Справа № 127/8273/25
Провадження №22-ц/801/1677/2025
Головуючий у суді 1-ї інстанції Ан О. В.
Доповідач:Панасюк О. С.
УХВАЛА

26 серпня 2025 рокуСправа № 127/8273/25м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Панасюка О. С. (суддя доповідач),

суддів Ковальчука О. В., Сала Т. Б.,

вирішуючи питання про призначення до розгляду цивільної справи за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Солвентіс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованостіза апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Солвентіс» на рішення Вінницького міського суду Вінницької області у складі судді Ан О. В. від 15 травня 2025 року,

в с т а н о в и в:

23 червня 2025 року до Вінницького апеляційного суду надійшла ця апеляційна скарга, в якій одночасно Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Солвентіс» (змінено найменування з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Пінг-Понг») (далі ТОВ «ФК «Солвентіс») клопотало про:

1. долучення додаткових доказів, зокрема:

- результати пошуку в базі даних WHOIS;

- правила надання фінансових кредитів Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» (далі ТОВ «Мілоан»);

- копію витягу з додатку № 1 (реєстру прав вимоги № 1) до договору факторингу № 01/04 від 01 квітня 2020 року;

2. витребування у Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк»:

- інформації чи було емітовано на ім`я ОСОБА_1 платіжну картку № НОМЕР_1 ;

- виписки про рух грошових коштів з карткового рахунку, відкритого до платіжної картки № НОМЕР_1 за період з 14 лютого 2020 року по 18 лютого 2020 року з відображенням часу зарахування коштів;

- інформації щодо номеру телефону, на який відправляється інформація про підтвердження здійснення операцій (фінансовий номер телефону) за платіжною карткою № НОМЕР_1 за період з 14 лютого 2020 року по 18 лютого 2020 року;

- інформації, чи знаходиться номер телефону НОМЕР_2 в анкетних даних ОСОБА_1 .

Крім того 07 липня 2025 року ТОВ «ФК «Солвентіс» подало клопотання про долучення додаткових доказів, зокрема:

- хронологію вчинення дій щодо укладення кредитного договору у формі електронного правочину № 1266396 від 13 лютого 2020 року;

- інформація з електронного файлу (LogFile застосування коду) щодо підтвердження підписання позичальником електронним підписом одноразовим ідентифікатором електронного повідомлення про прийняття пропозиції укласти кредитний договір у формі електронного правочину № 1266396 від 13 лютого 2020 року;

- скріншот з ITC товариства щодо направлення СМС з одноразовим ідентифікатором для підписання договору;

- довідку по заяві на кредит № 1266396 від 13 лютого 2020 року;

- фото позичальника з паспортом завантажене до особистого кабінету;

- фото витягу про місце реєстрації завантажене до особистого кабінету.

Обґрунтовуючи поважність не подання цих доказів до суду першої інстанції ТОВ «ФК «Солвентіс» покликалося на те, що ці докази не могли бути подані раніше з об`єктивних причин - через відсутність у позивача доступу до них, тому що сервери, апаратне та програмне забезпечення, засоби захисту інформації, мережеві компоненти тощо, за допомогою яких функціонує інформаційно-телекомунікаційна система первісного кредитора - ТОВ «Мілоан», перебувають у виключному володінні останнього, а надання таких доказів не передбачено умовами укладеного договору відступлення права вимоги (факторингу).

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 10 липня 2025 року відкрито провадження у цій справі та встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу.

Впродовж встановленого судом строку відзиву на апеляційну скаргу та заперечення щодо поданих клопотань не надходило.

Відповідно до частини першої статті 365 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) суддя-доповідач у порядку підготовки справи до апеляційного розгляду: вирішує питання щодо поважності причин неподання доказів до суду першої інстанції (пункт 5); за клопотанням сторін та інших учасників справи вирішує питання про виклик свідків, призначення експертизи, витребування доказів, судових доручень щодо збирання доказів, залучення до участі у справі спеціаліста, перекладача (пункт 6); вчиняє інші дії, пов`язані із забезпеченням апеляційного розгляду справи (пункт 8).

За загальними принципами цивільного судочинства змагальності та диспозитивності (статті 12, 13 ЦПК України) сторони є рівними у своїх правах щодо подання доказів та вільними у виборі способів доказування.

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з частинами першою - четвертою, восьмою статті 83 ЦПК України сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.

Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу.

Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

Право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом (частина перша статті 126 ЦПК України).

За приписами статті 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Одночасно із поданням заяви про поновлення процесуального строку має бути вчинена процесуальна дія (подана заява, скарга, документи тощо), щодо якої пропущено строк. Пропуск строку, встановленого законом або судом учаснику справи для подання доказів, інших матеріалів чи вчинення певних дій, не звільняє такого учасника від обов`язку вчинити відповідну процесуальну дію. Про поновлення або продовження процесуального строку суд постановляє ухвалу.

Таким чином обов`язок подавати докази покладається на учасників справи, що реалізовується у передбачених нормами процесуального права порядку та строки, а у разі наявності поважної причини недотримання цих строків, суд приймає такі докази, якщо особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

Згідно зі статтею 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до частини першої та третьої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина перша статті 2 ЦПК України).

Принципи змагальності сторін та диспозитивності, рівності усіх учасників судового процесу перед законом та судом є складовими основних засад цивільного судочинства. Зокрема принцип змагальності сторін покладає на кожну із них обов`язок доведення обставин, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій, суд лише сприяє їм у реалізації процесуальних прав.

Принцип диспозитивності полягає у тому, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів не є обов`язком суду, учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Вирішуючи питання щодо дослідження доказів, які без поважних причин не були подані до суду першої інстанції, апеляційний суд повинен ураховувати як вимоги статті 83 ЦПК України щодо строків подання доказів, так і вимоги частини першої статті 44 ЦПК щодо обов`язку особи, яка бере участь у справі, добросовісно здійснювати свої права та виконувати процесуальні обов`язки, а також виключне значення цих доказів для правильного вирішення справи.

Такі висновки узгоджуються з висновками Верховного Суду у постанові від 25 листопада 2020 року у справі № 752/1839/19.

Дослідження нових доказів провадиться зокрема, у таких випадках: якщо докази існували на час розгляду справи судом першої інстанції, але особа, яка їх подає до апеляційного суду, з поважних причин не знала й не могла знати про їх існування; докази існували на час розгляду справи в суді першої інстанції і учасник процесу знав про них, однак з об`єктивних причин не міг подати їх до суду; додаткові докази, які витребовувалися раніше, з`явилися після ухвалення рішення судом першої інстанції; суд першої інстанції неправомірно виключив із судового розгляду подані учасником процесу докази, що могли мати значення для вирішення справи; суд першої інстанції необґрунтовано відмовив учаснику процесу в дослідженні доказів, що могли мати значення для вирішення справи (необґрунтовано відмовив у призначенні експертизи, витребуванні доказів, якщо їх подання до суду для нього становило певні труднощі тощо); наявні інші поважні причини для їх неподання до суду першої інстанції у випадку відсутності умислу чи недбалості особи, яка їх подає, або вони не досліджені судом унаслідок інших процесуальних порушень.

Аналогічні за змістом висновки містяться у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 10 квітня 2019 року у справі №145/474/17.

ТОВ «ФК «Солвентіс» звертаючись до суду апеляційної інстанції з клопотаннями про долучення та витребування доказів, не навів об`єктивних причин неможливості їх подання до суду першої інстанції.

Обґрунтування ТОВ «ФК «Солвентіс» про відсутність доступу до документів первісного кредитора ТОВ «Мілоан», не може бути визнано об`єктивною причиною, тому що ці докази, хоча й знаходилися у виключному володінні первісного кредитора, могли бути отримані іншим шляхом, зокрема шляхом направлення офіційних запитів до ТОВ «Мілоан» або ініціювання клопотання про витребування доказів у суді першої інстанції. Відсутність доступу до серверів та програмного забезпечення не є непереборною перешкодою для отримання документів, а є питанням, яке позивач мав вирішити на етапі розгляду справи в суді першої інстанції.

Враховуючи викладене апеляційний суд вважає, що в задоволенні клопотань необхідно відмовити, оскільки докази, які ТОВ «ФК «Солвентіс» просив долучити до матеріалів справи та інформація, яку він просив витребувати, є новими доказами, які не були подані до суду першої інстанції, заявниками не наведено поважних причин їх ненадання до суду першої інстанції та не надано доказів неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від них.

В порядку підготовки справи до апеляційного розгляду суддею - доповідачем проведені всі необхідні підготовчі дії, передбачені частиною першою статті 365 ЦПК України.

Оскільки апеляційна скарга подана на рішення суду про стягнення заборгованостіз ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (частина перша статті 369 ЦПК України), а тому справу необхідно розглядати без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами у порядку письмового провадження (частина тринадцята статті 7, частина перша статті 369 ЦПК України).

Керуючись статтями 365, 366, 369 ЦПК України

п о с т а н о в и в:

В задоволенні клопотань ТОВ «ФК «Солвентіс» про долучення та витребування доказів відмовити.

Підготовчі дії вважати закінченими.

Призначити справу до розгляду без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами.

Скерувати учасникам справи копії цієї ухвали для відома.

Ухвала набирає законної сили з моменту її постановлення та оскарженню не підлягає.

Головуючий О. С. Панасюк

Судді: О. В. Ковальчук

Т. Б. Сало