Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа № 185/2319/25

Провадження № 2/185/3530/25

02 вересня 2025 року м. Павлоград

Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі: головуючого судді Бабія С.О., за участю секретаря судового засідання Вакули В.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Павлоград цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ВІН ФІНАНС, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, про визнання іпотеки припиненою, -

ВСТАНОВИВ:

04.03.2025 позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 звернулися до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ВІН ФІНАНС» (до зміни найменування ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія»), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, про визнання іпотеки припиненою, скасування державної реєстрації іпотеки та заборони на нерухоме майно, витребування інформації зі Спадкового реєстру та стягнення судових витрат.

В обґрунтування позовних вимог позивачі зазначили, що їм належить на праві спільної часткової власності (по 1/3 частки кожному) квартира, розташована за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого Виконавчим комітетом Павлоградської міської ради 27 жовтня 1998 року. Право власності зареєстровано КП «Павлоградське міжміське бюро технічної інвентаризації» 16 серпня 2007 року, реєстраційний номер 20079628, номер запису 31 в книзі 17.

29 листопада 2007 року між ТОВ «Український промисловий банк» та позивачами укладено іпотечний договір № 1062/Zфквіп-07, посвідчений приватним нотаріусом Павлоградського міського нотаріального округу Нижник А.М., зареєстрований в реєстрі за № 2671. За умовами договору позивачі передали в іпотеку належну їм квартиру з метою забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором № 1062/ФКВ-07 від 29 листопада 2007 року, укладеним між ТОВ «Український промисловий банк» та ОСОБА_4 .

Іпотека забезпечувала вимоги Іпотекодержателя за кредитним договором № 1062/ФКВ-07 від 29 листопада 2007 року, за умовами якого ОСОБА_4 зобов`язався повернути кредит у розмірі 10 500,00 доларів США у строк до 28 листопада 2012 року, сплатити проценти, комісії та штрафні санкції.

На підставі іпотечного договору приватним нотаріусом Павлоградського міського нотаріального округу Нижник А.М. накладено заборону на відчуження предмету іпотеки до припинення іпотеки, зареєстровану в реєстрі за № 149, реєстраційний номер обтяження в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна 6125173 від 29 листопада 2007 року. До Державного реєстру іпотек внесений запис про обтяження (іпотеку) квартири, реєстраційний номер 6196393 від 10 грудня 2007 року.

19 травня 2014 року на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ковальчук С.П. внесений запис про обтяження (заборона на нерухоме майно) номер 5704499 на підставі договору іпотеки від 29 листопада 2007 року, реєстраційний номер 2671, договору купівлі-продажу прав вимоги № 2258 від 30 червня 2010 року, з заміною обтяжувача на ПАТ «Дельта Банк».

Право вимоги за кредитним договором було відступлено ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» (). Забезпеченням за кредитним договором виступала іпотека двокімнатної квартири загальною площею 53,1 кв. м. Заборгованість за кредитним договором станом на дату підписання договору відступлення прав вимоги (15 липня 2020 року) становила 12 373,99 доларів США, у т.ч. прострочена заборгованість за основним боргом 8 674,40 дол. США, за нарахованими відсотками 3 699,59 дол. США.

З інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно іпотекодержателем є ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» (змінило найменування на ТОВ «ВІН ФІНАНС»), номер запису про іпотеку 5704479 (перенесений реєстраційний номер 6196393 від 10 грудня 2007 року з Державного реєстру іпотек).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 помер. Згоди на забезпечення кредитних зобов`язань його правонаступниками позивачі не надають.

У судове засідання позивач, відповідач не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

На підставі ст. 280 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних матеріалів, ухваливши заочне рішення. Позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази, суд дійшов таких висновків.

Правовідносини сторін виникли 29 листопада 2007 року з укладенням іпотечного договору № 1062/Zфквіп-07, який забезпечував виконання зобов`язань за кредитним договором № 1062/ФКВ-07 від 29 листопада 2007 року між ТОВ «Український промисловий банк» та ОСОБА_4 .

Частиною 1 статті 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавецъ) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

За змістом до ч. 1 ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Виходячи зі змісту ст.ст. 526, 599 ЦК України, зобов`язання вважається виконаним належним чином, якщо таке виконання здійснене відповідно до умов договору та вимог законодавства, а якщо умови виконання не визначені у договорі або законі, то вони повинні бути виконані відповідно до звичаїв ділового обороту або до вимог, що зазвичай ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 575 ЦК України, іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про іпотеку», іпотека вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

За приписами статей 3, 17 Закону України «Про іпотеку», іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору. Іпотека припиняється у разі: припинення основного зобов`язання або закінчення строку дії іпотечного договору; реалізації предмета іпотеки відповідно до цього Закону; набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки; визнання іпотечного договору недійсним; знищення (втрати) переданої в іпотеку будівлі (споруди), якщо іпотекодавець не відновив її. Відомості про припинення іпотеки підлягають державній реєстрації у встановленому законодавством порядку.

Судом було витребувано від Першої павлоградської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області інформаційну довідку зі Спадкового реєстру про наявність (відсутність) посвідченого заповіту і спадкового договору, заведеної спадкової справи та виданого свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , актовий запис № 1607. Листом від 12.04.2025 Перша павлоградська державна нотаріальна контора повідомила, що після померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4 спадкову справу не заведено.

Згідно із ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до статей 608, 1218, 1219 ЦК України у зв`язку зі смертю боржника припиняються лише ті зобов`язання, які нерозривно пов`язані з його особою і не можуть бути виконані іншою особою, у той час як у результаті спадкування до спадкоємця переходять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцю на час відкриття спадщини й не припинилися у наслідок його смерті.

За змістом зазначених норм у разі смерті фізичної особи, боржника за зобов`язанням у правовідносинах, що допускають правонаступництво в порядку спадкування, обов`язки померлої особи (боржника) за загальним правилом переходять до іншої особи - її спадкоємців; таким чином, відбувається передбачена законом заміна боржників за зобов`язанням.

Згідно із ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до статті 1281 ЦК України спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги, та/або якщо вони спадкують майно, обтяжене правами третіх осіб.

Кредиторові спадкодавця належить пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, не пізніше шести місяців з дня одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину на все або частину спадкового майна незалежно від настання строку вимоги.

Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, протягом шести місяців з дня, коли він дізнався про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину.

Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги.

Стаття 1281 ЦК України не встановлює певного порядку пред`явлення вимог кредиторів. Пред`явлення вимог може відбуватися як безпосередньо спадкоємцю, так і через нотаріуса.

Згідно із статтею 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен зі спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора вони зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями і кредитором не встановлено інше. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передано спадкоємцям у натурі.

У разі смерті фізичної особи - боржника за зобов`язанням у правовідносинах, що допускають правонаступництво у порядку спадкування, обов`язки померлої особи (боржника) за загальним правилом переходять до іншої особи, її спадкоємця, тобто відбувається передбачена законом заміна боржника у зобов`язанні, який несе відповідальність у межах вартості майна, одержаного у спадщину.

Аналіз вказаних норм закону дає підстави для висновку, що строки пред`явлення кредиторами вимог до спадкоємців є обмежувальними (преклюзивними), тобто їх пропущення припиняє права кредиторів, у зв`язку з чим ці строки не призупиняються, не перериваються й не поновлюються.

При цьому, сплив цих строків має наслідком позбавлення кредитора права вимоги (припинення його цивільного права), а також припинення таких зобов`язань (подібний правовий висновок викладено у пункті 39 постанови Великої Палати Верховного Суду від 01.04.2020 у справі № 520/13067/17.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 08 квітня 2019 року у справі № 338/1769/15-ц (провадження № 61-26128св18) зазначено, що «правила статті 1281 ЦК України регулюють порядок пред`явлення кредитором спадкодавця вимог до спадкоємців щодо виконання зобов`язань спадкодавця перед своїм кредитором, а не порядок звернення стягнення на предмет іпотеки.

Згідно ч.1 ст. 523 ЦК України, порука або застава, встановлена іншою особою, припиняється після заміни боржника, якщо поручитель або заставодавець не погодився забезпечувати виконання зобов`язання новим боржником.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Згідно правової позиції Верховного Суду України, висловленої у Постанові від 19 червня 2024 року у справі № 756/15167/18 (провадження № 61-2778св24), незалежно від того, чи прийнято спадщину після смерті боржника, для визнання іпотеки припиненою відповідно до положень частини першої статті 523 ЦК України врахуванню підлягає те, що іпотекодавець не надав згоди відповідати за виконання зобов`язання іншою особою ніж померла.

Позивачі не надають своєї згоди відповідати за виконання зобов`язань за кредитним договором № 1062/ФКВ-07 від 29 листопада 2007 року після смерті ОСОБА_4 , що підтверджується змістом позову та відсутністю відповідних умов в іпотечному договорі.

Верховний Суд зазначив, що зобов`язання за договором іпотеки нерозривно пов`язані з особою боржника, тому у разі смерті цього боржника, кредитор, який хоче задовольнити свої вимоги, повинен отримати від іпотекодавців відповідну згоду забезпечувати виконання зобов`язання новим боржником (спадкоємцем). У разі отримання такої згоди правовідносини іпотеки за своїм змістом і природою продовжують існувати за основними своїми характеристиками. У разі ж недосягнення згоди і неотримання кредитором згоди іпотекодавця забезпечувати виконання зобов`язання новим боржником (спадкоємцем), іпотека визнається припиненою. Підстава для припинення застави (іпотеки), встановленої іншою особою, виникає після заміни боржника у правовідносинах, що допускають правонаступництво в порядку спадкування, а саме універсального правонаступництва, якщо заставодавець не погодився забезпечувати виконання зобов`язання новим боржником. У даній справі не встановлено як факту прийняття спаджини будь-якими особами після смерті ОСОБА_5 , та і факту направлення його кредиторами претензій до Першої Павлоградської державної нотаріальної контори із долученням до спадкової справи (яку не відкрито), так того, що позивачі як іпотекодавці давали згоду на забезпечення виконання зобов`язання іншою особою ніж померлий ОСОБА_4 .

Отже, наявні підстави для визнання припиненою іпотеки квартири за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі іпотечного договору № 1062/Zфквіп-07 від 29 листопада 2007 року.

Відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню, крім випадків, передбачених пунктом 1 частини сьомої статті 37 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи визнання його прийнятим з порушенням цього Закону та анулювання у випадку, передбаченому пунктом 1 частини сьомої статті 37 цього Закону, на підставі рішення Міністерства юстиції України, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування на підставі судового рішення документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, що мало наслідком державну реєстрацію набуття речових прав, обтяжень речових прав, відповідні права чи обтяження припиняються (частина третя статті 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» в чинній редакції).

Державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі судового рішення, що набрало законної сили, щодо набуття, зміни або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно (пункт 9 частини першої статті 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» в чинній редакції).

Верховний Суд у постанові від 27 червня 2024 року у справі № 380/18933/21 дійшов висновку, що способами судового захисту порушених прав та інтересів особи є судове рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав; судове рішення про визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав; судове рішення про скасування державної реєстрації прав.

Отже, скасування державної реєстрації обтяження іпотекою та заборони відчуження нерухомого майна є похідними позовними вимогами від припинення іпотеки.

З урахуванням наведеного, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 2, 19, 77, 80, 81, 141, 247, 258, 259, 263265, 280281 ЦПК України, ст.ст. 523, 525, 526, 610, 612, 629, 1049, 1050, 1216, 1218, 1261, 1268, 1281, 1282, 1296 ЦК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву задовольнити повністю.

Визнати припиненою іпотеку нерухомого майна, а саме квартири, розташованої за

адресою: АДРЕСА_1 , за іпотечним договором № 1062/Zфквіп-07, посвідченим приватним нотаріусом Павлоградського міського нотаріального округу Нижник А.М., зареєстрованим в реєстрі за № 2671.

Скасувати державну реєстрацію іпотеки та заборони на нерухоме майно, а саме квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , за іпотечним договором № 1062/Zфквіп-07, посвідченим приватним нотаріусом Павлоградського міського нотаріального округу Нижник А.М., зареєстрованим в реєстрі за № 2671, номер запису про іпотеку 5704479, номер запису про обтяження (заборона на нерухоме майно) 5704499.

Заочне рішення може бути переглянуте Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Рішення може бути оскаржене до Дніпровського апеляційного суду через Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя С. О. Бабій