Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 серпня 2025 року м. Кривий Ріг

Покровського районного суду міста Кривого Рогу у складі:

суддя - Ведяшкіна Ю.В.

секретар судового засідання Розинько К.А.

у цивільній справі № 212/10644/24 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Житлокомцентр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по житлово-комунальним послугам,-

встановив:

25.10.2024 року представник позивача звернулась до суду із зазначеним позовом, в якому просила суд стягнути з відповідача суму заборгованості за період з 01.08.2017 року по 30.07.2019 рік та з 01.08.2022 року по 30.09.2024 рік, за послуги з управління/утримання багатоквартирного будинку за адресою: АДРЕСА_1 , у розмірі 8935,15 грн., 3% річних у розмірі 719,08 грн., втрати від інфляції 3596,16 грн., всього 13 250,39 грн. та судові витрати по справі.

В обґрунтування позову зазначено, що на підставі договору про надання послуг з управління будинком від 21.12.2012 року ТОВ «Житлокомцентр» визначено управителем будинку за адресою: АДРЕСА_2 , з 01.04.2013 року по теперішній час. Відповідач ОСОБА_1 є одноособовим власником квартири АДРЕСА_3 , на підставі договору купівлі-продажу від 29.08.2023 року, засвідченої приватним нотаріусом Черник О.П. за реєстровим №1380. В період з 01.08.2017 року 30.07.2019 рік та з 01.08.2022 року по 30.09.2024 рік позивач надав послуги з управління багатоквартирного будинку, відповідач не сплатив їх, тому утворилась заборгованість станом на 01.10.2024 року в розмірі 8935,15 грн., які позивач просить стягнути з відповідача, також у зв`язку із невиконанням відповідачем обов`язків щодо сплати заборгованості просить стягнути суму інфляційних витрат у розмірі 3596,16 грн., 3% річних 719,08 грн., а також понесені судові витрати в сумі 3028,00 грн.

27.12.2024 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

03.01.2024 року відповідач ОСОБА_1 надав до суду докази про оплату комунальних послуг на суму 3233,58 грн.

24.01.2025 року від представника позивача надійшла заява про зменшення позовних вимог, та просила стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Житлокомцентр» заборгованість за період з 01.08.2017 року по 30.07.2019 рік та з 01.08.2022 року по 30.09.2024 рік, за послугу з управління/утримання багатоквартирного будинку за адресою: АДРЕСА_1 у розмірі 5107,57 грн., 3% річних у розмірі 719,08 грн., втрати від інфляції 3596,16 грн., всього 9422,81 грн. та судові витрати по справі.

28.02.2025 року від представника позивача надійшла заява про зменшення позовних вимог, просила стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Житлокомцентр» заборгованість за період з 01.08.2017 року по 30.07.2019 рік та з 01.08.2022 року по 30.09.2024 рік, за послугу з управління/утримання багатоквартирного будинку за адресою: АДРЕСА_1 , 3% річних у розмірі 719,08 грн., втрати від інфляції 3596,16 грн., всього 4315,24 грн. та судові витрати по справі 6028,00 грн. ( судовий збір 3028,00 грн. та 3000,00 грн. правова допомога).

27.08.2025 року відповідач ОСОБА_1 подав до суду заяву в якій зазначив, що він погоджується сплатити інфляційні втрати в сумі 3 596,16 грн., 3% річних в розмірі 719,08 грн. та судові витрати в сумі 6 028 грн. (3028,00 судовий збір та 3000,00 правнича допомога).

В судове засідання представник позивача не з`явилась, надала заяву про розгляд справи у її відсутність. На уточнених позовних вимогах від 28.02.2025 року наполягала, просила їх задовольнити у повному обсязі. Також надала до суду заяву про стягнення з відповідача витрат за фактично надані адвокатські послуги.

В судове засідання відповідач не з`явився, в своїй заяві від 27.08.2025 року просив розглядати справу у його відсутність.

У відповідності до ч. 3 ст. 211, ч. 1 ст. 223 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність сторін.

Дослідивши письмові докази, суд дійшов наступних висновків.

З матеріалів справи судом встановлено, що відповідач ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_3 , на підставі договору купівлі-продажу від 29.08.2023 року, посвідченого приватним нотаріусом Черник О.П. за реєстровим №1380. Відповідно до п. 6.2 Договору купівлі продажу квартири сторони домовились про те, що Покупець оплачує заборгованість щодо комунальних та інших обов`язкових платежів по квартирі (а.с.18-21).

Згідно договору від 21.12.2012 року про надання послуги з управління багатоквартирним будинком, укладеного між позивачем та співвласниками багатоквартирного будинку АДРЕСА_2 , ТОВ «Житлокомцентр» визначено управителем будинку (а.с. 22-24).

За надані послуги позивач здійснював нарахування оплати згідно до умов зазначеного договору від 21.12.2012 року, яким покладено обов`язок на останнього надавати послугу з управління багатоквартирним будинком, яка полягає у забезпеченні управителем належних умов проживання і задоволення господарсько- побутових потреб мешканців будинку шляхом утримання і ремонту спільного майна будинку та його прибудинкової території.

Згідно з наданим до суду розрахунком заборгованості, сума боргу відповідача складала 8935,15 грн., 3% річних у розмірі 719,08 грн., втрати від інфляції 3596,16 грн., всього 13250,39 грн. (а.с.9-14).

Відповідно довідки директора ТОВ «Житлокомцентр» від 21.02.2025 року, за адресою: АДРЕСА_1 заборгованість з послуги утримання будинку та прибудинкової території, з управління багатоквартирним будинком станом на 21.02.2025 рік відсутня (а.с.50).

Згідно ст.11 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» управління багатоквартирним будинком здійснюється управителем на підставі договору про надання послуг з управління багатоквартирним будинком.

Пунктом 1 ст.12 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» встановлено, що витрати на управління багатоквартирним будинком включають в себе витрати на утримання, реконструкцію, реставрацію, проведення поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна у багатоквартирному будинку, витрати на оплату комунальних послуг стосовно спільного майна багатоквартирного будинку, витрати на сплату винагороди управителю та інші витрати.

Вимогами ст. 322 ЦК України передбачено, що власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

В силу ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до Правил користування приміщеннями жилих будинків, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 572 від 08.10.1992 року, наймачі, орендарі та власники житлових або нежитлових приміщень в житловому будинку зобов`язані брати участь у витратах на утримання будинку та прибудинкової території.

Відповідно до ст. 66 ЖК України закріплено, плата за користування житлом (квартирна плата) обчислюється виходячи із загальної площі квартири.

Статтею 179 ЖК України передбачено, що користування будинками державного і громадського житлового фонду, фонду житлово- будівельних кооперативів, а також приватного житлового фонду та їх утримання здійснюється з обов`язковим додержанням вимог Правил користування приміщеннями жилих будинків і прибудинковими територіями.

Суд зауважує, що за ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (в редакції 2017 року) споживач житлово-комунальних послуг (далі - споживач) - індивідуальний або колективний споживач; а індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, (або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги.

Відповідно до ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (в редакції 2017 року) індивідуальний споживач зобов`язаний: укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом; а також оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Суд при цьому зауважує, що відповідно до ч. 4 ст. 319, ч. 1 ст. 322 ЦК власність зобов`язує, тому власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

За таких підстав, враховуючи, що відповідач визнав заявлені до нього позовні вимоги та під час розгляду зазначеної справи судом сплатив нараховану заборгованість за надані Позивачем послуги. Проте, 3% річних у розмірі 719,08 грн., втрати від інфляції 3596,16 грн. відповідач не сплатив.

Доказів погашення заборгованості та спростування розрахунку заборгованості до суду відповідачем не надано.

Крім того, згідно з частиною 2 статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом частини 1 статті 901, частини 1 статті 903 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Беручи до уваги вищевикладене, правовідносини, які склалися на підставі договору про надання послуг, є грошовим зобов`язанням і, зважаючи на таку юридичну природу правовідносин сторін, на них поширюється дія частини 2 статті 625 ЦК України як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання.

Оскільки неправомірними діями відповідача позивачеві було завдано збитків, по суті матеріальної шкоди, яка виражена в грошовому еквіваленті, а відтак є грошовим зобов`язанням, суд вважає, що позовні вимоги позивача про стягнення індексу інфляції та трьох відсотків річних узгоджуються з положеннями частини 2 статті 625 ЦК України.

Аналогічна правова позиція була викладена Верховним Судом у постанові від 18 березня 2018 року по справі № 210/5796/16-ц.

Таким чином, згідно з розрахунку доданого до позову, з яким погоджується суд, з відповідача підлягають стягненню 3% річних у сумі 719,08 грн., втрати від інфляції 3596,16 грн. (а.с. 11-13).

Пунктом 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України передбачено, що до витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

На підтвердження витрат позивача на правничу допомогу адвокат надала Договір про надання професійної правової допомоги від 17.10.2024 року; Акт прийому-здачі наданих послуг за договором про надання правничої (правової) допомоги від 27.02.2025 року на загальну суму 3000,00 грн.

Витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (п. 1 ч. 2 ст. 137 та ч. 8 ст. 141 ЦПК України).

Враховуючи характер та обсяг виконаної адвокатом роботи, співмірність витрат зі складністю справи та виконаною роботою, часом, який необхідний для виконання такої роботи адвокатом та те, що відповідач не надав клопотання про зменшення витрат на правничу допомогу, суд дійшов висновку про можливість компенсувати за рахунок з ОСОБА_1 витрати ТОВ «Житлокомцентр» на професійну правничу допомогу у розмірі 3000 грн.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Таким чином, у зв`язку із задоволенням позовних вимог, з відповідача підлягають стягненню на користь позивача судові витрати зі сплати судового збору в сумі 3028,00 грн.

Керуючись ст.ст.13, 43, 141, 211, 247, 280, 322, 526, 540, 543, 625, 901, 903 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Житлокомцентр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по житлово-комунальним послугам - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Житлокомцентр» заборгованість за період з 01.08.2017 року по 30.07.2019 рік та з 01.08.2022 року по 30.09.2024 рік, за послугу з управління/утримання багатоквартирного будинку за адресою: АДРЕСА_1 , а саме, 3% річних у розмірі 719,08 грн., втрати від інфляції 3596,16 грн., всього 4315 (чотири тисячі триста п`ятнадцять) гривень 24 копійки.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Житлокомцентр» судові витрати зі сплати судового збору в сумі 3028,00 грн. та витрати на правову допомогу в розмірі 3000,00 гривень .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Житлокомцентр», , юридична адреса: 50014, Дніпропетровська обл., м. Кривий Ріг, вул. Руденка, 2.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_4 ; власник майна за адресою: АДРЕСА_1 .

Повний текст рішення суду складений 27.08.2025 року.

Суддя: Ю. В. Ведяшкіна