У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 серпня 2025 року Суддя Черкаського районного суду Черкаської області Тептюк Є.П. розглянувши заяву ОСОБА_1 в інтересах якої діє адвокат Грачова Тетяна Григорівна про забезпечення позову по цивільній справі за позовом Акціонерного товариства «Банк інвестицій та заощаджень» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про солідарне стягнення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту, -

В С Т А Н О В И В:

Акціонерного товариства «Банк інвестицій та заощаджень» звернулось до Черкаського районного суду Черкаської області з позовною заявою до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про солідарне стягнення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту.

Ухвалою Черкаського районного суду Черкаської області від 13.08.2025 відкрите провадження та призначене підготовче засідання по даній справі.

28.08.2025 року до канцелярії Черкаського районного суду Черкаської області надійшла заява адвоката Грачової Т.Г., яка діє в інтересах відповідача ОСОБА_1 про забезпечення позову, шляхом накладення заборони на відчуження квартири АДРЕСА_1 , яка належить на праві приватної власності ОСОБА_3 .

В заяві представник відповідача ОСОБА_1 - адвокат Грачова Т.Г. посилається на те, що до Черкаського районного суду Черкаської області подана позовна заява про солідарне стягнення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту.

ОСОБА_1 є поручителем за договором про надання кретиту і тому відповідає перед кредитором разом з боржником та іншим поручителем, як солідарний боржник, однак ОСОБА_1 стало відомо, що інші відповідачі намагаються уникнути солідарного разом з ОСОБА_1 стягнення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту. Вони є родичами проживають за однією адресою.

Відповідно інформаційної довідки:854-5 від 26.08.2025 року ОСОБА_2 позбулася нерухомого майна, та має численні обтяження на підставі численних виконавчих проваджень.

Відповідно до відомостей інформаційної довідки 854-5 від 26.08.2025 року ОСОБА_3 належить на праві приватної власності на підставі свідоцтва про право на спадщину, серія номер 1946, виданого 24.10.2014 , квартира АДРЕСА_1 , тому він має можливість з метою ухилення від солідарного стягнення з іншими відповідачами за даним позовом, вчинити відчуження вищевказаного майна.

Відтак, між сторонами існує спір, предметом якого є вимога про солідарне стягнення заборгованості за договором, тому представник відповідача вважає за необхідне вжити заходи для забезпечення позову, оскільки в інакшому разі це може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду та порушити права ОСОБА_1 .

Статтею 153 ЦПК України, якою регламентовано порядок розгляду заяви про забезпечення позову, не передбачено повідомлення учасників справи про розгляд зазначеного питання.

Так, відповідно до частини 1 статті 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

За приписами частини 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Згідно з вимогами частини 2 статті 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Частиною 3 статті 150 ЦПК України визначено, що заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

За приписами пункту 3 частини 1 статті 152 ЦПК України заява про забезпечення позову подається: після відкриття провадження у справі - до суду, у провадженні якого перебуває справа.

Пункт 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» наголошує, що, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має, з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу позивача та відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

У вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів учасника справи; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду або незабезпечення таким рішенням ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів учасника справи, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками судового процесу.

Слід зазначити, що під час вирішення питання щодо забезпечення позову обґрунтованість позову не досліджується, адже питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду заяви про забезпечення позову.

Метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів одного з учасників справи від можливих недобросовісних дій із боку інших учасників справи з тим, щоб забезпечити реальне та ефективне виконання судового рішення, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів одного з учасників справи або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення одного з відповідачів (коли їх є декілька) дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду, наприклад, реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Зазначений висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду, наведеній у постановах від 17 жовтня 2018 року у справі № 183/5864/17-ц та від 18 жовтня 2021 року у справі № 910/7029/21.

Відповідно до частини 4 статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки заявника з даною заявою, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Дослідивши заяву про забезпечення позову, дотримуючись принципів здійснення цивільного судочинства, суд дійшов висновку, що дана заява не підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до змісту ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справ українські суди повинні застосовувати Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та Протоколи до неї є складовою національного законодавства України.

Згідно зі статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Зазначена норма узгоджується з вимогами ст. 41 Конституції України.

Заява представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Грачової Т.Г. про вжиття заходів забезпечення позову не містить обґрунтованих доводів щодо реальних, існуючих обставин, які вказують на ймовірну складність або неможливість виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог. Крім того, нею не доведено, що невжиття заходів забезпечення позову призведе до порушення прав ОСОБА_1 .

Обґрунтування вимог заяви зводиться виключно до припущень представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Грачової Т.Г. щодо того, що існує ризик не виконання рішення суду.

З урахуванням наведеного, суд вважає заяву представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Грачової Т.Г.. безпідставною та необґрунтованою, а тому дійшов висновку про необхідність відмовити у її задоволенні.

Керуючись ст. ст. 149-153, 353 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Грачової Т.Г. про забезпечення позову відмовити.

Копію ухвали направити сторонам.

Ухвала може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду протягом 15 днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не були вручені у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: Є. П. Тептюк