Справа № 461/6887/25
Провадження № 2/461/3324/25
У Х В А Л А

про забезпечення позову

22.08.2025 м. Львів

Галицький районний суд міста Львова у складі головуючого судді Кітова О.В., розглянувши у порядку письмового провадження заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, -

в с т а н о в и в :

21 серпня 2025 року на розгляд до Галицького районного суду м. Львова надійшла позовна заява ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , у якій позивачі просять стягнути з відповідачки заподіяну майнову шкоду у розмірі 1'349'381,42 грн. та 150'000,00 грн. моральної шкоди, яка спричинена відповідачкою у зв`язку з неналежним утриманням належного їй на праві власності підвального приміщення загальною площею 33,7 кв.м., яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , та яке розташоване безпосередньо під квартирою позивачів.

Разом із позовною заявою позивачі подали до суду заяву про забезпечення позову, у якій просять вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на належне відповідачці ОСОБА_3 нежитлове приміщення загальною площею 33,7 кв. м. за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер майна № 3442745) у межах суми заявлених позовних вимог у розмірі 1'499'381,42 грн.

В обґрунтування поданої заяви зазначають, що позивачам на праві власності належить квартира АДРЕСА_2 . Безпосередньо під цією квартирою є підвальне приміщення, яке належить відповідачу на праві власності, що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 437000032 від 25.07.2025. Згідно з цією довідкою ОСОБА_3 на праві власності належать нежитлові приміщення загальною площею 33,7 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер майна № 3442745). У зв?язку з неналежним утриманням відповідачкою належного їй на праві власності підвального приміщення, яке розташоване під квартирою позивачів має місце замокання зовнішніх та внутрішніх стін, пліснява, руйнація штукатурки, а також відбулось руйнування дерев?яного перекриття та як наслідок підлоги у квартирі, наявні місця трухляви та викривлення горизонту укладання дошок. Як вбачається з інформації про технічне обстеження Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва (реєстр. № TO01:7706-3717-4427-0100, документ № 216 від 16.06.2025) ФОП ОСОБА_4 склав висновок про технічний стан несучих конструкцій за матеріалами обстежень (копії витягу та висновку додані до позовної заяви). Складений висновок є негативним: об?єкт неможливий до експлуатації, стан аварійний. Можливою причиною виявлених недоліків за цим попереднім висновком вказано, що внаслідок підшивки стелі підвального приміщення гіпсокартонними плитами (прим. - у належному відповідачу на праві власності підвальному приміщенні) дерев?яні перекриття та підлога не вентильовані. У цьому ж висновку надано рекомендації щодо усунення недоліків, а саме: очистити поверхню стін до цегли, провести антисептувальним розчином, поштукатурити стіни (з подальшим безпіщаним накриттям, фарбуванням тощо); провести демонтаж гіпсокартонних плит у підвальному приміщенні або замінити на матеріал, що пропускає повітря («дихає»); провести заміну дерев?яного перекриття з подальшим улаштуванням нових підлог. Згідно зі складеними ФОП ОСОБА_5 кошторисів та договірної ціни станом на 9 липня 2025 року на капітальний ремонт перекриття житлового будинку по АДРЕСА_3 всього вартість необхідних ремонтних робіт у зв?язку із заподіяною шкодою внаслідок неналежного утримання відповідачем підвального приміщення складає 1 349 381 грн. 42 коп. (один мільйон триста сорок дев?ять тисяч триста вісімдесят одна гривня 42 коп.) (копія локального кошторису та договірної ціни додані до позовної заяви). Оскільки, відповідачка не отримала претензії (така повернулась за терміном зберігання) та жодним чином не реагує на спроби в позасудовий спосіб врегулювати питання відшкодування збитків та проведення ремонтних робіт очевидним є те, що остання намагається уникнути відповідальності за заподіяну позивачам шкоду та вживатиме заходів з метою ухилення від необхідності відшкодування таких збитків, в тому числі, шляхом продажу належного їй нежитлового підвального приміщення. Відтак, невжиття заходів забезпечення позову у виді накладення арешту на належне відповідачці нежитлове підвальне приміщення, загальною площею 33,7 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер майна №3442745), що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №437000032 від 25.07.2025 (п.1 ч.1 ст.150 ЦПК України) може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення моїх порушених чи оспорюваних прав або інтересів.

За змістом положень ч.13 ст.7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (ч. 1 ст. 153 ЦПК України).

Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши подану заяву про забезпечення позову, мотиви і обґрунтування заяви, суд дійшов до таких висновків.

Відповідно до ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

Згідно з пунктом 1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову (ч. 2 ст. 150 ЦПК України).

Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (ч. 3 ст. 150 ЦПК України).

Співмірність передбачає врахування господарським судом співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Отже, аналізуючи викладене, можна дійти до висновку, що метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Правова позиція Верховного Суду в питаннях забезпечення позову зводиться до того, що суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості й адекватності заявлених вимог щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Під час вирішення питання щодо забезпечення позову, обґрунтованість позову не досліджується, адже питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду клопотання про забезпечення позову (постанова Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 08.10.2018 у справі № 913/257/18).

Слід зауважити, що розгляд справи по суті - це безпосередньо вирішення спор судом з винесенням відповідного рішення, у свою чергу забезпечення позову - це вжиття заході щодо охорони інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача. Такі заходи здійснюються до вирішення справи по суті з метою створення можливості реального та ефективного виконання рішення суду. Подібний правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 травня 2021 року у справі № 914/1570/20.

За таких обставин, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд, в першу чергу, повинен оцінити доводи заявника на підтвердження того, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого перебуває справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача чи інших учасників справи з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь особи, яка звернулась з позовом, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Тобто метою заходу забезпечення є підтримання status quo, поки суд не визначиться щодо виправданості цього заходу. Тимчасовий захід спрямований на те, щоб протягом судового розгляду щодо суті спору суд залишався в змозі розглянути позов заявника за звичайною процедурою. Тимчасові забезпечувальні заходи мають на меті забезпечити протягом розгляду продовження існування стану, який є предметом спору (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Кюблер проти Німеччини» (заява №32715/06).

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (постанови Верховного Суду від 21.10.2021 у справі № 910/20007/20, від 10.12.2019 у справі № 910/18739/16 та ін.).

При цьому, заявлені позивачем вимоги є вимогами майнового характеру.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 12 липня 2022 року в справі № 910/8482/18 (910/4866/21) вказано, що: «під час розгляду заяви про застосування такого заходу забезпечення позову, як накладення арешту на майно або грошові кошти, суд має виходити з того, що цей захід забезпечення обмежує право особи користуватись та розпоряджатись грошовими коштами або майном, а тому може застосуватись у справі, у якій заявлено майнову вимогу, а спір вирішується про визнання права (інше речове право) на майно, витребування (передачу) майна, грошових коштів або про стягнення грошових коштів; при цьому піддані арешту грошові кошти обмежуються розміром позову та можливими судовими витратами, а арешт майна має стосуватись майна, що належить до предмета спору; подібні правові позиції викладено у постановах Верховного суду від 14 серпня 2018 року у справі № 916/10/18, від 13 жовтня 2020 року у справі №917/273/20, від 16 лютого 2021 року у справі №910/16866/20, від 09 червня 2021 року у справі №10/5026/290/2011(925/1502/20); при цьому такий вид забезпечення позову не призведе до невиправданого обмеження майнових прав відповідача, оскільки арештоване майно фактично перебуває у володінні власника, а обмежується лише можливість розпоряджатися ним».

Накладення арешту на нерухоме майно відповідачки не може призвести до невиправданого обмеження її майнових прав, оскільки арештоване майно фактично залишиться у володінні власника, а буде обмежено лише можливість розпоряджатися ним. Вказане дійсно може слугувати додатковою гарантією для позивачів того, що рішення суду у разі задоволення позову, буде реально виконане та позивачі отримають задоволення своїх вимог.

Отже, за встановлених обставин, застосування заходу забезпечення позову є безпосередньо пов`язаним з предметом позову.

Згідно з ч. 6 ст. 153 ЦПК України, про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Оцінюючи наведені позивачами обставини, в обґрунтування заяви про забезпечення позову та надані докази, суд дійшов до висновку про наявність правових підстав для її задоволення.

Окрім того, суд не вбачає підстав вимагати від позивачів забезпечити відшкодування збитків відповідачки, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення). Обставини, за яких суд зобов`язаний застосовувати зустрічне забезпечення у відповідності до положень ч. 3 ст. 154 ЦПК України, відсутні. Встановлено наявність зареєстрованого місця знаходження позивача, крім цього, у суду не виникає сумніву щодо достатності майна позивача для відшкодування можливих збитків відповідача, що можуть бути спричинені забезпеченням у випадку відмови у позові.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 151, 152, 153 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування шкоди - задоволити.

Накласти арешт на належне відповідачці ОСОБА_3 нежитлове приміщення загальною площею 33,7 кв. м. за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер майна № 3442745) у межах суми заявлених позовних вимог у розмірі 1'499'381,42 грн.

Стягувач-1: ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_3 ; РНОКПП НОМЕР_1 );

Стягувач-2: ОСОБА_2 (адреса: АДРЕСА_3 ; РНОКПП НОМЕР_2 );

Боржник: ОСОБА_3 (адреса: АДРЕСА_4 ; РНОКПП НОМЕР_3 ).

Копію ухвали про забезпечення позову направити сторонам по справі, а також державному (приватному) виконавцю для негайного виконання та вжиття відповідних заходів.

Суд роз`яснює, що у відповідності до ч. 4 ст. 157 ЦПК України, особи, винні в невиконанні ухвали про забезпечення позову, несуть відповідальність, встановлену законом.

Ухвала суду може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного суду.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала суду набирає законної сили в порядку ст. 261 ЦПК України.

Повний текст ухвали складений та підписаний 22.08.2025.

Суддя Олександр КІТОВ