише як спробу ухилитись від оплати за отримані послуги. До червня 2024 року позивач у березні 2023 року вже подавав заяву про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за надані комунальні послуги за адресою проживання відповідачів, в якій період сплати заборгованості було визначено - з лютого 2020 до лютого 2023. Виданий судом 30.03.2023 року наказ №184/581/23 (провадження №2-н/184/176/23) відповідачі не оскаржували і вся сума боргу в подальшому була стягнута з відповідачів. У даній справі позивачем було доведено, що, починаючи з січня 2022 року до лютого 2023 оку відповідачі взагалі не сплачували за надані їм послуги. У справі №184/1522/24 та у даному позові позивач надає суду відомості про те, що в подальшому (з березня 2023 року до теперішнього часу) відповідачі продовжували порушувати права та інтереси позивача і за отримані ними послуги взагалі не сплачували. Це свідчить про те, що аргументи і "докази" відповідачів направлені на досягнення лише і мети - несплати за отримані комунальні послуги.

Третій аргумент відповідачів (сума боргу не відповідає дійсності) має сприйматись також критично.

Відповідно до ст. 26 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" у разі несвоєчасного здійснення платежів за житлово-комунальні послуги споживач зобов`язаний сплатити пеню в розмірі, встановленому в розмірі, але не вище 0,01 відсотка суми боргу за кожен день прострочення.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми.

Відповідно до п.1 постанови Кабінету Міністрів України від 05.03.2022р. №206 «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану» (в редакції від 29.12.2023р. №1405) нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення плати за житлово-комунальні послуги населенням заборонено виключно в територіальних громадах, що розташовані на територіях, на яких ведуться бойові дії (територіях можливих бойових дій, активних бойових дій, активних бойових дій, на яких функціонують державні електронні інформаційні ресурси) або тимчасово окупованих Російською Федерацією, відповідно до переліку, затвердженого наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій (до дати припинення можливості бойових дій, завершення бойових дій, завершення тимчасової окупації), або якщо нерухоме майно споживача було пошкоджено внаслідок воєнних (бойових) дій за умови інформування про такі випадки відповідного виконавця комунальної послуги.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо- та електропостачанням, опаленням, а також вивезення побутових відходів у порядку, встановленому законодавством.

Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки, регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги».

Суб`єктами цього Закону є органи виконавчої влади, місцевого самоврядування, виробники, виконавці та споживачі житлово-комунальних послуг, а також власники приміщень, будинків, споруд, житлових комплексів або комплексів будинків і споруд (ст.1, ч.2 ст.3, ст.19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»).

Позивач є виконавцем послуг з централізованого водопостачання та водовідведення за місцем проживання відповідачів.

Згідно з ч.1 ст.13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення (з використанням внутрішньо будинкових систем), газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньо будинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньо будинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо).

Згідно з ч.1 ст.19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах.

Разом з тим, відповідно до п.1 ч.1 ст.20 цього Закону споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. Такому праву прямо відповідає визначений п.5 ч.3 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Відповідно до положень ч.3 ст.12 та ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч.5 ст.81 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Частиною 1 статті 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи викладене, оскільки відповідачі відзив не надали та жодним чином не спростували доводи позивача, зважаючи на те, що суд приймає рішення на підставі наявних в справі документів, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають до задоволення.

Крім того, на підставі ч.1 ст.141 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню судові витрати.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.12, 13, 89, 141, 259, 263, 264, 265, 274, 279, 280-282 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги Міського комунального підприємства «Покровське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 «про стягнення заборгованості за комунальні послуги» задовольнити.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН: НОМЕР_2 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН: НОМЕР_3 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПН: НОМЕР_4 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 на користь Міського комунального підприємства «Покровське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства» (53300, Дніпропетровська область, Нікопольський район, м. Покров, вул. Заводська, 2, код: 03341351) борг в сумі 6722,02 грн., в тому числі: 3865,14 грн. - заборгованості за надані комунальні послуги; 102,68 грн. - пені; 247,40 грн. - інфляційних втрат; 84,40 грн. - 3% річних та 2422,40 грн. судового збору (2180,16 грн. + 224,24 грн.).

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники справи, яким повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, мають право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом 30 днів, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 26.08.2025р.

Суддя Покровського міського суду В. І. Томаш