Дата документу 26.08.2025 Справа № 332/586/25
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 332/586/25
Провадження №22-ц/807/1319/25
Головуючий в 1-й інстанції Яцун О.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 серпня 2025 року місто Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого, судді-доповідачаКухаря С.В.,
суддів:Гончар М.С., Полякова О.З.,

розглянувши у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Заводського районного суду м. Запоріжжя від 24 квітня 2025 року, ухвалене у м. Запоріжжі (повний текст рішення складено 30 квітня 2025 року) у справі за позовом Комунального підприємства «Запоріжремсервіс» Запорізької міської ради до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по оплаті за послуги з управління багатоквартирним будинком,-

В С Т А Н О В И В:

У січні 2025 року Комунальне підприємство "Запоріжремсервіс" Запорізької міської звернулось до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення в солідарному порядку заборгованості по оплаті за послуги з управління багатоквартирним будинком у розмірі 15 275,58 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що відповідачі зареєстровані та є співвласниками квартири АДРЕСА_1 . Позивачем надаються послуги з управління багатоквартирним будинком, а відповідачі отримують надані послуги. Внаслідок того, що відповідачі не виконують свої обов`язки по сплаті послуг з управління багатоквартирним будинком, утворилась заборгованість за період з 01.03.2019 по 01.01.2025 у розмірі 15 275,58 грн. У зв`язку з цим, КП "Запоріжремсервіс" просив суд стягнути з відповідачів суму заборгованості в розмірі 15 275,58 грн, а також судовий збір у розмірі 2 422,40 грн.

Рішенням Заводського районного суду м. Запоріжжя від 24 квітня 2025 року, позовні вимоги Комунального підприємства "Запоріжремсервіс" Запорізької міської ради до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по оплаті за послуги з управління багатоквартирним будинком задоволено.

Стягнуто в солідарному порядку зі ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , які зареєстровані за адресою: АДРЕСА_2 на користь Комунального підприємства "Запоріжремсервіс" Запорізької міської ради заборгованість за надані послуги з управління багатоквартирним будинком за період з 01.03.2019 по 01.01.2025 у розмірі 15 275,58 грн.

Стягнуто зі ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , які зареєстровані за адресою: АДРЕСА_2 на користь Комунального підприємства "Запоріжремсервіс" Запорізької міської ради судовий збір у розмірі по 1 211,20 грн з кожного.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні вимог позову у повному обсязі.

Узагальненими доводами апеляційної скарги є те, що суд першої інстанції стягнув з ОСОБА_1 заборгованість за період часу, в якому була частково сплачена заборгованість, що вказує на застосування подвійної відповідальності, яка заборонена конституційними нормами. Резолютивна частина рішення не відповідає прохальній частині позову.

Відповідно до відзиву на апеляційну скаргу КУ «Запоріжремсервіс» зазначає, що під час розгляду справи судом першої інстанції надано належну правову оцінку правовідносинам, що склалися між сторонами у справі, з`ясовано їх правову природу та як наслідок винесено обґрунтоване та законне рішення, а доводи апеляційної скарги є безпідставними та необґрунтованими. В зв`язку з наведеним, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

В силу вимог ч. 1 та ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, з 1 січня 2025 року це 90840,00 грн. (відповідно до Закону України «Про Державний бюджет на 2025 рік» з 1 січня 2025 року прожитковий мінімум для працездатних осіб складає 3028,00 грн. (3028,00 грн. Х 30 = 90840,00 грн.), крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Ухвалою Запорізького апеляційного суду справу призначено до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи та без проведення судового засідання в порядку ч. 1, ч. 2 ст. 369 та ч. 13 ст. 7 ЦПК України.

Заслухавши суддю - доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

За вимогами п.1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до вимог ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що рішенням виконавчого комітету Запорізької міської ради № 520 від 01.09.2017 "Про призначення управителів багатоквартирних будинків м. Запоріжжя" комунальне підприємство "Запоріжремсервіс" Запорізької міської ради призначено управителем багатоквартирних будинків у м. Запоріжжі, в т.ч. будинку АДРЕСА_3 (а.с. 7-9).

Згідно вказаного вище рішення, КП "Запоріжремсервіс" розпочало надання послуг з 01.11.2017 (п. 5) (а.с. 7).

06.09.2017, між КП "Запоріжремсервіс" та співвласниками буд. АДРЕСА_3 був укладений Договір № 336-УБ про надання послуг з управління багатоквартирним будинком (а.с. 11).

Згідно відповідей Департаменту адміністративних послуг Запорізької міської ради від 05.02.2025, відповідачі зареєстровані за адресою: АДРЕСА_4 з 07.09.2012 та по теперішній час (а.с. 21-22).

Крім того, згідно Інформацією з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, долученого позивачем, та повторно зробленого судом за № 425030262, встановлено, що відповідачі є співвласниками квартири за адресою: АДРЕСА_4 (а.с. 12, 110).

Відповідно до договору про надання послуг з управління багатоквартирним будинком № 336-УБ від 06.09.2017, на кожного співвласника покладено обов`язок оплачувати за надані управителем послуги з управління багатоквартирним будинком.

Перелік складових та періодичність надання послуг затверджені рішенням виконавчого комітету Запорізької міської ради № 389 від 19.07.2017 в конкурсній документації для проведення конкурсу з призначення управителя багатоквартирних будинків м. Запоріжжя.

Відповідачам було надано послугу з управління багатоквартирним будинком в період з 01.03.2019 по 01.01.2025, ними в даний період за надані послуги з управління будинком був здійснений єдиний платіж в розмірі 500,00 грн у липні 2024 року, що підтверджується розрахунком, долученим до позову (а.с. 13-14). Таким чином, заборгованість за надані послуги з управління багатоповерховим будинком за адресою: АДРЕСА_4 , за період з 01.03.2019 по 01.01.2025 становить 15 275,58 грн.

Суд першої інстанції, проаналізувавши і оцінивши докази по справі, дійшов до висновку, що вони достовірні, допустимі, повністю підтверджують законність, обґрунтованість позовних вимог щодо стягнення з відповідачів заборгованості за надані послуги, що є підставою для задоволення позову.

З вказаними висновками суду першої інстанції колегія суддів апеляційного суду погоджується, виходячи з наступного.

Відносини, що виникають у процесі надання та споживання житлово-комунальних послуг регламентуються Законом України "Про житлово-комунальні послуги".

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", виконавець комунальної послуги - суб`єкт господарювання, що надає комунальну послугу споживачу відповідно до умов договору. Житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг.

За приписами п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" до житлово-комунальних послуг належить житлова послуга - послуга з управління багатоквартирним будинком, яка включає забезпечення утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, якщо прибудинкова територія, за даними Державного земельного кадастру, знаходиться у власності або користуванні співвласників багатоквартирного будинку відповідно до вимог законодавства, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньобудинкових систем (крім обслуговування внутрішньобудинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів тощо.

Частиною 1 ст. 7 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" визначено, що споживач має право: одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів (п. 1); без додаткової оплати одержувати від виконавця житлово-комунальних послуг інформацію про ціни/тарифи, загальну вартість місячного платежу, структуру ціни/тарифу, норми споживання та порядок надання відповідної послуги, а також про її споживчі властивості (п. 2); на усунення протягом строку, встановленого договорами про надання житлово-комунальних послуг або законодавством, виявлених недоліків у наданні житлово-комунальних послуг (п. 4); на зменшення у встановленому законодавством порядку розміру плати за житлово-комунальні послуги у разі їх ненадання, надання не в повному обсязі або зниження їхньої якості (п. 5); складати та підписувати акти-претензії у зв`язку з порушенням порядку надання житлово-комунальних послуг, зміною їхніх споживчих властивостей та перевищенням строків проведення аварійно-відновних робіт (п. 9).

Споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором (ч. 1 ст. 9 Закону України "Про житлово-комунальні послуги").

Згідно з умовами Договору № 336-УБ від 06.09.2017 КП "Запоріжремсервіс" Запорізької міської ради зобов`язалося надавати Замовнику послуги з управління будинком, спорудою, житловим комплексом або комплексом будинків і споруд та об`єктів благоустрою, що розташовані на прибудинкових територіях для забезпечення їх сталого функціонування відповідно до цільового призначення, збереження їх споживчих властивостей та організації забезпечення потреби власників, співвласників, наймачів, орендарів окремих житлових і нежитлових приміщень у своєчасному отриманні житлово-комунальних послуг відповідної якості, а Замовник, в свою чергу, надав право Управителю відраховувати належну йому плату від загальної суми оплати за житлово-комунальні послуги, а також відшкодовувати здійснені ним необхідні витрати, пов`язані з управлінням об`єктом.

Відповідно до Закону України "Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку" та Договору, управитель багатоквартирного будинку - фізична особа - підприємець або юридична особа-суб`єкт підприємницької діяльності, яка за договором із співвласниками забезпечує належне утримання та ремонт спільного майна багатоквартирного будинку і прибудинкової території та належні умови проживання і задоволення господарсько-побутових потреб, а замовник (співвласник) щомісяця сплачує за надані управителем послуги.

Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 ЦК України, відповідно до якої цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Згідно з ч. 1 ст. 322 ЦК України, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідачі, як власники квартири в будинку, де позивач надає послуги з управління багатоквартирним будинком є користувачами таких послуг, а відтак зобов`язані оплатити надані послуги.

Згідно розрахунку заборгованості, який долучено до позовної заяви, за період з 01.03.2019 по 01.01.2025 відповідачі не в повному обсязі сплачували за надані послуги з управління багатоквартирним будинком, а саме за вказаний період здійснена лише одна оплата у розмірі 500,00 грн., і відповідно наявна заборгованість у розмірі 15275,58 грн.

Згідно вимог ст.ст. 526, 530, 611, 612 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог закону, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаї в ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором.

Відповідно до положень ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі ст.ст. 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється виключно на засадах змагальності сторін, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог та на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору, доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.

Приймаючи до уваги, що відповідачами не було жодним чином доведено, відсутність боргу перед позивачем, при цьому, позивачем на підтвердження своїх вимог надано відповідні докази, які відповідачами також не спростовано, суд першої інстанції дійшов до вірного висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідачів на користь позивача заборгованості з оплати послуг з утримання багатоквартирного будинку є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги з приводу невірно зазначеного періоду нарахування заборгованості з урахування оплати здійсненої у липні 2024 року, є хибними зважуючи на те, що вказаний платіж перевищує місячне нарахування і відповідачем не доведено, що вказаний платіж був здійснений за конкретний період заборгованості, або переплатою на майбутнє.

Ухвалюючи рішення у справі, суд першої інстанції, правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідивши наявні у справі докази і надавши їм належну оцінку, дійшов правильного висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваного рішення та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Частиною четвертою статті 10 ЦПК України передбачено, що суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до статей 1 та 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Закон України «Про судоустрій і статус суддів» встановлює, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

Керуючись ст.ст. 367, 374, 381-383 ЦПК України, апеляційний суд у складі колегії суддів,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Заводського районного суду м. Запоріжжя від 24 квітня 2025 року у цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

Повна постанова складена 26 серпня 2025 року.

Головуючий, суддя-доповідач С.В. Кухар

Судді: М.С. Гончар

О.З. Поляков