Справа №1713/1145/12
Провадження №2-п/567/9/25
УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

28 серпня 2025 року м. Острог

Суддя Острозького районного суду Венгерчук А.О., розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення у справі № 1713/1145/12 за позовом ТОВ Горинь Агро до ОСОБА_1 про стягнення 212318 гривень 82 копійки спричиненого матеріального збитку,

встановив:

26.08.2025 до Острозького районного суду Рівненської області надійшла заява відповідача ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Острозького районного суду Рівненської області від 31.10.2012 по цивільній справі № 1713/1145/12 за позовом ТОВ Горинь Агро до ОСОБА_1 про стягнення 212318 гривень 82 копійки спричиненого матеріального збитку, в якій просить: поновити строк на подачу заяви про перегляд заочного рішення, переглянути заочне рішення, скасувати його та призначити справу до нового розгляду в загальному порядку.

Суд, ознайомившись із вказаною заявою та доданими до неї документами, приходить до висновку про залишення заяви про перегляд заочного рішення без руху, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 284 ЦПК України заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Відповідно до ст. 285 ЦПК України: заява про перегляд заочного рішення повинна бути подана у письмовій формі. У заяві про перегляд заочного рішення повинно бути зазначено: 1) найменування суду, який ухвалив заочне рішення; 2) ім`я (найменування) відповідача або його представника, які подають заяву, їх місце проживання чи місцезнаходження, номер засобів зв`язку; 3) обставини, що свідчать про поважність причин неявки в судове засідання та (або) неповідомлення їх суду, а також причини неподання відзиву, і докази про це; 4) посилання на докази, якими відповідач обґрунтовує свої заперечення проти вимог позивача; 5) клопотання про перегляд заочного рішення; 6) перелік доданих до заяви матеріалів. 3.Заява про перегляд заочного рішення підписується особою, яка її подає. До заяви про перегляд заочного рішення додаються її копії за кількістю учасників справи та копії всіх доданих до неї матеріалів. До заяви про перегляд заочного рішення, поданої представником відповідача, додається довіреність або інший документ, який підтверджує його повноваження. 6.До заяви про перегляд заочного рішення додається документ про сплату судового збору. До заяви про перегляд заочного рішення додаються докази, на які посилається заявник. До неналежно оформленої заяви про перегляд заочного рішення застосовуються положення статті 185 цього Кодексу.

У заяві про перегляд заочного рішення відсутнє найменування суду до якого звертається заявник, оскільки подана ним заява направлена не на ім`я суду, а на конкретне ім`я в.о. голови суду.

Також, у поданій заяві взагалі відсутні засоби зв`язку із заявником чи його представником. Відсутні місце проживання чи місцезнаходження, номер засобів зв`язку теж не вказаний, ні номерів телефону, ні адреси електронної пошти.

В порушення вимог ст. 285 ЦПК України до заяви про перегляд заочного рішення не надано доказів, що свідчать про поважність причин неявки в судове засідання відповідача та неповідомлення їх суду. Також, в заяві відсутні будь-які посилання на докази, якими відповідач обґрунтовує свої заперечення проти вимог позивача, та не додано відповідні докази до заяви, як і відсутнє саме обґрунтування заперечень проти позову з підкріпленням відповідних доказів.

Разом з тим, заявником не надано доказів, щодо дати коли та за яких обставин заявник дізнався про наявність вказаного оскаржуваного рішення суду.

Заявник не вказує, чи по виконанню вказаного рішення відкрито виконавче провадження та чи вказане рішення не виконано станом на час звернення із даною заявою, як і не вказано чи воно зверталося до виконання у встановленому законом порядку.

Також, з поданого рішення суду встановлено, що воно було видане секретарем суду 06.08.2025, однак із матеріалів заяви не вбачається, та не підтверджується належними доказами, що заявник дізнався про вказане рішення саме цього числа і що копія судового рішення ним не отримувалася раніше.

Слід зазначити, що зазначені в ухвалі суду недоліки поданої заяви не є надмірним формалізмом чи обмеженням доступу до правосуддя, оскільки являє собою прояв забезпечення реалізації балансу принципу верховенства права та принципів цивільного судочинства щодо рівності усіх учасників судового процесу перед законом і судом, юридичної визначеності та диспозитивності.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, сформульованою, зокрема, в рішеннях від 20 травня 2010 у справі "Пелевін проти України" (пункт 27), від 30 травня 2013 у справі "Наталія Михайленко проти України" (пункт 31), в яких зазначено, що право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг, оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою; регулювання може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб та ресурсів суспільства та окремих осіб.

Згідност.124Конституції України юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір.

Проте поняття «юридичного спору» має тлумачитися широко, виходячи з підходу Європейського суду з прав людини до тлумачення поняття «спір про право» (пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод). Зокрема, Європейський суд з прав людини зазначає, що відповідно до духу Конвенції поняття «спору про право» має розглядатися не суто технічно, йому слід надавати сутнісного, а не формального значення.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

З урахуванням викладеного, відсутність предмету спору унеможливлює вирішення справи по суті незалежно від обґрунтованості позову, а відповідно і здійснення ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів осіб.

Відповідно до роз`яснень, викладених у пункті 13Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року N 14 "Про судове рішення у цивільній справі", резолютивна частина повинна мати вичерпні, чіткі, безумовні й такі, що випливають зі встановлених фактичних обставин, висновки по суті розглянутих вимог і залежно від характеру справи давати відповіді на інші питання, зазначені у статтях 215-217 ЦПК(діючого на той час). У ній, зокрема, має бути зазначено й висновок суду по суті позовних вимог: які саме права позивача визнано або поновлено; конкретні дії, які відповідач повинен вчинити та на чию користь, або інший передбачений законом спосіб захисту порушеного права.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, згідно положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-який позов, що стосується його цивільних прав і обов`язків, Проте право на звернення до суду не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави. Щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони й обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

Право на доступ до правосуддя не є абсолютним, на цьому наголошує і Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях «Голдер проти Великої Британії» від 21.02.1975 року, «Жоффр де ля Прадель проти Франції» від 16.12.1992 року. Відтак, в кожному випадку позивач при зверненні до суду із позовом повинен дотримуватися норм процесуального законодавства.

Таким чином, доступ до правосуддя здійснюється шляхом точного, послідовного і неухильного дотримання заявником певного процесуального алгоритму, що в даному випадку передбачений ЦПК України.

У зв`язку з наведеним, залишення заяви без руху з підстав, передбачених законом не є порушенням права на справедливий судовий захист.

Вказані недоліки позовної заяви унеможливлюють відкриття провадження по справі.

Відповідно до ч.1, 2 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Недоліки заяви слід усунути протягом семи днів з дня отримання даної ухвали шляхом подання позовної заяви з виправленими недоліками, зазначеними в наявній ухвалі суду з наданням її копії та копії всіх документів, що додаються до неї, відповідно до кількості сторін по справі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.175, 185, 260, 261 ЦПК України

постановив:

заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення у справі № 1713/1145/12 за позовом ТОВ Горинь Агро до ОСОБА_1 про стягнення 212318 гривень 82 копійки спричиненого матеріального збитку залишити без руху.

Надати заявнику строк для усунення недоліків заяви протягом семи днів з дня отримання даної ухвали.

Роз`яснити заявнику та його представнику, що в разі якщо у вказаний строк недоліки заяви не будуть усунуті, заява вважається неподаною і повертається.

Копію ухвали надіслати представнику заявнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя Острозького районного судуВенгерчук А.О.