УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 серпня 2025 року

м. Київ

справа № 564/4280/24

провадження № 61-10588ск25

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Червинської М. Є. (суддя-доповідач), Коротенка Є. В., Коротуна В. М.,

розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 , подану адвокатом Красовським Анатолієм Степановичем, на постанову Рівненського апеляційного суду від 07 серпня 2025 року у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Гощанська селищна рада Рівненського району Рівненської області про встановлення факту батьківства,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду в порядку окремого провадження із вказаною заявою, в якій просила встановити факт, що

ОСОБА_2 є батьком ОСОБА_3 та внести відповідні зміни до актового запису про народження дитини.

Заяву ОСОБА_1 обґрунтовувала тим, що у 2009 році вона познайомилася з ОСОБА_2 , а з 2010 року почала проживати разом з ним. ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народилася спільна дитина - ОСОБА_3 . У зареєстрованому шлюбі вони не перебували, а ОСОБА_2 ніколи не ставив питання про визнання батьківства та не заперечував, що є батьком ОСОБА_3 . Запис про батька у свідоцтві про народження дитини ОСОБА_3 зроблено на підставі частини першої статті 135 СК України. З кінця вересня 2014 року їх відносини погіршилися і вони почали проживати окремо. ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 загинув під час виконання бойового завдання із захисту Батьківщини. В інтересах малолітнього сина ОСОБА_3 заявниця звернулася до приватного нотаріуса з метою прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 , однак нотаріусом відмовлено, через відсутність доказів родинних зав`язків між дитиною ОСОБА_3 та загиблим ОСОБА_2 . Вказувала, що встановлення даного факту необхідне їй для одержання свідоцтва про право на спадщину.

Рішенням Костопільського районного суду Рівненської області від 09 січня 2025 року заяву задоволено.

Встановлено факт, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який загинув ІНФОРМАЦІЯ_2 (актовий запис про смерть № 64 від 02 лютого 2024 року, складений Гощанським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Рівненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції) є батьком ОСОБА_3 , який народився

ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що відділом реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Костопільського районного управління юстиції у Рівненській області складено актовий запис про народження № 429

від 05 грудня 2013 року.

Зобов`язано Костопільський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Рівненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції внести зміни до актового запису № 429

від 05 грудня 2013 року про народження ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зазначивши у графі «Відомості про батька»: прізвище « ОСОБА_2 », ім`я « ОСОБА_2 », по батькові « ОСОБА_2 », дата народження « ІНФОРМАЦІЯ_3 », громадянство «України».

Постановою Рівненського апеляційного суду від 07 серпня 2025 року апеляційну скаргу ОСОБА_7 задоволено. Рішення Костопільського районного суду Рівненської області від 09 січня 2025 року скасовано, заяву залишено без розгляду. Роз`яснено ОСОБА_1 право звернення до суду на загальних підставах.

Постанова суду мотивована тим, що батько ОСОБА_2 - ОСОБА_7 , який є спадкоємцем після його смерті заперечує факт батьківства, за встановленням якого ОСОБА_1 звернулася до суду, та вказує на порушення оскаржуваним рішенням його спадкових прав після смерті сина, отже існує спір про право, який підлягає розгляду у порядку позовного провадження.

14 серпня 2025 року через підсистему «Електронний суд» представник

ОСОБА_1 - адвокат Красовський А. С. подавдо Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Рівненського апеляційного суду від 07 серпня 2025 року.

Касаційна скарга мотивована тим, що заявниця вже зверталась до суду з позовом до ОСОБА_7 про встановлення факту батьківства, однак ухвалою Козівського районного суду Тернопільської області від 24 жовтня 2024 року по справі № 607/20509/24 у відкритті провадження відмовлено, з тих підстав, що відповідач ОСОБА_7 , батьківського якого намагається встановити заявниця, помер. Крім того, зазначено, що відсутні докази про те, що

ОСОБА_7 порушує, не визнає, чи оспорює права позивача або малолітнього ОСОБА_3 . Зазначає, що заінтересована особа Гощанська селищна рада Рівненського району Рівненської області Гощанська селищна рада Рівненського району Рівненської області не заявляла будь-якого спору про право.

Вказує, що судом апеляційної інстанцій не було враховано висновку, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 320/948/18.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частини першої статті 394 ЦПК України одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).

Згідно з частинами п`ятою та шостою статті 394 ЦПК України питання про відкриття касаційного провадження у випадку, передбаченому частиною четвертою цієї статті, вирішує колегія суддів у складі трьох суддів. Ухвала про відмову у відкритті касаційного провадження повинна містити мотиви, з яких суд дійшов висновку про відсутність підстав для відкриття касаційного провадження.

Вивчивши касаційну скаргу, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку про відмову

у відкритті касаційного провадження, оскільки касаційна скарга є необґрунтованою.

Судом апеляційної інстанції установлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 народився ОСОБА_3 , батьками якого вказано ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

Відповідно до Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 СК України відомості про батька дитини ОСОБА_3 ,

ІНФОРМАЦІЯ_4 , записані відповідно до частини першої статті 135 СК України зі слів матері.

Відповідно до частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно з пунктом 5 частини другої статті 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про: встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Частинами першою, другою статті 315 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

В постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 20 червня 2019 року у справі № 632/580/17 викладено висновок про те, що юридичними фактами є певні факти реальної дійсності, з якими нормою права пов`язується настання правових наслідків, зокрема виникнення, зміна або припинення цивільних прав та обов`язків. Таким чином, визначальною обставиною під час розгляду заяви про встановлення певних фактів у порядку окремого провадження є те, що встановлення такого факту не пов`язане з наступним вирішенням спору про право цивільне. Під спором про право необхідно розуміти певний стан суб`єктивного права; спір є суть суперечності, конфлікт, протиборство сторін, спір поділяється на матеріальний і процесуальний. Таким чином, під час розгляду справ у порядку окремого провадження виключається існування спору про право, який пов`язаний з порушенням, оспорюванням або невизнанням, а також недоведенням наявності суб`єктивного права за умов, що є певні особи, які перешкоджають у реалізації такого права.

Відповідно до частини четвертої статті 315 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду.

Установлено, що метою звернення ОСОБА_1 із заявою про встановлення факту батьківства є встановлення в судовому порядку обставин, необхідних для реалізації її сином спадкових прав, після смерті ОСОБА_2 .

Апеляційний суд, скасовуючи рішення суду першої інстанції, встановивши, що ОСОБА_7 , який є спадкоємцем першої черги, після смерті

ОСОБА_2 , заперечує факт батьківства відносно малолітнього

ОСОБА_3 , за встановлення якого звернулась до суду ОСОБА_1 , та вказує на порушення оскаржуваним рішенням його спадкових прав після смерті сина, дійшов правильного висновку про залишення заяви без розгляду.

Постанова суду апеляційної інстанції є законною та обґрунтованою, не суперечить правовим висновкам Великої Палати Верховного Суду, Верховного Суду, викладеним у постановах, на які посилається особа, що подала касаційну скаргу, прийнята з дотриманням вимог процесуального закону, а доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують.

З огляду на викладене Верховний Суд дійшов висновку, що аргументи касаційної скарги не спростовують висновків суду апеляційної інстанції, а зводяться до незгоди заявника з ухваленим у справі судовим рішенням та необхідності переоцінки доказів у справі. Водночас суд касаційної інстанції є судом права, а не факту, і згідно з вимогами процесуального закону не здійснює переоцінки доказів у зв`язку з тим, що це знаходиться поза межами його повноважень.

Відповідно до пункту 5 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі у разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу суд може визнати таку касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо Верховний Суд уже викладав у своїй постанові висновок щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, порушеного в касаційній скарзі, і суд апеляційної інстанції переглянув судове рішення відповідно до такого висновку (крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку або коли Верховний Суд вважатиме за необхідне відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах).

На підставі викладеного Верховний Суд дійшов висновку про наявність передбачених пунктом 5 частини другої статті 394 ЦПК України підстав для визнання касаційної скарги ОСОБА_1 , подану адвокатом Красовським А. С., на постанову Рівненського апеляційного суду від 07 серпня 2025 року необґрунтованою та відмови у відкритті касаційного провадження.

Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду, як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді може бути більш формальною (LEVAGES PRESTATIONS SERVICES v. FRANCE, № 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; BRUALLA GOMEZ DE LA TORRE v. SPAIN, № 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, від 19 грудня 1997 року).

Керуючись статтею 390, пунктом 1 частини другої, частинами четвертою, п`ятою та шостою статті 394 ЦПК України Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , подану адвокатом Красовським Анатолієм Степановичем, на постанову Рівненського апеляційного суду від 07 серпня 2025 року у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Гощанська селищна рада Рівненського району Рівненської області про встановлення факту батьківства.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді:М. Є. Червинська
Є. В. Коротенко В. М. Коротун