Справа № 212/7531/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 вересня 2025 року м. Кривий Ріг

Покровський районний суд міста Кривого Рогу у складі: Головуючого судді -Власенко М.Д., за участю секретаря судового засідання Машошиної Ю.О., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю Авансар, треті особи: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович, Приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Селезньов Максим Олександрович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,-

В С Т А Н О В И В:

30 червня 2025 року адвокат Співак В.А., що діє в інтересах позивача звернулась до суду із вказаним позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю Авансар (далі ТОВ Авансар), в якому просив визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 76503 від 01 червня 2021 року, який вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М., стягнути з ТОВ Авансар безпідставно набуті кошті у сумі 17634,49 грн. та судові витрати.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що на виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Селезньова М.О. перебуває виконавче провадження № 68763239 з виконання виконавчого напису від 01 червня 2021 року, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М., зареєстрований в реєстрі за №76503 за яким з позивача стягнуто невиплачені в строк грошові кошти на користь ТОВ Авансар, якому ТОВ ФК Фагор відступлено право вимоги на підставі Договору факторингу №27/05/2020-4 від 27 травня 2020 року, якому в свою чергу ТОВ ФК ПЛЕЯДА відступлено право вимоги на підставі Договору факторингу №1 від 20 травня 2016, якому в свою чергу ПАТ БАНК МИХАЙЛІВСЬКИЙ на підставі Договору факторингу №1905 від 19 травня 2016 року, відступлено право вимоги за Кредитним договором № 200486276 від 24 березня 2016 року, укладеного між ПАТ БАНК МИХАЙЛІВСЬКИЙ та позивачем. За виконавчим написом стягнуто заборгованість у розмірі 11659,33 грн. Про існування заборгованості перед відповідачем позивачу стало відомо випадково, за місцем його роботи з його заробітної плати було утримано грошові кошти і 14 серпня 2024 року адвокат Співак В.А., що діє в інтересах позивача, звернулась з адвокатським запитом до приватного виконавця та отримала матеріали виконавчого провадження. Позивач вважає виконавчий напис таким, що не може підлягати виконанню. Будь-яких повідомлень а ні від первісного кредитора, а ні від установ, яким відступалось право вимоги, а ні від приватного виконавця позивач не отримував, про виконавче провадження не знав і про існування боргу на підставі виконавчого напису також. З наданих приватним виконавцем документів, встановлено, що сума заборгованості, яка визначена у виконавчому написі, не підтверджена належними і допустимим доказами, оскільки не вбачається можливим визначити, на підставі яких документів нотаріус встановив суму заборгованості за тілом кредиту, пенею та комісією. Жодними документами сума боргу за кредитним договором не підтверджена, не надано розрахунків, виписок, квитанцій та невідомо, яким чином був встановлений період виникнення заборгованості та чи не пропущений строк позовної давності. Більше того, не надано навіть самого кредитного договору і такий кредитний договір не був посвідчений нотаріально. В свою чергу, відповідач жодним чином не підтвердив, що кошти за кредитним договором надавалися і фактичне виконання кредитного договору не відбулося. Відтак, підстави за яких приватний нотаріус встановив, що сума заборгованості на користь відповідача склала 17634,49 грн. є невстановленими. Відповідачем не була направлена на адресу позивача письмова вимога чи претензія про сплату боргу, що свідчить про неналежне повідомлення його, як боржника, про існування боргу. На теперішній час, є підстави вважати, що заборгованість не є безспірною, а виконавчий напис таким, що вчинений з порушенням вимог чинного законодавства України, що підлягає скасуванню, а кошти, стягнуті з позивача в порядку виконання вказаного виконавчого напису, підлягають стягненню з відповідача, як набуті без достатньої правової підстави.

Ухвалою суду від 03 липня 2025 року відкрито провадження у справі, призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Витребувано у приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Селезньова Максима Олександровича інформацію про те, коли і які суми були стягнуті з ОСОБА_1 в рамках виконавчого провадження № 68763239, а також яка сума залишається не стягнутою.

Відповідачу надіслано копію ухвали про відкриття провадження, а копія позовної заяви з доданими до неї документами була направлена на адресу відповідача позивачем на виконання вимог абз.2 ч.1 ст.177 ЦПК України, проте відповідач правом надання відзиву на позовну заяву не скористався, заяв із запереченнями розгляду справи в порядку спрощеного провадження, а також клопотань про розгляд справи з викликом сторін, до суду не направляв.

Треті особи не надали письмових пояснень щодо позову, приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Селезньов М.О. на виконання ухвали суду направив витребувану судом інформацію.

Відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Згідно ч.8 ст.178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів.

Справа розглядається за відсутності учасників справи, тому у відповідності до ст.247 ч.2 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що 24 березня 2016 року між ПАТ Банк Михайлівський та позивачем укладено договір № 200486276, за умовами якоговідповідачу надано кредит у сумі 14019,33 грн. строком на 730 днів з 24 березня 2016 року по 24 березня 2018 року. Розмір процентної ставки за кредитом 0,0001 %, щомісячна комісія за обслуговування кредитної заборгованості 2,25 % починаючи з 13 місяця дії договору, комісія за видачу кредиту 0,00 грн., сукупна вартість кредиту 35,75 % річних. Щомісячний платіж 762 грн., останній платіж 758,49 грн., дата платежу 24 числа кожного місяця.

Також, позивачем підписано Графік платежів, яким визначено: дату платежу, суму платежу (погашення основної суми кредиту та щомісячну комісію за обслуговування кредитної заборгованості, плату за підтвердження проведення платежів та стану заборгованості за кредитом), реальну річну проценту ставку.

01 червня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Євгеном Михайловичем було вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 76503 про стягнення ОСОБА_1 невиплачені у строк грошові кошти на користь ТОВ Авансар, якому ТОВ ФК Фагор відступлено право вимоги на підставі Договору факторингу № 27/05/2020-4 від 27 травня 2020 року, якому в свою чергу ТОВ ФК ПЛЕЯДА відступлено право вимоги на підставі Договору факторингу №1 від 20 травня 2016 року, якому в свою чергу ПАТ БАНК МИХАЙЛІВСЬКИЙ на підставі Договору факторингу №1905 від 19 травня 2016 року, відступлено право вимоги за Кредитним договором № 200486276 від 24 березня 2016 року, укладеного між ПАТ БАНК МИХАЙЛІВСЬКИЙ та ОСОБА_1 . Стягнення заборгованості проводиться за період з 24 березня 2016 року по 28 травня 2021 року включно у розмірі 11659,33 грн. заборгованість за тілом кредиту, 900 грн. заборгованість за нарахованою пенею, 4225,16 грн. заборргованість за нарахованою комісією за надання кредиту, плата за вчинення виконавчого напису. Загальна заборгованість становить 17634,49 грн.

Постановою приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Селезньова Максима Олександровича від 23 лютого 2022 року відкрито виконавче провадження № 68763239 з примусового виконання виконавчого напису № 76503 від 01 червня 2021 року вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Євгеном Михайловичем

Предметом спірних правовідносин у цій справі є визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Відповідно до ст.18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і порядку, встановлених законом.

Виходячи з положень ст.87 Закону України Про нотаріат, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість.

Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п.п.1.1., 3.1., 3.2. глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року за №296/5, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172.

Безспірний борг - це борг, що визначається боржником та кредитором і про суму якого сторони не сперечаються, тобто у разі відсутності заперечень боржника - вимога кредитора вважається безспірною.

Таким чином, в обов`язок нотаріуса входить перевірка безспірності боргу у боржника після надання стягувачем документів, що встановлюють прострочення зобов`язання. При наявності заперечень боржника нотаріус повинен оцінити його аргументи на предмет наявності ознаки безспірності відносно вимог кредитора. За відсутності ознаки безспірності нотаріус повинен був відмовити в здійсненні виконавчого напису.

З урахуванням приписів ст.ст.15, 16, 18 ЦК України, ст.50, 87, 88 Закону України Про нотаріат, захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису, що зазначено в правовій позиції, викладеній у Постанові Верховного Суду України у справі №6-887цс17 від 05 липня 2017 року.

Для правильного застосування положень ст.87, 88 Закону України Про нотаріат суд повинен перевірити у такому спорі доводи боржника в повному обсязі та установити, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Разом з тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів.

Велика Палата Верховного Суду, у Постанові від 16.05.2018 року у справі № 320/8269/15-ц, провадження № 14-83цс18, не відступила від наведених вище висновків Верховного Суду України щодо застосування статей 87, 88 Закону України Про нотаріат.

При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку (підпункт 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку).

Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 27 березня 2019 року у справі № 137/1666/16 зробила висновок, що для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України Про нотаріат суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі та чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі».

Ознакою безспірності вимоги є відсутність заперечень боржника щодо заборгованості та її розрахунку, а також відсутності будь-яких суперечностей у поданих документах. На підтвердження заборгованості нотаріусу мають бути подані документи, що свідчать про визнання боржником вимог кредитора. Тобто, нотаріус повинен упевнитися в розумінні боржником пред`явлених для нього вимог і визнання їх. Документом, що підтверджує такий факт, є отримання боржником вимоги стягувача з підписом боржника про його отримання.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 листопада 2016 року скасовано. Визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662 Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів в частині, а саме: п. 1 Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, в частині а після слів заставлене майно доповнити словами (крім випадку, передбаченого пунктом 11 цього переліку); доповнити розділ пунктом 11 такого змісту: 11. Іпотечні договори, що передбачають право звернення стягнення на предмет іпотеки у разі прострочення платежів за основним зобов`язанням до закінчення строку виконання основного зобов`язання. Для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого іпотечного договору; б) оригінал чи належним чином засвідчена копія договору, що встановлює основне зобов`язання; в) засвідчена стягувачем копія письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання, що була надіслана боржнику та майновому поручителю (в разі його наявності), з відміткою стягувана про непогашення заборгованості; г) оригінали розрахункового документа про надання послуг поштового зв`язку та опису вкладення, що підтверджують надіслання боржнику письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання; ґ) довідка фінансової установи про ненадходження платежу, п. 2. Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів: Доповнити перелік після розділу Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувана про непогашення заборгованості. Зобов`язано Кабінет Міністрів України опублікувати резолютивну частину постанови суду про визнання незаконною та нечинною Постанови Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662 Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів в частині, у виданні, в якому її було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили.

Таким чином, оскаржуваний виконавчий напис був вчинений нотаріусом 01 червня 2021 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, у зв`язку із чим кредитний договір, який не є нотаріально посвідченим, не входить до переліку документів, за якими може бути здійснено стягнення заборгованості у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса.

Відповідно до ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч.2 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.5 ст.81 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. При цьому доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.6 ст.81 ЦПК України).

З наданої копії кредитного договору, укладеного 24 березня 2016 року між ПАТ Банк Михайлівський та відповідачем вбачається, що договір було укладено без нотаріального посвідчення.

Крім того, за оскаржуваним виконавчим написом позивач є боржником за кредитним договором № 200486276 від 24 березня 2016 року, укладеного з ПАТ БАНК МИХАЙЛІВСЬКИЙ, правонаступником якого є ТОВ ФК ПЛЕЯДА на підставі Договору факторингу № 1905 від 19 травня 2016 року, правонаступником якого є ТОВ ФК Фагор на підставі Договору факторингу № 1 від 20 травня 2016 року, правонаступником якого є ТОВ Авансар на підставі Договору факторингу № 27/05/2020-4 від 27 травня 2020 року.

Так, ТОВ Авансар не надано доказів на підтвердження прав вимоги до позивача, зокрема щодо повідомлення позивача про укладення договору про відступлення прав вимоги за кредитними договорами, не надали документів, що підтверджували безспірність заборгованості боржника та встановлювали прострочення виконання зобов`язання за кредитним договором, що укладений 24 березня 2016 року з відповідачем.

Суд також враховує, що дата повернення кредиту - 24 березня 2018 року, при цьому станом на момент вчинення виконавчого напису 01 червня 2021 року трирічний строк права вимоги стягувача сплинув, а отже у нотаріуса не було підстав вважати, що заборгованість є безспірною і виконавчий напис було вчинено всупереч вимог п.п. 3.1, 3.2 глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій.

Відповідно до ст.262 ЦК України заміна сторін у зобов`язанні не змінює порядку обчислення та перебігу позовної давності.

У зв`язку із встановленими обставинами, суд вважає, що доводи позивача щодо відсутності безспірності розміру грошових вимог відповідача до позивача не спростовані, жодних належних та допустимих доказів на підтвердження обставин надання приватному нотаріусу доказів на підтвердження існування заборгованості та її безспірності суду не надано, а тому слід вважати, що на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису існувала спірна заборгованість перед стягувачем.

Таким чином, суд дійшов висновку, що нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, чим порушив норми Закону України Про нотаріат та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, у зв`язку з чим позовні вимоги підлягають задоволенню, а оскаржуваний виконавчий напис необхідно визнати таким, що не підлягає виконанню.

Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача безпідставно набутих коштів, суд зазначає наступне.

Згідно зі статтею 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі (стаття 1213 цього Кодексу).

Аналіз статті 1212 ЦК України цього інституту цивільного законодавства вказує на те, що правова природа інституту безпідставного отримання чи збереження майна (предмет регулювання) це відносини, які виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна i які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.

Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна, б) набуття або збереження за рахунок іншої особи, в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочинну або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України).

Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовiдношення i його юридичному змісту. Тобто відсутністю правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

Набуття чи збереження майна буде безпідставним не тільки за умови відсутності відповідної підстави з самого початку при набутті майна, а й тоді, коли первісно така підстава була, але у подальшому відпала.

Так, згідно наданої суду інформації від приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Селезньова Максима Олександровича Вих.№ 0129/15883 від 14 серпня 2025 року, у нього на виконанні перебуває з 23 лютого 2022 року виконавче провадження № 68763239 з виконання виконавчого напису № 76503 від 01 червня 2021 року, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ ФК Авансар заборгованості у загальному розмірі 17634,19 грн. За вказаним виконавчим провадженням з боржника стягнуто 9473,64 грн.: 07.11.2023 року 2791,90 грн. (утримано з заробітної плати боржника за місцем його роботи АТ Кривбасзалізрудком), 07.12.2023 року 2654,90 грн. (утримано з заробітної плати боржника за місцем його роботи АТ Кривбасзалізрудком), 05.01.2024 грн. 1387,09 грн. (утримано з заробітної плати боржника за місцем його роботи АТ Кривбасзалізрудком) та 11.06.2025 року 2639,75 грн. (стягнуто з рахунків боржника, відкритих у банківських установах). Залишок нестягненої суми за виконавчим провадження № 68763239 складає 10224,29 грн., з яких: 9294,81 грн. залишок боргу за виконавчим провадженням, 929,48 грн. залишок нестягненої винагороди приватного виконавця.

Отже, оцінюючи зміст спірних відносин судом встановлено, що виконавчий напис, на підставі якого з позивача утримувались суми стягнень у вищевказаному розмірі, під час здійснення виконавчих дій, будучи визнаним таким, що не підлягає виконанню, втратив свою силу, що в свою чергу стало підставою для повернення відповідачем - стягувачем безпідставно набутих коштів.

Зважаючи на викладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача суму безпідставно набутих грошових коштів у розмірі 9473,64 грн.

Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір на користь держави у розмірі 2422,40 грн., оскільки позивач при зверненні до суду був звільнений від його сплати.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.526, 527, 530, 610, 623, 1054 ЦК України, ст.ст.87-89 Закону України Про нотаріат, ст.ст. 2, 10, 12, 13, 77-81, 131, 137, 141, 178, 263-265, 268, 273, 279 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю Авансар, треті особи: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович, Приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Селезньов Максим Олександрович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню задовольнити частково.

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 76503, вчинений 01 червня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Євгеном Михайловичем про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Авансар заборгованості за кредитним договором у розмірі 17634 гривні 49 копійок.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Авансар на користь ОСОБА_1 безпідставно набуті кошти у розмірі 9473 (дев`ять тисяч чотириста сімдесят три) гривні 64 копійки.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Авансар на користь держави витрати зі сплати судового збору у розмірі 2422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) гривні 40 копійок.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю Авансар, , юридична адреса: м. Київ, вул. Січових Стрільців, буд. 21/27, офіс 405.

Третя особа: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович, адреса: м. Київ, вул. Мала Житомирська, буд. 6/5.

Третя особа: Приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Селезньов Максим Олександрович, адреса: м. Дніпро, вул. Сімферопольська, буд. 2Н, прим. 263-265.

Відповідно до ч.6 ст.259 ЦПК України, якщо справа розглянута у порядку спрощеного провадження, залежно від складності справи складання повного рішення суду може бути відкладено на строк - не більш як п`ять днів з дня закінчення розгляду справи.

Повний текст рішення, складено та підписано без проголошення 01 вересня 2025 року.

Суддя: М.Д. Власенко