Справа № 630/619/25
Провадження № 2/630/289/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 вересня 2025 року м. Люботин

Люботинський міський суд Харківської області у складі:

головуючого - судді Сухорукова І.М.,

за участю секретаря Дубрової А.І.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду із даним позовом, в якому вказав, що між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та відповідачем було укладено договір позики № 74897262 від 14.02.2022 р. у електронній формі. У подальшому, ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» на підставі договору факторингу від 14.06.2021 відступило право вимоги до ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів»; борг становить 16045,83 грн. Також, 11.09.2018 між АТ «Ідея Банк» та відповідачем було укладено кредитний договір №С-508-0. У подальшому, АТ «Ідея Банк» на підставі договору факторингу від 07.07.2023 №07072023 відступило право вимоги до відповідача; борг за кредитним договором складає 9142,50 грн. Також, 27.04.2021 між АТ «Таскомбанк» та відповідачкою було укладено договір про комплексне банківське обслуговування, за яким відповідачці було відкрито й кредитний ліміт. У подальшому, АТ «Таскомбанк» на підставі договору факторингу від 15.05.2024 №НІ/11/19-Ф відступило право вимоги до відповідача; заборгованість за договором складає 19245,60 грн. Позивач просить стягнути з відповідача заборгованість у загальному розмірі 44433,93 грн.

Ухвалою від 01 липня 2025 р. провадження по справі було відкрито та її розгляд призначено у порядку спрощеного позовного провадження.

Ухвалою від 01 липня 2025 р. було витребувано докази від АТ «Сенсбанк» про належність відповідачу карткового рахунку.

Представником позивача зазначено у позовній заяві, а також у заяві про усунення недоліків про розгляд справи за відсутністю представника позивача. Крім того, у позовній заяві зазначено, що у випадку неявки в судове засідання відповідача, представник позивача не заперечує проти ухвалення заочного рішення.

Відповідач відзиву на позов, заперечень або клопотань до суду не надав. Про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не відомі.

Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Розглянувши подані позивачем документи, з`ясувавши фактичні обставини, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що надані позивачем докази та повідомлені ним обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, є достатніми для прийняття рішення у справі.

Судом на підставі наданих матеріалів встановлено, наступні факти та відповідні їм правовідносини.

14.02.2022 між ТОВ «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» та ОСОБА_1 було укладено договір позики №74897262, який підписано сторонами у електронному вигляді. У розділі 2 договору сторони погодили розмір позики 10200 грн, строком на 30 днів, з фіксованою процентною ставкою 1,99% на день та у п.п. 2.3 договору є таблиця з наступними відомостями: дата надання позики 14.02.2022, дата повернення позики 16.03.2022, знижена денна процентна ставка (застосовується за програмою лояльності) 0,597%, проценти за понадстрокове користування позикою 2,7% на день, пеня 2,7% на день, орієнтована загальна вартість позики 12026,82 грн. У реквізитах позичальника вказана карта НОМЕР_1 . Додатком №1 до договору позики, є таблиця обчислення вартості кредиту, де зазначено проценти у загальному розмірі 12026,82 грн. Даний додаток також підписано сторонами у електронному вигляді.

ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» та ТОВ «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» 14 червня 2021 року уклали договір факторингу №14/06/21, за яким ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло право вимоги до боржників, відповідно до реєстрів боржників. У подальшому до договору факторингу приймалися додаткові угоди, якими змінювалися його умови, у тому числі додаткова угода №12 від 27.10.2023, яка визначила порядок переходу прав вимоги за реєстром боржників №11 від 27.10.2023.

Згідно до витягу з реєстру боржників №11 від 27.10.2023 до договору факторингу №14/06/21 позивач набув право вимоги до боржника ОСОБА_1 за кредитним договором №74897262 на загальну суму заборгованості 16045,83 грн, що складається з 10200грн суми основної заборгованості, 5845,83 грн заборгованості за відсотками.

Згідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором №74897262, заборгованість ОСОБА_1 становить 16045,83 грн, що складається з 10200грн суми основної заборгованості, 5845,83 грн заборгованості за відсотками.

11.09.2018 між ПАТ «Ідея Банк» та ОСОБА_1 було укладено угоду №С-508-0 про відкриття кредитної лінії та обслуговування кредитної картки, та згідно до пунктів 3.1, 3.2 встановлено кредитний ліміт 200000,00 грн з початковим доступним лімітом 5000,00 грн та можливістю його зміни. Пунктом 3.3. встановлено проценти за користування коштами 48% річних. У пунктах 3.4, 3.6, 3.5, 4 сторони погодили порядок та розміри платежів для повернення кредиту і відсотків. Також, позичальником підписано паспорт споживчого кредиту, заяву про акцепт публічної оферти ПАТ «Ідея Банк» на укладення договору про використання аналога власноручного підпису.

Згідно до розрахунку боргу за кредитним договором №С-508-0, складеним АТ «Ідея Банк» станом на 07.07.2023, у ОСОБА_1 наявна заборгованість в розмірі 9142,50, що складається з 4635,44 грн за основним боргом та 4507,06 грн заборгованості за нарахованими та несплаченими комісіями.

ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» та АТ «Ідея Банк» 07 липня 2023 року уклали договір факторингу №07072023, за яким ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло право вимоги до боржників, відповідно до реєстрів боржників.

Згідно до витягу з реєстру боржників №1 від 07.07.2023 до договору факторингу №07072023 позивач набув право вимоги до боржника ОСОБА_1 за кредитним договором №С-508-0 на загальну суму заборгованості 9142,50, що складається з 4635,44 грн за основним боргом та 4507,06 грн заборгованості за нарахованими та несплаченими комісіями.

27.04.2021 між АТ «Таскомбанк» та ОСОБА_1 було укладено заяву-договір №9951657_Restruct про надання кредиту, та згідно до розділу 1 заяви-договору, встановлено розділ 13780,38 грн, строком на 36 місяців з 27.04.2021 по 27.04.2024 з процентною ставкою 0,001% за користування кредитом та комісією за обслуговування кредиту 2,9% на місяць від основної суми кредиту.

Згідно до розрахунку боргу за кредитним договором №9951657_Restruct, складеним АТ «ЄАПБ» станом на 31.03.2025, у ОСОБА_1 наявна заборгованість в розмірі 19245,60 грн що складається з 11652,52 грн за тілом кредиту, 0,11 грн заборгованості за відсотками та 7592,97 грн заборгованості за комісіями.

ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» та АТ «Таскомбанк» 15 травня 2024 року уклали договір факторингу №НІ/11/149-Ф, за яким ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло право вимоги за кредитними договорами, у тому числі, згідно до витягу з реєстру боржників від 15.05.2024 до договору факторингу №НІ/11/149-Ф, набуло право вимоги й до боржника ОСОБА_1 за кредитним договором №9951657_Restruct на загальну суму заборгованості 19245,60 грн що складається з 11652,52 грн за тілом кредиту, 0,11 грн заборгованості за відсотками та 7592,97 грн заборгованості за комісіями.

За відповіддю АТ «Сенс Банк» на ухвалу суду про витребування доказів, ОСОБА_1 має у цьому банку картку НОМЕР_1 , та на неї 14.02.2022 є надходження грошових коштів 10200 грн.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

За змістом статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За статтею 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (пункт 6 частини першої ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»).

Відповідно до ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

У ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено порядок укладення електронного договору. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.

Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів (ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію»).

Таким чином, наданими до суду доказами позивачем доведено, що 14.02.2022 між ТОВ «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» та ОСОБА_1 було укладено договір позики №74897262; 11.09.2018 між ПАТ «Ідея Банк» та ОСОБА_1 було укладено угоду №С-508-0 про відкриття кредитної лінії; 27.04.2021 між АТ «Таскомбанк» та ОСОБА_1 було укладено заяву-договір №9951657_Restruct.

Отримані судом від АТ «Сенс Банк» відомості свідчать про належність відповідачу карткового рахунку: № НОМЕР_1 , а також зарахування на цей рахунок кредитних коштів підтверджують укладення кредитного договору №74897262 та виконання його умов позикодавцем ТОВ «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів».

Наявні у матеріалах справи докази укладення договору факторингу, а також докази передання за цим договором прав вимоги, суд вважає належними та достатнім для підтвердження факту отримання позивачем права вимоги до ОСОБА_1 за вказаними кредитними договорами.

Відповідно до частин 1 та 2 ст.1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором.

Згідно до частини 1 статті 1080 ЦК України, договір факторингу є дійсним незалежно від наявності домовленості між клієнтом та боржником про заборону відступлення права грошової вимоги або його обмеження.

У цьому разі клієнт не звільняється від зобов`язань або відповідальності перед боржником у зв`язку із порушенням клієнтом умови про заборону або обмеження відступлення права грошової вимоги.

Відповідно до п. 1 ч.1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Позивач надав документацію, яка наявна у нього як фактора, що стосується заборгованості боржника, яка підтверджує дійсність та наявність права грошової вимоги до боржника станом на дату відступлення права вимоги.

Таким чином, до ТОВ «ЄАПБ» перейшли всі права попередніх кредиторів щодо прав вимоги до ОСОБА_1 за кредитними договорами. Отже, ТОВ «ЄАПБ» є новим кредитором у зобов`язаннях, позичальником в яких є відповідач ОСОБА_1 .

Суд вважає, що копії договорів факторингу та реєстрів права вимоги є належними та допустимими доказами відступлення права вимоги у спірних правовідносинах.

Згідно зі ст. 12 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Позивачем доведено, що ОСОБА_1 не виконала свого обов`язку по своєчасному поверненню кредиту та сплаті процентів за користування кредитом за договором договір позики №74897262 від 14.02.2022. Таким чином позивач ТОВ «ЄАПБ» правомірно вимагає стягнення простроченої заборгованості з відповідача за даним договором у розмірі 16045,83 грн, що складається з 10200грн суми основної заборгованості, 5845,83 грн заборгованості за відсотками.

Що стосується наявності та розміру заборгованості за кредитними договорами укладеними 11.09.2018 між ПАТ «Ідея Банк» та ОСОБА_1 №С-508-0 та 27.04.2021 між АТ «Таскомбанк» та ОСОБА_1 №9951657_Restruct, суд зазначає наступне.

З наданих позивачем розрахунків заборгованості за цими договорами вбачається, що внаслідок невиконання ОСОБА_1 зобов`язань з повернення грошових коштів за договором №С-508-0 наявна заборгованість в розмірі 9142,50 грн та за кредитним договором №9951657_Restruct, наявна заборгованість в розмірі 19245,60 грн.

Разом з тим, позивачем не було надано жодного первинного документу, який би засвідчив, що відповідачу ОСОБА_1 згідно з договорами договором №С-508-0 та №9951657_Restruct, перераховано грошові кошти у розмірах, які зазначені позивачем, а також відсутні первинні документи (виписки з банківських рахунків, тощо) з яких можна встановити та перевірити наявність заборгованості взагалі та вірність її обчислення.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 1 ст. 12, ч. 2 ст. 13 ЦПК України).

Позивач повинен подати докази разом з поданням позовної заяви. Учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом (ч. 2 ст. 83, ч. 1 ст. 84 ЦПК України).

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 1 ст. 81 ЦПК України).

Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно з указаними положеннями закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі.

Виписка по рахунку відповідача є первинним документом, а тому - належним доказом на підтвердженням факту наявності боргу за договором позики (кредиту). Окрім того, з такої виписки можна достовірно встановити розмір заборгованості за договором позики (кредиту), та перевірити правильність наданого позивачем розрахунку.

Слід зазначити, що належним, допустимим і достовірним доказом заборгованості за договором позики (кредиту) - первинним документом - є не наданий позивачем розрахунок заборгованості, який він здійснив на власний розсуд, і який не може перевірити суд без первинних документів. Такий статус первинного документу має саме виписка по рахунку, що підтверджується Переліком типових документів, затверджених наказом Міністерства юстиції України № 578/5 від 12 квітня 2012 року, тому саме вона є належним доказом при вирішенні спору про стягнення заборгованості за кредитним договором або інші докази, що підтверджують надання (перерахування) коштів відповідачу.

Такі регістри, як, зокрема, особові рахунки та виписки з них обов`язково мають складатися на паперових та/або електронних носіях. Виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту (п. 57, п. 59, п. 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75).

Верховний Суд у постановах від 16.09.2020 у справі № 200/5647/18 та від 28.10.2020 у справі № 760/7792/14-ц дійшов таких висновків: «Доказами, які б підтверджували наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлювали розмір заборгованості, є первинні документи, оформлені відповідно до вимог ст. 9 Закону України від 16.07.1999 «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність».

Так, у постанові Верховного Суду від 23.03.2023 у справі № 910/3105/21, також зазначено: «Розрахунок заборгованості самостійно, за відсутності первинних документів, не може вважатися доказом, який підтверджує суму видачі банком кредиту позичальнику, суми траншів кредиту, дату коли саме та яка сума кредитних коштів була повернута позичальником банку за відображеним у ньому періодом і як наслідок загальну суму боргу».

Однак доказів, які підтверджують факт наявності заборгованості, а також достовірних доказів, що підтверджують її розмір, а саме - первинних документів, оформлених відповідно до ст. 9 ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», позивач не надав.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала на необхідності застосування передбачених процесуальним законом стандартів доказування та зазначала, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язку вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Тобто певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс (пункт 81 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі №129/1033/13-ц; пункт 9.58 постанови Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2021 року у справі №904/2104/19).

Розрахунки заборгованості, на який посилається позивач у позові не є первинними документами бухгалтерського обліку, які підтверджують отримання кредиту, користування ним, а, отже, не є належними доказами наявності заборгованості. Зазначені розрахунки із зазначенням конкретного розміру заборгованості, є документами, що створені самим позивачем, а, відтак, інформація зазначена в них, за умови відсутності первинних документів, на підставі яких вони були складені, не може бути доказом наявності заборгованості, на якій наполягає позивач.

Отже, позивачем ТОВ ФК «Європейська агенція з повернення боргів» не надано доказів на підтвердження зарахування кредитних коштів відповідачу ОСОБА_1 за договорами №С-508-0 та №9951657_Restruct.

За вказаних обставин суд позбавлений можливості перевірити наявність підстав для стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за договорами №С-508-0 та №9951657_Restruct.

За вказаних обставин, а саме у зв`язку з недоведенням позивачем факту перерахування кредитних коштів з метою доведення виконання умов вказаних двох договорів, а також фактичного користування відповідачем кредитними коштами, підстави для стягнення на користь позивача заборгованості за вказаними двома договорами договорами №С-508-0 та №9951657_Restruct відсутні.

Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд вважає, що заявлені позовні вимоги підлягають частковому задоволенню та з відповідачки підлягає стягненню на користь позивача заборгованість за договором позики №74897262 від 14.02.2022 у розмірі 16045,83 грн.

Статтею 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Тому суд стягує частково з відповідача на користь позивача понесені ним судові витрати у зв`язку зі зверненням з позовом до суду у наступних розмірах.

Сума задоволених вимог 16045,83 грн складає 36,11% від 44433,93 грн заявлених вимог. Судовий збір позивачем було сплачено у розмірі 3028 грн.

Тому, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає 36,11% судових витрат сплаченого зі сплати судового збору, тобто 1093,41 грн.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 1-13, 76- 83, 141, 144 247, 258-259, 263-265, 268, 280, 354 ЦПК України, ст.ст. 521, 526, 625, 626, 628, 638-640, 1054, 1077, 1088 ЦК України, ст.ст. 3, 11 Закону України «Про електронну комерцію», суд -

УХВАЛИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (, 01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, буд. 30, реквізити IBAN № НОМЕР_3 в АТ «ТАСКОМБАНК») заборгованість за договором позики №74897262 від 14.02.2022 у розмірі 16045 (шістнадцять тисяч сорок п`ять) грн 83 коп.

У задоволенні решти вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (, 01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, буд. 30) понесені судові витрати щодо сплати судового збору у розмірі 1093 (одна тисяча дев`яносто три) грн 41 коп.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Сторони: позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», , 01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, буд. 30;

відповідач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 .

Суддя І.М. Сухоруков