Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16.07.2025Справа №607/22974/24 Провадження №2/607/249/2025

місто Тернопіль

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді Герчаківської О. Я.,

з участю секретаря судового засідання Баб`як Н. О.,

позивача ОСОБА_1 ,

його представника, адвокатки Карпи М. М.,

відповідача ОСОБА_2 ,

його представника, адвоката Строценя Т. О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2024 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про відшкодування 7 166,90 грн майнової шкоди та 15 000,00 грн моральної шкоди, завданої неправомірними діями відповідача ОСОБА_2 .

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 09 липня 2024 року о 19 год. 23 хв. ОСОБА_2 , перебуваючи в громадському місці, по вул. 15 Квітня, буд. 27, в м. Тернополі, біля під`їзду № 3, висловлювався в сторону ОСОБА_1 нецензурною лайкою, ображав його честь та гідність, вдарив позивача в область обличчя з хуліганських мотивів з метою порушення громадського порядку та спокою громадян, поводив себе зухвало. Постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 26 липня 2024 року, справа № 607/16412/24, ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

У зв`язку з завданими ОСОБА_2 ушкодженнями ОСОБА_1 звернувся до правоохоронних органів.

Згідно відповіді Тернопільського районного управління поліції ГУНП в Тернопільській області № Б-111 від 22 серпня 2024 року відомо про декілька звернень ОСОБА_1 .

Згідно до відповіді Комунального некомерційного підприємства «Тернопільська міська комунальна лікарня швидкої допомоги» № 1594 від 16 жовтня 2024 року, громадянин ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернувся амбулаторно 09 липня 2024 року в травмпункт КНП «ТМКЛШД», де йому було встановлено (діагноз забійна рана верхньої губи, забій, гематома правої параорбітальної ділянки) та видано консультаційний висновок № 6104.

Окрім цього, ОСОБА_3 внаслідок протиправних дій та удару ОСОБА_2 був змушений звернутися за стоматологічною допомогою, сумарна вартість на яку складає, згідно чеку № від 23 серпня 2024 року 1 911,00 грн та 4 210,00 грн, згідно чеку № від 21 жовтня 2024 року.

Також у наслідок протиправних дій ОСОБА_2 у ОСОБА_3 було пошкоджено мобільний телефон, який не піддавався ремонту. На купівлю нового мобільного телефону позивач витратив 1 045,90 грн.

Таким чином, позивачу завдана матеріальна шкода на загальну суму 7 231,90 грн.

ОСОБА_3 вважає, що внаслідок дій ОСОБА_2 йому також завдано моральну шкоду. Описана ситуація значно ускладнила і порушила звичний ритм повсякденного життя позивача, оскільки додалися візити у поліцію та медичні заклади. Необхідно було придбати новий телефон та відновлювати інформацію, яку він містив. Витрачати свої кошти, продовжувати лікування зубів, що триває до цих пір. Також у позивача через пережитий стрес, з`явився страх, що такі конфлікти можуть повторитись в майбутньому, оскільки з ОСОБА_2 вони є сусідами.

Враховуючи характер дій відповідача, якими позивачу було завдано шкоду, ОСОБА_1 вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_2 в свою користь в якості відшкодування моральної шкоди 15 000,00 грн.

Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 28 жовтня 2024 року позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування майнової та моральної шкоди залишено без руху.

На виконання ухвали суду 01 листопада 2024 року судом зареєстровано клопотання представника позивача ОСОБА_1 - адвокатки Карпи М. М. про звільнення від сплати судового збору.

Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 01 листопада 2024 року відкрито провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди; розгляд справи постановлено проводити за правилами загального позовного провадження; відстрочено ОСОБА_1 сплату судового збору до ухвалення судового рішення у справі.

16 січня 2025 року судом зареєстровано відзив на позовну заяву про відшкодування моральної та матеріальної шкоди. Вказана заява була прийнята судом в процесуальному статусі письмових пояснень, без доказів, які до неї приєднано, у зв`язку із пропуском строку її подання та відсутністю поважних причин на поновлення цього строку. За змістом письмових пояснень представника відповідача ОСОБА_2 - адвоката Строценя Т. О., останній просить відмовити у задоволені позовних вимог в повному обсязі та стягнути витрати на правову допомогу. Представник відповідача звертає увагу суду на те, що рішенням суду від 26 липня 2024 року визнано ОСОБА_2 винним за ст. 173 КУпАП, відносно події, що мала місце 09 липня 2024 року, яка виникла внаслідок конфлікту між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

У позовній заяві ОСОБА_1 вказує, що йому нібито саме ОСОБА_2 було завдано тілесні ушкодження, за наслідками чого він звернувся до лікаря ЕМД Тулякова, який поставив діагноз - забійна рана верхньої губи, забій гематома правого ока, жодного іншого діагнозу ОСОБА_1 встановлено не було та до матеріалів справи не додавалося.

ОСОБА_1 зазначає, що внаслідок вище вказаних протиправних дій зі сторони ОСОБА_2 він змушений був звернутись за стоматологічною допомогою, що підтверджується відповіддю Комунального некомерційного підприємства «Тернопільська стоматологічна поліклініка» Тернопільської міської ради № 312 від 16 жовтня 2024 року.

Однак, ОСОБА_2 із такими твердженнями ОСОБА_1 категорично не погоджується, оскільки, за наслідками події, що мала місце 09 липня 2024 року, вказаних тілесних ушкоджень, які б спричинили проблеми зі здоров`ям, що потребували стоматологічного втручання завдано не було.

Це першочергово пояснюється тим, що візит до стоматологічної клініки позивачем відбувся лише 12 серпня 2024 року, тобто по спливу більше як одного місяця з дня події, відносно якої ОСОБА_2 було притягнуто до адміністративної відповідальності.

Щодо твердження позивача, в частинні пошкодження мобільного телефону в наслідок протиправних дій, які мали місце 09 липня 2024 року, сторона відповідача вважає їх також необґрунтованими та нічим не підтвердженими, оскільки не надано жодного доказу щодо пошкодження мобільного телефону 09 липня 2024 року, та що таке пошкодження відбулось зі сторони ОСОБА_2 .

В позовній заяві не викладено обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги саме до ОСОБА_2 про відшкодування майнової та моральної шкоди і не зазначає докази, що підтверджують дані обставини. Також позивач у позовній заяві не навів жодних доказів щодо характеру, глибини та тривалості страждань.

Жодної експертизи на підтвердження отримання позивачем фізичних чи душевних страждань не проводилося. Позивачем не надано доказів, які встановлюють, що йому було заподіяно фізичний біль та страждання, які він зазнав у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Також не було подано доказів, які б вказували на те, що позивач пережив душевні страждання, яких він зазнав у зв`язку із протиправною поведінкою щодо нього самого, членів його сім`ї чи близьких родичів.

Покликання позивача про порушення звичайного ритму повсякденного життя та вимушені зміни у повсякденному житті не має під собою підґрунтя, оскільки відповідач своїми діями 09 липня 2024 року не погрожував життю позивача, він захищався від свавілля, образ та пригнічення зі сторони позивача.

Відтак, у позові не наведені будь-які докази, що підтверджували б приниження честі та гідності, а також ділової репутації. ОСОБА_1 не надав доказів на підтвердження завдання йому моральної шкоди у розмірі 15 000,00 грн.

Враховуючи наведене, сторона позивача вважає, що у задоволенні позовних вимог слід повністю відмовити за безпідставністю таких вимог.

24 січня 2025 року судом зареєстрована відповідь на відзив представника позивача ОСОБА_1 - адвокатки Карпи М. М., у якій вона вказує, що твердження відповідача є необґрунтованими з огляду на наступне.

Доведеним є факт неправомірних дій відповідача щодо позивача і порушення його законних прав.

Удар ОСОБА_2 був достатнім для того, щоб пошкодити зуби ОСОБА_1 . Також наслідком удару є забійна рана верхньої губи, забій, гематома правої параорбітальної ділянки, що підтверджено медичними документами та документами з поліції, які долучені до позовної заяви. Окрім того, у консультаційному висновку від 09 липня 2023 року позивачу рекомендовано звернутися до ортопеда, що підтверджує факт нанесення ударів в область щелепи (зубів) та обличчя.

Відповідач вчинив неправомірні дії стосовно позивача, що підтверджено обставинами адміністративного правопорушення. Вина ОСОБА_2 та протиправність його дій встановлені постановою суду, що набрала законної сили.

ОСОБА_1 також завдана моральна шкода, яка полягає у моральних стражданнях останнього та спричинена неправомірними діями відповідача.

У наслідок дій ОСОБА_2 , ОСОБА_1 пережив психологічний стрес, дискомфортні відчуття від завданих ударів, нервові переживання від приниження, що негативно вплинуло на його звичний спосіб життя.

Описана ситуація значно ускладнила і порушила звичний ритм повсякденного життя позивача, оскільки додалися візити у поліцію та медичні заклади, необхідно було придбати новий телефон, витратити свої кошти, продовжувати лікування зубів. Також у ОСОБА_1 через пережитий стрес внаслідок ситуації з`явився страх, що такі конфлікти можуть повторитись в майбутньому, оскільки з ОСОБА_2 вони є сусідами.

Позивач є пенсіонером і хуліганські дії відповідача для нього є значним потрясінням, що призвело до вимушених змін у життєвих стосунках. Позивач був змушений докладати зусилля, які необхідні для відновлення попереднього стану.

24 березня 2025 року судом зареєстрована заява представника позивача ОСОБА_1 - адвокатки Карпи М. М. про зменшення позовних вимог; просить стягнути з ОСОБА_2 на користь позивача лише моральну шкоду в розмірі 5 000,00 грн.

У судовому засіданні, яке відбулося 24 березня 2025 року, суд протокольною ухвалою, без оформлення окремого документа, закрив підготовче провадження та призначив справу до розгляду по суті.

Позивач ОСОБА_1 , його представник адвокат Карпа М. М. підтримали зменшені позовні вимоги, просили їх задовольнити в повному обсязі. Вважають, що внаслідок протиправних дій відповідача ОСОБА_1 зазнав душевних хвилювань та був змушення відвідати травмпункт, звернутися за стоматологічною допомогою, придбати новий телефон, що призвело до зміни способу його повсякденного життя. Він переживав за те, що ОСОБА_2 образив його дружину, пив заспокійливі.

Відповідач ОСОБА_2 , його представник - адвокат Строцень Т. О. щодо задоволення позовних вимог категорично заперечили, покликалися на доводи, які виклали у описаних вище письмових поясненнях. Відповідач повідомив суду, що конфліктна ситуація у нього розпочалася з позивачем з вини дружини ОСОБА_1 , яка висловлювала словесні образи в його сторону. Так, в подальшому була бійка, де саме позивач та його син наносили удари відповідачу, проте він почав кричати, порушники злякалися і втекли.

Допитаний у судовому засіданні в процесуальному статусі свідка позивач ОСОБА_1 , суду пояснив, що на початку липня 2024 року між його дружиною та сусідом ОСОБА_2 виник конфлікт, який відбувався у дворі будинку АДРЕСА_1 . Дружина позивача відпочивала у квартирі на першому поверсі та зробила ОСОБА_2 зауваження через те, що він голосно розмовляв, на що він її «послав». Позивач вийшов, щоб поговорити з відповідачем про його поведінку, на що останній в його сторону також нецензурно висловився. Після цього ОСОБА_1 пішов на каву у 29 будинок, куди через деякий час підійшов і ОСОБА_2 . Відповідач придбав сигарети і почав ображати позивача, хотів вдарити його ногою, але був нетверезий. В той же час ОСОБА_1 відволікся, а ОСОБА_2 скористався цим, розбив йому губу, телефон, «поставив» синяк під оком. Потім відповідач почав душити позивача, однак ОСОБА_1 його відштовхнув і пішов додому, звідки викликав поліцію. В подальшому позивач звернувся у травмпункт, через розбиту губу він не міг їсти і пити, звертався в обласну поліклініку, щоб відновити протез. Через дії ОСОБА_2 в ОСОБА_1 піднявся тиск, його мобільний телефон поламався і він змушений був купити новий телефон. До лікаря позивач звертався, бо внаслідок удару ОСОБА_2 в нього «вилетів» зуб, відповідач ударив позивача у верхню губу і протез тріснув. ОСОБА_2 вибив йому нижній зуб, а протез стояв на верхній щелепі. Поліцію ОСОБА_1 викликав з іншого телефону, попередньо він порадився з дружиною. Поліція приїхала через 5 хв., однак з`ясувалося, що поліцейські прибули на виклик ОСОБА_2 .

Допитана у судовому засіданні в якості свідок ОСОБА_4 , суду пояснила, що позивачу приходиться дружиною та може повідомити, що у липні 2024 року її сусід ОСОБА_5 голосно розмовляв у дворі будинку. Свідок відчинила вікно та зробила йому з цього приводу зауваження, на що відповідач її «послав», а тому вона покликала чоловіка, щоб він з цього приводу зробив ОСОБА_2 зауваження. ОСОБА_1 вийшов у двір та звернувся до відповідача, сказав йому, що він не має права так говорити зі свідком. Через 20 хв. чоловік пішов на каву, а повернувся з магазину з синяком під оком, трусився. ОСОБА_1 повідомив, що ОСОБА_2 побив його, зламав зубний протез, вибив зуб та розбив телефон. Позивач звернувся у травмпункт, а після того звертався до стоматолога, він не міг їсти, хвилювався. Чоловік прийшов з магазину взяв телефон та подзвонив у поліцію, ОСОБА_1 пояснював, що його побив сусід ОСОБА_5 . Вдома у позивача нікого не було, син ходив по сигарети, тільки свідок і її чоловік були у квартирі, коли приїхали поліцейські.

Допитана у судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_6 , суду пояснила, що в неприязних стосунках зі сторонами не перебуває. ОСОБА_1 і ОСОБА_2 є її сусідами, вони всі проживають у одному будинку на АДРЕСА_2 . Влітку минулого року свідок з ОСОБА_2 сиділи на лавці біля третього під`їзду будинку, говорили, не кричали. В цей час відкрила вікно дружина ОСОБА_1 і звернулася до них з фразою «що то за свіданіє», повідомила, що цілу ніч не спала. ОСОБА_4 і ОСОБА_2 перекинулися матюками. Після цього прийшов ОСОБА_1 і сказав, що скаже «пацанам», щоб розібралися з ОСОБА_2 . Тоді ж відповідач пішов у магазин, а за ним слідом пішли ОСОБА_7 старший і менший. Через деякий час відповідач повернувся побитий і з телефону свідка викликав працівників поліції. Зі слів продавця магазину свідку відомо, що ОСОБА_2 били ОСОБА_1 та його син. Свідок не бачили, щоб після побиття ОСОБА_2 батько і син ОСОБА_7 поверталися додому. Поліцейським свідок повідомила, що ОСОБА_2 були нанесені тілесні ушкодження і вони це фіксували. ОСОБА_2 не хотів знімати побої, бо Біляєви є його сусідами, але говорив, що позивач і його син били його. Прізвища, імені та по батькові продавця магазину свідок не знає.

Відтак, заслухавши пояснення сторін та їх представників, покази свідків дослідивши та оцінивши докази у справі в їх сукупності, суд встановив наступні обставини справи.

Постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 26 липня 2024 року, справа № 607/16412/24, ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді адміністративного штрафу у розмірі 51 (п`ятдесят одна) 00 грн.

Судом встановлено, що 09 липня 2024 року о 19 год. 23 хв. ОСОБА_2 перебуваючи в громадському місці по вул. 15 Квітня, буд. 27, в м. Тернополі біля під`їзду №3, висловлювався в сторону ОСОБА_1 нецензурною лайкою, ображав його честь та гідність, вдарив ОСОБА_1 в область обличчя з хуліганських мотивів з метою порушення громадського порядку та спокою громадян, поводив себе зухвало. Таким чином, ОСОБА_2 вчинив правопорушення, передбачене ст. 173 КУпАП. Також 09 липня 2024 року о 19 год. 21 хв. ОСОБА_2 перебуваючи в громадському місці по вул. 15 Квітня, буд. 27, в м. Тернополі біля під`їзду №3, висловлювався в сторону ОСОБА_8 нецензурною лайкою, ображав її честь та гідність, з хуліганських мотивів з метою порушення громадського порядку та спокою громадян, поводив себе зухвало. Таким чином, ОСОБА_2 вчинив правопорушення, передбачене ст. 173 КУпАП (а.с. 8-9).

Згідно Постанови Тернопільського апеляційного суду від 02 вересня 2024 року у справі 607/16420/24, Постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 30 липня 2024 року, якою ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адмінправопорушення, передбаченого ст.173 КУпАП, - скасувати та закрити провадження в справі на підставі п. 1 ст.247 КУпАП за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення (а.с. 57-59).

Відповідно положень ч. 6 ст. 82 ЦПК України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

ОСОБА_1 звертався до працівників Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області щодо подій які відбулися 09 липня 2025 року, що стверджується листом-відповіддю Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області № Б-11-1 від 22 серпня 2024 року (а.с. 10-12). Зокрема, 09 липня 2024 року надійшло повідомлення від ОСОБА_1 про те, що за адресою: АДРЕСА_2 , сусід ОСОБА_5 в дворі будинку поблизу магазину побив заявника. За результатами розгляду даного звернення на ОСОБА_2 складено адміністративний протокол № 164956 за ст. 173 КУпАП. Також 09 липня 2024 року надійшло повідомлення від лікаря ЕМД Тулякова про само звернення ОСОБА_1 , діагноз: забійна рана верхньої губи, забій гематома правого ока, амбулаторне лікування, травму отримав о 20:00, побили відомі по АДРЕСА_3 . Також ОСОБА_1 10 липня 2024 року звертався до працівників поліції з приводу подій 09 липня 2025 року та просив притягнути до відповідальності ОСОБА_2 .

Згідно консультативного висновку спеціаліста № 6104 від 16 жовтня 2024 року, діагноз ОСОБА_1 : забійна рана верхньої губи, забій, гематома правої пара орбітальної ділянки. Позивачу рекомендовано явку до ортодонта, до якого він звертався за наданням стоматологічної допомоги, що стверджується листом за вих. № 3122 від 16 жовтня 2024 року КНП «Тернопільська стоматологічна поліклініка» Тернопільської міської ради (а.с. 14, 15).

На підведення позивачем матеріальної шкоди подано квитанції на суми: 4 210,00 грн, 1 911,00 грн, 1045,00 грн (а.с.16).

Згідно характеристики ДП «Люкс-Житло» ПП «Люкс» № 15/08/24-1 від 15 серпня 2024 року, ОСОБА_1 зареєстрований та проживає за адресою АДРЕСА_4 , та за час проживання на нього скарг не надходило (а.с. 17).

ОСОБА_1 отримує пенсію за віком, що стверджується пенсійним посвідченням № НОМЕР_1 серії НОМЕР_2 , виданим Пенсійним фондом України 12 жовтня 2010 року (а.с. 7).

Відтак, проаналізувавши вищенаведене, суд дійшов до висновку, що до виниклих спірних правовідносин слід застосувати наступні норми матеріального та процесуального права.

Частиною 1 статті 15 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до частини першої, пункту дев`ятого та абзацу дванадцятого частини другої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

За змістом положень указаних норм права суд шляхом вчинення провадження у справах здійснює захист осіб, права й охоронювані законом інтереси яких порушені або оспорюються. Розпорядження своїм правом на захист є приписом цивільного законодавства і полягає в наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором.

Встановивши наявність в особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, про захист яких подано позов, суд з`ясовує наявність чи відсутність факту їх порушення або оспорення і відповідно ухвалює рішення про захист порушеного права або відмовляє позивачу в захисті, встановивши безпідставність та (або) необґрунтованість заявлених вимог.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 грудня 2020 року, справа № 752/17832/14-ц, визначено, що моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливості реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення стосунків з людьми, які його оточують, інших негативних наслідків морального характеру.

Компенсація моральної шкоди повинна відбуватися в будь-якому випадку її спричинення право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди виникає внаслідок порушення права особи незалежно від наявності спеціальних норм законодавства (постанова Великої Палати Верховного Суду від 01 вересня 2020 року у справі № 216/3521/16-ц). Така позиція відповідає практиці ЄСПЛ (рішення від 22 лютого 2005 року у справі «Новоселецький проти України» (Novoseletskiy v. Ukraine, заява № 47148/99).

Звертаючись до суду з цим позовом, ОСОБА_1 зазначає, що внаслідок дій відповідача йому було спричинено моральну шкоду, події 09 липня 2024 року значно ускладнили і порушили звичний ритм повсякденного життя позивача, оскільки додалися візити в поліцію та медичні заклади. Через пережитий стрес у ОСОБА_1 з`явився страх, що такі конфлікти можуть повторитися в майбутньому, оскільки ОСОБА_2 є його сусідом. Хуліганські дії відповідача для позивача є значним потрясінням, що пов`язано із тим, що ОСОБА_1 є особою пенсійного віку, а тому він змушений був докладати зусилля, які необхідні для відновлення попереднього стану.

Статтею 23 ЦК України визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до частини другої цієї статті моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від вини фізичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів (частина перша статті 1168 ЦК України).

У пунктах 3, 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" судам роз`яснено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Позивач просив стягнути з відповідача 5 000,00 грн грошового відшкодування моральної шкоди, однак суд, з урахуванням причин конфлікту між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , обставин бійки між сторонами, тяжкості спричинених позивачу тілесних ушкоджень, його хвилювань, необхідності вживати заходів для того, щоб відновитися від негативних наслідків цієї події, вважає достатньою суму грошового відшкодування моральної шкоди в розмірі 3 000,00 грн.

Факт заподіяння моральної шкоди, на думку суду, є доведеним і очевидним, оскільки є наслідком протиправних дій відповідача.

Розмір моральної шкоди визначається з урахуванням суті позовних вимог, характеру дій особи, яка спричинила шкоду, фізичних та моральних страждань потерпілого, а також інших негативних наслідків.

Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди у даному конкретному випадку, суд також враховує характер моральних страждань позивача, як наслідок неправомірних дій відповідача, ступінь вини ОСОБА_2 , характер та обсяг душевних страждань ОСОБА_1 , поведінку відповідача та тривалість завданої позивачу моральної шкоди, а також суд застосовує принцип розумності й справедливості, та з урахуванням цієї сукупності виснує про те, що сума у розмірі 3 000,00 грн є достатньою для відшкодування ОСОБА_1 моральної шкоди.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином, згідно вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 726,72 грн (3 000,00 * 1 211,20 : 5 000,00), пропорційно до задоволеної частини позовних вимог.

Питання про стягнення судового збору з відповідача в користь держави судом вирішено з огляду на те, що при відкритті провадження у справі було відстрочено ОСОБА_1 сплату судового збору до ухвалення судового рішення у справі.

Керуючись ст.ст. 2, 4, 12, 13, 7678, 83, 206, 258268, 273, 352355 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 3 000,00 грн на відшкодування моральної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави 726,72 грн судового збору.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційної скарги не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Тернопільського апеляційного суду.

Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 Цивільного процесуального кодексу України.

Позивач: ОСОБА_1 ,РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса місця проживання: АДРЕСА_5 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_6 .

Суддя Тернопільського міськрайонного суду

Тернопільської області О. Герчаківська