Справа № 275/187/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 серпня 2025 року с-ще Брусилів

Брусилівський районний суд Житомирської області в складі:

головуючої судді Данилюк О. С. ,

за участю секретаря с/з Марієвської Н.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в с-щі Брусилів заяву представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Зачепіло Зоряни Ярославівни про перегляд заочного рішення Брусилівського районного суду Житомирської області від 23.06.2025 року у цивільній справі № 275/187/25 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:

Представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Зачепіло З.Я. звернулась до суду з заявою про перегляд заочного рішення Брусилівського районного суду Житомирської області від 23.06.2025 року у цивільній справі № 275/187/25 за позовом ТОВ «Коллект Центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування заяви посилалася на те, що відповідачка ОСОБА_1 позовну заяву, ухвалу суду про відкриття провадження у справі не отримувала, тому надати відзив на позовну заяву та вступити в процес для захисту своїх прав вона не могла, оскільки не знала про розгляд вказаної справи судом. При цьому про заочне рішення дізналась із телефонного за стосунку «Дія», належним чином засвідчену копію судового рішення не отримувала. Заявниця вважає, що суд мав би належним чином пересвідчитись та переконатись у дотриманні порядку повідомлення відповідача про час та місце розгляду справи, що не було зроблено в цій справі, а тому відповідачка не була повідомлена належним чином про розгляд вказаної справи судом, що є підставою для скасування заочного рішення. Крім того зазначила, що умовами кредитного договору від 05.08.2021 року № 4496314, укладеного між ОСОБА_1 та ТОВ «МІЛОАН», заборгованість за яким стягнута судом, визначено сплату комісії, пов`язаної з наданням кредиту, за ставкою 5,5% від суми кредиту одноразово. При цьому в кредитному договорі не зазначено переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, що надаються відповідачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту. Таким чином заявниця вважає, що кредитор не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладенні кредитного договору, а тому вважає, що положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісяця сплачувати плату за обслуговування кредиту є нікчемними відповідно до ч. 1, 2 ст. 11, ч. 5 ст. 12 ЗУ «Про споживче кредитування». Крім того вважає, що позивачем не було надано суду виписки по рахунку або інших первинних документів, які б свідчили про виникнення у відповідача за кредитним договором заборгованості. Також вважає, що в матеріалах справи відсутній розрахунок заборгованості, який дозволив би перевірити правильність нарахування відсотків, а також зробити висновок, що заборгованість виникла саме внаслідок порушення відповідачем умов кредитного договору. Також вважає, що встановлення в кредитному договорі від 05.08.2021 року № 4496314 розміру відсотків за несвоєчасно виконане зобов`язання за кожен дань прострочення, що в результаті становить 13 241, 18 грн., є несправедливим в розумінні ст. 18 ЗУ «Про захист прав споживачів», суперечить принципам розумності та добросовісності, є наслідком дисбалансу договірних прав та обов`язків на шкоду позичальнику як споживача банківських послуг, оскільки встановлює вимогу щодо сплати непропорційно великої суми компенсації (понад 50% вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за кредитним договором, адже тіло кредиту становить 7 000 грн.

Просила скасувати заочне рішення Брусилівського районного суду Житомирської області від 23.06.2025 року у цивільній справі № 275/187/25 за позовом ТОВ «Коллект Центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, а також поновити пропущений строк на подачу заяви про перегляд заочного рішення.

В судове засідання з розгляду заяви про перегляд заочного рішення представник відповідача ОСОБА_1 адвоката Зачепіло З.Я. не з`явилась, надіслала до суду клопотання про проведення судового засідання в її відсутність та задоволення заяви.

Представник позивача ТОВ «Коллект Центр» Ткаченко М.М. в судове засідання з розгляду заяви про перегляд заочного рішення також не з`явилась, просила проводити судове засідання в її відсутність з врахуванням її письмових пояснень на заяву про перегляд заочного рішення, з яких вбачається наступне. Так, представник позивача вважає, що відповідачка ОСОБА_1 була належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, що підтверджується матеріалами справи. При цьому, на її думку, умисне ухилення стороною у справі від отримання кореспонденції суду в жодному випадку не може бути розцінено як неналежне повідомлення про розгляд справи та винесене судове рішення. Також зазначила, що до позовної заяви додано розрахунок заборгованості ОСОБА_1 , де чітко вказано, з чого складається заявлена сума заборгованості, відповідно до яких умов договору та за який період вона була нарахована. Також вказала, що у кредитному договорі від 05.08.2021 року № 4496314 сторонами було погоджено, що строк користування кредитом продовжується у разі наявності непогашеної заборгованості, і таке продовження не потребує додаткових дій ані кредитора, ані позичальника. Тобто сторони договору погодили окремий випадок автоматичної пролонгації договору без необхідності вчинення жодних додаткових дій, та підписанням договору відповідачка погодилась та такі умови. Представниця позивача вважає, що відповідачка нівелює інститут заочного розгляду справи та зловживає своїми процесуальними правами, що є неприпустимим, порушує принцип ефективності судової системи та обов`язковості судових рішень. Просила відмовити в задоволенні заяви представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Зачепіло З.Я. про перегляд заочного рішення суду.

Суд, дослідивши доводи, викладені в заяві представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Зачепіло З.Я. про перегляд заочного рішення суду, в заяві представника ТОВ «Коллект Центр» Ткаченко М.М., перевіривши матеріали цивільної справи № 275/187/25, прийшов до наступних висновків.

Встановлено, що в провадженні Брусилівського районного суду Житомирської області перебувала цивільна справа № 275/187/25 за позовом ТОВ «Коллект Центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Заочним рішенням Брусилівського районного суду Житомирської області від 23.06.2025 року у цивільній справі № 275/187/25 позовні вимоги ТОВ «Коллект Центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволені та з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Коллект Центр» стягнуто заборгованість за договором про надання споживчого кредиту № 4496314 від 05.08.2021 року в загальному розмірі 18 379 гривень 18 копійок, а також судовий збір в розмірі 2 422 гривні 40 копійок та витрати на правничу допомогу в розмірі 9 000 гривень, а всього 29 801 гривню 58 копійок.

Відомості про отримання вказаного судового рішення відповідачкою ОСОБА_1 в матеріалах цивільної справи № 275/187/25 відсутні, отже, керуючись вимогами ст. 284 ЦПК України, суд вважає можливим поновити відповідачці строк на подання заяви про перегляд заочного рішення від 23.06.2025 року.

Згідно ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

В заяві про перегляд заочного рішення суду представник відповідача посилалась на неналежне повідомлення ОСОБА_1 про розгляд справи судом.

Так, згідно ч. 6 ст. 187 ЦПК України у разі якщо відповідачем у позовній заяві вказана фізична особа, яка не є суб`єктом підприємницької діяльності, суд не пізніше двох днів з дня надходження позовної заяви до суду звертається до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) такої фізичної особи.

На виконання вказаної вимоги ЦПК судом було встановлено зареєстроване місце проживання відповідачки ОСОБА_1 (а.с. 55), яке співпадало з тим, що було зазначено у кредитному договорі № 4496314 від 05.08.2021 року, за стягненням заборгованості по якому звернувся позивач, та на яке судом було направлено копію позовної заяви з ухвалою суду про відкриття провадження у справі, а в подальшому й направлялись судові повістки (а.с. 71, 82), остання з яких повернулась до суду з відміткою про те, що адресат відсутній за вказаною адресою (а.с. 86).

Згідно п. 2 ч. 7 ст. 128 ЦПК України у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку.

При цьому п. 4 ч. 8 вказаної статті визначає, що днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Також абз. 2 ч. 1 ст. 131 ЦПК України встановлено, що у разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають електронного кабінету, за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому суду адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає, не перебуває або не знаходиться.

Незважаючи на це, судом ще двічі в порядку ч. 11 ст. 128 ЦПК України було опубліковано оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України про виклик відповідачки ОСОБА_1 у судові засіданні по вказаній цивільній справі (а.с. 88-90, 96-98).

З огляду на наведене, доводи представника ОСОБА_1 щодо недотриманні судом порядку повідомлення відповідачки про час та місце розгляду справи повністю спростовуються матеріалами цивільної справи № 275/187/25.

Не заслуговують й на увагу доводи представниці відповідачки щодо нікчемності положень кредитного договору № 4496314 від 05.08.2021 року, якими встановлена комісія, пов`язана з наданням кредиту, яка була стягнута судом.

Так, дійсно у договорі про надання споживчого кредиту № 4496314, укладеного 05 серпня 2021 між ОСОБА_1 та ТОВ "МІЛОАН", (п. 1.5.1) передбачена сплата позичальником комісії за надання кредиту, яка становить 385 грн. та нараховується за ставкою 5,5 % від суми кредиту одноразово (а.с. 16-20).

При цьому кредитний договір № 4496314 від 05.08.2021 не містить положень щодо обов`язку позичальника щомісяця сплачувати плату за обслуговування кредиту, які представник відповідача вважає нікчемними відповідно до ч. 1, 2 ст. 11, ч. 5 ст. 12 ЗУ «Про споживче кредитування».

Слід зазначити, Законом України "Про споживче кредитування" безпосередньо передбачено право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту.

Зокрема, згідно з ч. 2 ст. 8 Закону України "Про споживче кредитування" до загальних витрат за споживчим кредитом включаються комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19 (провадження № 14-44цс21) зробила висновок щодо правомірності встановлення у кредитному договорі комісії, що включається до загальних витрат за споживчим кредитом.

Отже, в позивача були наявні законні підстави заявляти вимоги щодо стягнення, а в суду - стягнути заборгованість відповідачки за комісією по договору про надання споживчого кредиту № 4496314 від 05.08.2021.

Доводи представника відповідачки щодо несправедливості нарахованих процентів, розмір яких суттєво перевищує суму заборгованості за кредитом, та їх суперечність ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» також, на думку суду, не заслуговують на увагу.

Так, у частині третій статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» визначено, що несправедливими є, зокрема, умови договору про встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за договором.

Така компенсація може застосовуватися у випадку невиконання зобов`язання, однак не може застосовуватися за відсутності факту прострочення боржником виконання свого зобов`язання.

Разом з тим, проценти відповідно до ст.ст. 1048, 1056-1 ЦК України є платою за користування кредитними коштами та нараховуються в межах строку дії кредитного договору незалежно від його виконання.

Оскільки нараховані відповідно до ст.ст. 1048, 1056-1 ЦК України проценти за користування кредитом не є компенсацією за невиконання зобов`язань за договором в розумінні Закону України «Про захист прав споживачів», на думку суду, відсутні підстави вважати умови договору про надання споживчого кредиту № 4496314 від 05.08.2021.року в частині передбачених процентів за користування кредитом, несправедливими та зменшення їх розміру.

Крім того, підписуючи договір про надання споживчого кредиту № 4496314 від 05.08.2021, відповідачка погодилась з розміром процентів за користування кредитними коштами, які передбачені умовами цього договору.

У постанові від 02 грудня 2015 року у справі № 6-1341 цс 15 Верховний Суд України наголосив, що Закон України «Про захист прав споживачів» застосовується до спорів, які виникли з кредитних правовідносин, лише в тому разі, якщо підставою позову є порушення порядку надання споживачеві інформації про умови отримання кредиту, типові процентні ставки, валютні знижки тощо, які передують укладенню договору.

Касаційний цивільний суд у складі Верховного Суду у постанові від 12 квітня 2022 року у справі № 756/6038/20 зазначив, що незгода позичальника з умовою договору на стадії виконання, за відсутності зауважень щодо змісту та умов договору під час його укладення та підписання, не є підставою для визнання умов договору такими, що не підлягають виконанню, під час вирішення спору про стягнення заборгованості за цим договором, оскільки суперечать принципам цивільного законодавства.

Доводи представника відповідачки щодо ненадання позивачем детального розрахунку заборгованості відповідачки ОСОБА_1 за договором про надання споживчого кредиту № 4496314 від 05.08.2021 спростовується матеріалами цивільної справи № 275/187/25, в яких такий розрахунок міститься (а.с. 29-32).

Крім того, слід зазначити, що ухвалою Брусилівського районного суду Житомирської області від 11 квітня 2025 року за клопотанням представника позивача було витребувано з АТ «Універсал банк» інформацію про рух коштів по банківському рахунку № НОМЕР_1 , який відкритий на ім`я ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) за 05.08.2021 р. При цьому з відповіді АТ «Універсал банк» № БТ/Е-3186 від 28.04.2025 року вбачається, що на ім`я ОСОБА_1 в банку була емітована платіжна картка № НОМЕР_3 , на яку 05.08.2021 року було перераховано кошти в сумі 7 000 грн., що підтверджується випискою з рахунку, відкритого для обслуговування банківської картки № НОМЕР_3 (а.с. 78-90).

Зазначені обставини спростовують доводи представника відповідачки щодо відсутності первинних бухгалтерських документів, які б підтверджували належне виконання кредитодавцем своїх зобов`язань щодо надання кредитних коштів позичальнику за договором про надання споживчого кредиту № 4496314 від 05.08.2021.

Згідно вимог ч. 1 ст. 288 ЦПК України заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Використання законодавцем в конструкції коментованої ст. 288 ЦПК України сполучника "і" дозволяє зробити висновок, що для скасування заочного рішення необхідно не лише встановити поважність причин неявки відповідача в судове засідання, в якому було ухвалене заочне рішення, а й те, щоб його аргументи щодо обставин справи впливали на правильне її вирішення. Лише за сукупності цих двох умов можна говорити про наявність підстав для скасування заочного рішення і призначення справи для розгляду в загальному порядку.

ЄСПЛ вказав, що одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу resjudicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий, лише коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами (див. рішення у справі «Рябих проти Росії» (Ryabykhv. Russia), заява № 52854/99, пп. 51 і 52, ECHR 2003-X) (п. 46 рішення).

Європейський суд з прав людини у справі «Устименко проти України» наголошує на тому, що право на справедливий судовий розгляд повинно тлумачитися з урахуванням принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна із сторін не має права домагатися перегляду остаточного й обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи й постановлення нового рішення.

Також у рішенні Європейського Суду з прав людини від 07.07.1989 по справі "Юніон Аліметаріа Сандерс проти Іспанії" зазначено, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Європейський суд з прав людини зауважив, що «право на суд», одним із аспектів якого є право доступу, не є абсолютним і може підлягати обмеженням. Проте такі обмеження повинні застосовуватись з легітимною метою та повинні зберігати пропорційність між застосованими засобами та поставленого метою. Норми, які регулюють строки подачі заяв, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані.

За врахуванням наведеного, оцінюючи викладені представником відповідачки доводи заяви про перегляд заочного рішення суду на предмет їх значення для правильного вирішення справи, суд вважає, що у вказаній заяві представник відповідача не наводить посилань на докази, що мають істотне значення для правильного вирішення справи, які не досліджувались судом при розгляді справи у зв`язку з неявкою відповідача. Доказів, що б підтверджували необґрунтованість вимог позивача, до заяви не додано, доводи, викладені в заяві, не мають істотного значення для вирішення справи та не можуть вплинути на ухвалене заочне рішення.

Суд наголошує, що умови кредитного договору були погоджені позичальницею, а тому вона має дотримуватися принципу добросовісності, який лежить в основі доктрини venire contra factum proprium, є стандартом чесної та відкритої поведінки. Це означає повагу до інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. Сама доктрина venire contra factum proprium базується на римській максимі non concedit venire contra factum proprium «не можна діяти всупереч своїй попередній поведінці».

При цьому добросовісності та чесній діловій практиці суперечать дії, що не відповідають попереднім заявам або поведінці, якщо інша сторона, яка діє собі на шкоду, розумно покладається на них (постанова Об`єднаної палати КЦС ВС від 10 квітня 2019 року у справі № 390/34/17).

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 287 ЦПК України у результаті розгляду заяви про перегляд заочного рішення суд може своєю ухвалою залишити заяву без задоволення.

Вивчивши матеріали справи у їх сукупності, приймаючи до уваги доводи, викладені у заяві представника відповідачки Бабінчук Д.В., суд приходить до висновку про відмову в задоволенні заяви про перегляд заочного рішення Брусилівського районного суду Житомирської області від 23.06.2025 року у цивільній справі № 275/187/25.

При цьому суд звертає увагу представника відповідача, що відповідно до ч. 4 ст. 287 ЦПК України у разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 258-260, 287, 288 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Поновити представнику відповідачки ОСОБА_1 адвокату Зачепіло Зоряні Ярославівні строк на подання заяви про перегляд заочного рішення Брусилівського районного суду Житомирської області від 23.06.2025 року у цивільній справі № 275/187/25.

Заяву представнику відповідачки ОСОБА_1 адвоката Зачепіло Зоряни Ярославівни про перегляд заочного рішення Брусилівського районного суду Житомирської області від 23.06.2025 року у цивільній справі № 275/187/25 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, - залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя О. С. Данилюк