Справа № 2-4663/11
Провадження № 6/201/162/2025
УХВАЛА

про заміну стягувача

20 серпня 2025 року Соборний районний суд міста Дніпра у складі:

головуючого- судді Покопцевої Д.О.,

секретаря Тоцької Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпрі заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "УКРДЕБТ ПЛЮС" про заміну стягувача, заінтересовані особи - ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , -

ВСТАНОВИВ:

Представник заявника - Товариства з обмеженою відповідальністю "УКРДЕБТ ПЛЮС" адвокат Андрюхіна А.Р. зазначає, що 13.11.2007р між АКІБ "УКРСИББАНК", правонаступником якого було ПАТ "УКРСИББАНК", та ОСОБА_4 було укладено договір про надання споживчого кредиту № l, відповідно до якого АКІБ "УКРСИББАНК" надав позичальнику кредит в сумі 47 000 доларів США, а позичальник зобов?язався сплачувати відсотки за користування кредитом та повернути кредит у повному обсязі.

В забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором 13.11.2007р. між АКІБ "УКРСИББАНК" та ОСОБА_3 було укладено договір поруки № l/111, за умовами якого ОСОБА_5 зобов?язався перед кредитором відповідати за виконання ОСОБА_4 усіх його зобов?язань перед кредитором в повному обсязі, що виникають з кредитного договору. Відповідно до п. 1.4. договору поруки ОСОБА_5 та ОСОБА_4 відповідають перед кредитором солідарно.

Також в забезпечення виконання зобов?язань за кредитним договором 13.11.2007р. між АКІБ "УКРСИББАНК" та ОСОБА_2 було укладено договір поруки № 0/112, за умовами якого ОСОБА_2 зобов?язалась перед кредитором відповідати за виконання ОСОБА_4 усіх його зобов?язань перед кредитором в повному обсязі, що виникають кредитного договору.

Відповідно до п. 1.4. Договору поруки ОСОБА_2 та ОСОБА_4 відповідають перед кредитором солідарно.

Позичальник не виконував свої обов?язки за вказаним кредитним договором, у зв?язку з чим ПАТ "УКРСИББАНК" зверталось до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з позовом до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 . ОСОБА_2 про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 16.08.2011 року у справі №2-4663/11, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 08.11.2011р., стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 суму заборгованості за договором про надання споживчого кредиту № 0 від 13.11.2007р. на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» в розмірі 383 502,20 гривень, та судових витрат у розмірі 1820,00 гривень.

08.12.2011р. між ПАТ «УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта Банк» було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, відповідно до умов якого ПАТ «УкрСиббанк» відступив на користь ПАТ «Дельта Банк» своє право вимоги заборгованості за договорами кредиту, в тому числі за договором про надання споживчого кредиту № l від 13.11.2006р., укладеного між ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_4 , а також договорами забезпечення до них.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 26.02.2013 року у справі 201/2004/13-ц задоволено заяву ПАТ «Дельта Банк» про заміну сторони виконавчого провадження, замінено сторону (стягувача) у виконавчому провадженні №№ 35270352, 35270413, з виконання виконавчого листа по справі № 2-4663/2011, виданого 16.01.2012р. Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська. про стягнення суми солідарного боргу з ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 згідно кредитного договору № l від 13.11.2007р., на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованості 383 502грн 20коп з публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» на публічне акціонерне товариства «Дельта Банк».

13.05.2020р.у між ПАТ «Дельта банк» та ТОВ «УКРДЕБТ ПЛЮС» був укладений договір про відступлення прав вимоги №2245/К, посвідчений Шевченко І.Л., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу за реєстровим №582.

За цим договором в порядку та на умовах. визначених ним. АТ «ДЕЛЬТА БАНК» відступило ТОВ «УКРДЕБТ ПЛЮС» належні банку права вимоги до позичальників, заставодавців (іпотекодавців) та поручителів, зазначених у додатку до цього договору. включаючи права вимоги до правонаступників боржників. спадкоємців боржників або інших осіб, до яких перейшли обов?язки боржників, за кредитними договорами, договорами поруки та договорами застави (іпотеки). з урахуванням усіх змін, доповнень і додатків до них. Згідно вказаного договору, ТОВ «УКРДЕБТ ПЛЮС » набуло право вимоги, в тому числі за Договором про надання споживчого кредиту №0 від 13.11.2007р. та за договорами забезпечення до нового.

Таким чином, кредитора за договором про надання споживчого кредиту № l від 13.11.2007р, який було укладено з ОСОБА_4 , за договором поруки №0/111 від 13.11.2007р., який був укладений з ОСОБА_5 та за договором поруки № l/112 від 13.11.2007р., який був укладений ОСОБА_2 , було змінено з ПАТ «Дельта Банк» на ТОВ «УКРДЕБТ ПЛЮС».

Без заміни сторони стягувача у справі Товариство з обмеженою відповідальністю «УКРДЕБТ ПЛЮС» не може реалізовувати свої права, що гарантовані законодавством України, зокрема, враховуючи, що станом на дату звернення з даною заявою рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 16.08.2011р. у справі №2-4663/11 про солідарне стягнення з ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_2 заборгованість по кредиту - не виконано, а зобов?язання ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_2 продовжують діяти й на момент звернення до суду, тому Товариство у відповідності до ст. 625 Цивільного кодексу України, має на меті захистити свої майнові права та інтереси, що полягають у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржників за користування ними утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, шляхом подання відповідної позовної заяви.

На підставі викладеного просить замінити стягувача Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» на його правонаступника - Товариство з обмеженою відповідальністю «УКРДЕБТ ПЛЮС» у цивільній справі №2-4663/11 з виконання рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 16.08.2011р. про солідарне стягнення з ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_2 суми заборгованості за договором про палання споживчого кредиту №0 від 13.11.2007р. на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» в розмірі 383 502грн 20коп та судових витрат у розмірі 1820грн, розгляд справи та цієї заяви здійснити без участі ТОВ «Укрдебт Плюс» та його представника.

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилися повторно. Їх неявка розглядові клопотання не перешкоджає.

ОСОБА_3 в судовому засіданні вважає необхідним у задоволенні клопотання. Вказує, що 13.11.2007р. не підписував договору поруки, його підпис підроблений. Про судове рішення не знав, коли про нього дізнався місяць тому то ним не цікавився, бо вважає, що найперше слід з`ясувати справжність його підпису на договорі, а потім вирішувати інші питання. Зазначає, що син його, ОСОБА_1 , який взяв кредит, зараз перебуває у США, з колишньою дружиною ОСОБА_2 він 30 років розлучений. Є квартира дружини, яка передавалася в іпотеку, то слід стягувати заборгованість за рахунок вартості предмета іпотеки. Чи проводилося такі стягнення, не знає, це не його квартира. Не розуміє, чому він має сплачувати гроші якійсь конторі на Кіпрі. Вважає все викладене шахрайством.

Вислухавши заінтересовану особу ОСОБА_3 , дослідивши матеріали поданої заяви, а також матеріали цивільної справи, суд дійшов до такого висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно з ч.1 ст. 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Стаття 514 ЦК України визначає, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу.

Відповідно до ч.1 ст.15 Закону України «Про виконавче провадження», сторонами у виконавчому провадженні є стягувач і боржник. На підставі ч. 5 ст. 15 Закону, у разі вибуття однієї із сторін державний виконавець з власної ініціативи або за заявою сторони, а також сама заінтересована сторона мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником.

У зв`язку з такою заміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, у зв`язку із чим припиняється її статус сторони виконавчого провадження і її заміна належним кредитором проводиться відповідно до частини п`ятої статті 15 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до ст.442 ЦПК України, у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець. Суд розглядає заяву про заміну сторони її правонаступником у десятиденний строк з дня її надходження до суду у судовому засіданні з повідомленням учасників справи та заінтересованих осіб. Неявка учасників справи та інших осіб не є перешкодою для вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження.

За таких обставин, звернення правонаступника кредитора із заявою про надання йому статусу сторони виконавчого провадження відповідає змісту статей 512, 514 ЦК України та статті 15 Закону України «Про виконавче провадження».

Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом (частина перша статті 516 ЦК України).

Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє зобов`язальних правовідносин сторін. Зміна кредитора в зобов`язанні шляхом відступлення права вимоги із зазначенням у договорі обсягу зобов`язання, яке передається на стадії виконання судового рішення, не обмежує цивільних прав учасників спірних правовідносин. У зв`язку із заміною кредитора в зобов`язанні саме зобов`язання зберігається цілком і повністю, змінюється лише його суб`єктний склад у частині кредитора.

Відповідно до ч.5 ст.124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України

Надані до заяви письмові докази свідчать, що відповідно до положень ст.512 ЦК України у правовідносинах, що виникли на підставі договору кредиту банком, та заявником сталась заміна кредитора у зв`язку з відступленням права вимоги.

Згідно ч.2 ст.442 ЦПК України, за заявою заінтересованої сторони зобов`язання, якою є правонаступник, що отримав від попереднього кредитора всі права та обов`язки в зобов`язанні, у тому числі й право бути стороною виконавчого провадження.

Згідно Правової позиції, висловленої Верховним Судом України в Постанові від 20.11.2013 року (справа №6-122цс13), виходячи зі змісту ст.ст.512, 514 ЦК України, ст.442 ЦПК України, ст.8 Закону України «Про виконавче провадження» заміна кредитора у зобов`язанні можлива з підстав відступлення вимоги (цесія), правонаступництва (смерть фізичної особи, припинення юридичної особи) тощо й до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, у тому числі бути стороною виконавчого провадження шляхом подання ним та розгляду судом заяви про заміну стягувача.

Для правонаступника усі дії, вчиненні до його вступу у виконавче провадження, обов`язкові тією мірою, в якій вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Згідно з частинами 1, 2 ст.8 Закону України «Про виконавче провадження», сторонами у виконавчому провадженні є стягувач і боржник. Стягувачем є фізична або юридична особа, на користь чи в інтересах якої видано виконавчий документ. Боржником є фізична або юридична особа, визначена виконавчим документом.

У зв`язку з такою зміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, у зв`язку з чим припиняється її статус сторони виконавчого провадження і її заміна належним кредитором проводиться відповідно вимог ч.5 ст.15 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно ч.5 ст.15 Закону України «Про виконавче провадження», у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником.

Крім того, відповідно до ч.5 ст.442 ЦПК України, положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.

Таким чином, звернення правонаступника кредитора із заявою про надання йому статусу стягувача відповідає змісту ст.ст.512, 514 ЦК України, ст.442 ЦПК України, ст.15 Закону України «Про виконавче провадження».

Зі змістом пункту 1 статті 6, статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, статті 1 Першого протоколу до Конвенції кожен має право на розгляд його справи упродовж розумного строку судом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Стаття 6 Конвенції проголошує право на суд одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно правових аспектів до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалось на шкоду однієї зі сторін. Отже, для цілей статті 6 виконання рішення суду, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина «судового розгляду» (рішення у справі «Горнсбі проти Греціїї» (980-079) від 19 березня 1997 року). Права особи вважаються захищеними після повного виконання рішення суду.

Статтею 129-1 Конституції України передбачено, судові рішення ухвалюються судами України і є обов`язковими для виконання.

Згідно ч.1 ст.18 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Рішенням (заочним) від 16.08.2011р. Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 суму заборгованості за договором про надання споживчого кредиту № 0 від 13.11.2007р. на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» в розмірі 383 502грн 20коп, та судові витрати в сумі 1820грн (а.с.66).

Суд критично відноситься до заперечень ОСОБА_3 стосовно того, що йому було невідомо про наявність цього рішення, адже воно переглядалося в апеляційному порядку за участі, зокрема, представника ОСОБА_3 ОСОБА_6 (діяв згідно нотаріально посвідченої довіреності від 29.09.2010р., а.с.105).

Оскільки рішення (заочне) від 16.08.2011р. Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська набрало законної сили, суд не враховує пояснення ОСОБА_3 в частині того, що його підпис на договорі поруки підроблений; окрім того, суд звертає увагу, що ОСОБА_3 , вважаючи, що його підпис на договорі поруки підроблений, і маючи бути обізнаним від свого представника про стягнення на підставі цього договору боргу в судовому порядку дотепер, впродовж понад 14 років, не ставив питання про застосування наслідків цього правочину.

Суд, вирішуючи клопотання про заміну стягувача, не вирішує питання звернення стягнення на квартиру ОСОБА_2 , а місцезнаходження інших учасників справи ( ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та власне заявника) не має у цій справі правового значення.

Ухвалою від 26.02.2013р. Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська замінено сторону (стягувача) у виконавчому провадженні № 35270352, №35270413, №352270267, по виконанню виконавчого листа по справі № 2-4663/2011, виданого 16.01.2012р. Жовтневим районним судом м.Дніпропетровська, про стягнення суми солідарного боргу з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 згідно кредитного договору №0 від 13.11.2007р., на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованості 383502,20 грн., з публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» на публічне акціонерне товариства «Дельта Банк» (а.с.148).

13.05.2020р. між ПАТ «Дельта банк» та ТОВ «УКРДЕБТ ПЛЮС» як переможцем за результатами електронних торгів (аукціону), оформлених протоколом електронного аукціону UА-ЕА-2020-03-24-000001-b, був укладений договір про відступлення прав вимоги №2245/К, посвідчений Шевченко І.Л., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу за реєстровим №582 із додатком №1 (реєстром договорів, право вимоги за якими відступається), з якого випливає відступлення прав вимоги за договорами із ОСОБА_3 (поруки), ОСОБА_1 (кредитним), ОСОБА_7 (іпотечним та поруки), укладеними 13.11.2007р.

06.05.2020р. платіжним дорученням № 192 ТОВ «УКРДЕБТ ПЛЮС» сплатило ПАТ «Дельта банк» 19 926 440грн за придбаний актив згідно з протоколом UА-ЕА-2020-03-24-000001-b.

Подаючи заяву про заміну стягувача, ТОВ «УКРДЕБТ ПЛЮС» вказує на невиконання рішення від 16.08.2011р. Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська, та у відповідності до ст. 625 Цивільного кодексу України, має на меті захистити свої майнові права та інтереси, що полягають у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржників за користування ними утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, шляхом подання відповідної позовної заяви.

Матеріали справи не містять доказів виконання рішення від 16.08.2011р. Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська.

Відповідно до статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом наведеної норми закону нараховані на суму боргу інфляційні втрати та 3 % річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування ним утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Об`єднана палата Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду у постанові від 06.03.2019р. у справі № 757/44680/15-ц дійшла висновку, що системне тлумачення частини першої статті 509, частини першої статті 267, статті 625 ЦК України у їх взаємозв`язку дає підстави для висновку, що натуральним є зобов`язання, вимога в якому хоча і існує, проте не може бути захищена в судовому (примусовому) порядку, але добровільне виконання якої не є безпідставно набутим майном. Положення статті 625 ЦК України щодо нарахування 3% річних та інфляційних втрат як спеціальної міри відповідальності за порушення грошового зобов`язання може бути застосовано до такого грошового зобов`язання, вимога в якому може бути захищена в судовому (примусовому) порядку, отже кредитор в натуральному зобов`язанні не має права на захист в судовому (примусовому) порядку вимоги про нарахування 3% річних та інфляційних втрат.

Верховний суд у постанові від 28.09.2021р у справі № 759/4755/19 дійшов висновку про відсутність підстав вважати зобов`язання за кредитним договором натуральним зобов`язанням, оскільки рішенням суду вже стягнено заборгованість за кредитним договором, тобто вимога про стягнення заборгованості за кредитом вже захищена у судовому (примусовому) порядку, а пропуск строку для пред`явлення виконавчих листів у справі до виконання не має правового значення.

У постанові від 03.11.2020р. у справі №916/617/17 Валика Палата Верховного Суду, розглядаючи питання заміни сторони виконавчого провадження, зазначила про те, що на стадії виконавчого провадження як на завершальній стадії судового провадження можлива заміна сторони виконавчого провадження правонаступником за наявності відкритого виконавчого провадження. Після відкриття виконавчого провадження та до його закінчення заміна сторони виконавчого провадження (з одночасною заміною відповідного учасника справи) правонаступником здійснюється у порядку, передбаченому статтею 442 ЦПК України, з урахуванням підстав, визначених статтею 55 ЦПК України. У цьому випадку приписи статті 442 ЦПК України, що містить процесуальні особливості здійснення правонаступництва на стадії виконання судового рішення, застосовуються разом з положеннями статті 55 ЦПК України. Натомість як до відкриття виконавчого провадження, так і після його закінчення заміна учасника справи правонаступником здійснюється виключно на підставі статті 55 ЦПК України. У такому випадку з огляду на відсутність відкритого виконавчого провадження заміна відповідної сторони виконавчого провадження правонаступником є неможливою. Єдиним винятком є заміна боржника або стягувача у виконавчому документі до відкриття виконавчого провадження, що окремо обумовлено у частині п`ятій статті 442 ЦПК України.

У постанові Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 01 березня 2021року у справі №201/16014/13-ц (провадження №61-9098сво20) вказано, що підставою для заміни сторони виконавчого провадження, тобто процесуального правонаступництва на стадії виконання рішення суду, є наступництво у матеріальних правовідносинах, внаслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і переходу до іншої особи прав і обов`язків вибулої сторони в цих правовідносинах. Таким чином, при вирішенні питання про заміну сторони у виконавчому провадженні необхідно встановити факт вибуття сторони виконавчого провадження та переходу до особи матеріальних прав і обов`язків вибулої сторони.

Верховний Суд в ухвалі від 29 січня 2024 року про відмову у відкритті касаційного провадження у справі №2-4679/08 також відзначив, що, встановивши факт відступлення права вимоги за кредитним договором від 14 червня 2007року №03, суд апеляційної інстанції правильно виходив з того, що передання кредитором своїх прав іншій особі за договором відступлення прав вимоги є підставою для правонаступництва у цивільних відносинах і такий правонаступник кредитора має право звертатися до суду із заявою про заміну сторони виконавчого провадження з наданням йому статусу сторони виконавчого провадження. Наведене, у свою чергу, є підставою, передбаченою ч.5 ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження», для заміни стягувача у справі.

Заявником доведено, що 13.05.2020р. між ПАТ «Дельта банк» та ТОВ «УКРДЕБТ ПЛЮС» як переможцем за результатами електронних торгів (аукціону), оформлених протоколом електронного аукціону UА-ЕА-2020-03-24-000001-b, був укладений договір про відступлення прав вимоги №2245/К, посвідчений Шевченко І.Л., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу за реєстровим №582

За цим Договором в порядку та на умовах, визначених ним, ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК» відступило ТОВ «УКРДЕБТ ПЛЮС» належні банку права вимоги до позичальників, заставодавців (іпотекодавців) та поручителів, зазначених у додатку до цього договору, включаючи права, вимоги до правонаступників боржників, спадкоємців боржників або інших осіб, до яких перейшли обов`язки боржників, за кредитними договорами, договорами поруки та договорами застави (іпотеки), з урахуванням усіх змін, доповнень і додатків до них.

Згідно вказаного договору, ТОВ «УКРДЕБТ ПЛЮС» набуло право вимоги, в тому числі за договорами із ОСОБА_3 (поруки), ОСОБА_1 (кредитним), ОСОБА_7 (іпотечним та поруки), укладеними 13.11.2007р.

Враховуючи висновки Верховного Суду, суд вважає доведеним факт вибуття стягувача у справі та перехід матеріального правонаступництва у даних правовідносинах до ТОВ «УКРДЕБТ ПЛЮС» на підставі договору про відступлення прав вимоги від 13.05.2020р. року, укладеного між ПАТ «Дельта банк» та ТОВ «УКРДЕБТ ПЛЮС».

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018року у справі №2-1383/2010 (провадження №14-308цс18) зазначено, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили.

Враховуючи наведене суд дійшов висновку про задоволення заяви ТОВ «Укрдебт Плюс» та вважає за необхідне замінити стягувача ПАТ «Дельта Банк» на його правонаступника ТОВ «Укрдебт Плюс».

На підставі викладеного та керуючись ст.15 Закону України «Про виконавче провадження», ст.512, 514 ЦК України, ст.ст.211, 247, 258-260, 353, 442 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "УКРДЕБТ ПЛЮС" про заміну стягувача, заінтересовані особи - ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 - задовольнити.

Замінити стягувача Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» на його правонаступника Товариство з обмеженою відповідальністю «УКРДЕБТ ПЛЮС» (, місцезнаходження: 04073, м. Київ, проспект Степана Бандери, будинок 28-А) з виконання заочного рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 16 серпня 2011 року у справі № 2-4663/11 за позовом Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про солідарне стягнення з ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_2 суми заборгованості за договором про палання споживчого кредиту №0 від 13 листопада 2007 року на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» в розмірі 383 502 гривень 20 копійок та судових витрат у розмірі 1820 гривень.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду впродовж 15 днів.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Повний текст ухвали буде складено впродовж 5 днів.

Суддя: Д.О. Покопцева