Справа № 185/9190/24
Провадження № 2/185/892/25
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

29 серпня 2025 року Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Головіна В.О., за участю секретаря судового засідання Преображенської К.О., позивача ОСОБА_1 , представника відповідача Мойсеєнко Г.В. розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Павлограді, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля» про поновлення на роботі та стягнення з ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» на користь позивача коштів середнього заробітку за час вимушеного прогулу

В С Т А Н О В И В

30.08.2024р. ОСОБА_1 звернувся з позовом до ПРИВАТНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ДТЕК Павлоградвугілля» про поновлення на роботі на роботі та стягнення коштів середнього заробітку за час вимушеного прогулу, в якому просив суд скасувати наказ ВСП «ШАХТОУПРАВЛІННЯ ТЕРНІВСЬКЕ» ПрАТ «ДТЕК ПАВЛОГРАДВУГІЛЛЯ» №151/1 від 29.07.2024р. та визнати його незаконним, виданим з ознаками дискримінації, таким, що порушує його право на труд та отримання належної заробітної плати; стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу.

В обґрунтування позову позивач зазначив, що працював на посаді прохідника 5 розряду на дільниці прохідницьких робіт №5 ВСП «ШАХТОУПРАВЛІННЯ ТЕРНІВСЬКЕ» ПрАТ «ДТЕК ПАВЛОГРАДВУГІЛЛЛЯ». 29.07.2024р. був незаконно звільнений з роботи наказом ВСП «ШАХТОУПРАВЛІННЯ ТЕРНІВСЬКЕ» ПрАТ «ДТЕК ПАВЛОГРАДВУГІЛЛЛЯ» №151/1 від 29.07.2024р. за скоєння прогулу без поважної причини згідно п.4 ч.1 статті 40 КЗпП України. З наказом не згоден повністю і вважає, що звільнення сталось за вини керівництва ВСП «ШАХТОУПРАВЛІННЯ ТЕРНІВСЬКЕ». В позовній заяві ОСОБА_1 зазначив, що у зв`язку з виробничим простоєм шахти «Тернівська» з 01 липня 2024 року позивач і всі робітники дільниці прохідницьких робіт №5 шахти «Тернівська» написали заяви про відпустки.

Ухвалою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 04.09.2024р. відкрито провадження у цивільній справі та справу призначено до розгляду у порядку загального позовного провадження.

У судовому засіданні позивач повністю підтримав позовні вимоги, посилаючись на доводи, які викладені у позовній заяві.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнала та просила суд в задоволенні позову відмовити та надала суду відзив на позовну заяву ОСОБА_1 , відповідно до якого не погодилася із оцінкою обставин, викладених позивачем. Представник відповідача зазначила, що у зв`язку з необхідністю термінового виконання невідкладних робіт з проведення 871 бортового штреку пласта С5, північного відкаточного штреку пласта С5 та північного конвеєрного штреку пласта С5, від своєчасного виконання яких залежить безперебійна стабільна робота дільниці підготовчих робіт №2 шахти «ЗАХІДНО-ДОНБАСЬКА» ВСП «ШАХТОУПРАВЛІННЯ ТЕРНІВСЬКЕ», зокрема та всього шахтоуправління в цілому, з метою відвернення виробничих аварій, наказом ВСП «ШАХТОУПРАВЛІННЯ ТЕРНІВСЬКЕ» «Про тимчасове переведення» №2769 від 28.06.2024р., на підставі ч.2 ст.33 КЗпП України прохідника дільниці підготовчих робіт №5 (далі дільниця ПР №5) ОСОБА_1 тимчасового переведено з дільниці ПР№5 шахти «ТЕРНІВСЬКА» ВСП «ШАХТОУПРАВЛІННЯ ТЕРНІВСЬКЕ» на дільницю підготовчих робіт №2 Блоку №3 шахти «ЗАХІДНО-ДОНБАСЬКА» ВСП «ШАХТОУПРАВЛІННЯ ТЕРНІВСЬКЕ» на період з 01.07.2024р. по 31.07.2024р. Даний наказ разом з графіком робіт були доведені до відома позивачу, з чим він ознайомлюватися відмовлявся і кульковою ручкою викреслив своє прізвище в розділі «Ознайомлення з наказом». На роботу ОСОБА_1 не виходив, що підтверджується відповідними Актами, складеними за кожний день його відсутності на роботі у період з 02.07.2024р. по 28.07.2024р., Табелями обліку використання робочого часу дільниці ПР №2 в липні 2024р., Довідкою даних автоматизованої системи обліку та контроля доступу від 26.07.2024р. На виїзди адміністрації шахтоуправління на адресу проживання позивача та листи з проханням повідомити будь-яким зручним способом про причини його неявки на роботу та надати відповідні документи, підтверджуючі поважність цих причин не реагував.

В зв`язку з відсутністю ОСОБА_1 на робочому місці та ненадання будь-яких документів, що підтверджують поважність причин його відсутності на роботі він був звільнений за ініціативою адміністрації 29.07.2024р. за скоєння прогулу без поважних причин, п. 4 ч.1. ст. 40 КЗпП України, згідно наказу «Про звільнення» від 29.07.2024р. №151/1.

Суд, вислухавши позивача, представника відповідача, свідків, вивчивши матеріали цивільної справи в їх сукупності, дійшов висновку про те, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 знаходився в трудових відносинах з ПРИВАТНИМ АКЦІОНЕРНИМ ТОВАРИСТВОМ «ДТЕК ПАВЛОГРАДВУГІЛЛЯ» та наказом № 151/1 від 29.07.2024р. по ВСП «ШАХТОУПРАВЛІННЯ ТЕРНІВСЬКЕ» ПРИВАТНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ДТЕК ПАВЛОГРАДВУГІЛЛЯ» був звільнений з посади прохідника дільниці прохідницьких робіт №5 за прогули без поважних причин 29.07.2024р. за п. 4 ч.1 ст. 40 КЗпП України.

Як вбачається з вищезазначеного наказу про звільнення, підставою для звільнення позивача стало те, що ОСОБА_1 був відсутній на роботі з 02.07.2024р. по день звільнення, що є порушенням трудової дисципліни, виправдовуючих документів поважності причин своєї відсутності на роботі не надав.

Відповідно до ч. 4 ст. 149 КЗпП України стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку.

Згідно ч.1 ст. 233 КЗпП України працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду у тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки.

Листом від 29.07.2024р. №8 ОСОБА_1 було запрошено до ВСП «ШАХТОУПРАВЛІННЯ ТЕРНІВСЬКЕ» для отримання трудової книжки, а також направлено копію наказу про звільнення №151/1 від 29.07.2024р. та повідомлення про нараховані та виплачені суми при звільненні. Як вбачається з відмітки у рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення АТ «Укрпошта», позивач вищезазначені документи отримав особисто 31.07.2024р., а звернувся до суду 30.08.2024р., чим не порушив строки звернення до суду передбачені ч.1 ст. 233 КЗпП України.

Із матеріалів справи вбачається, що підприємством видано наказ «Про тимчасове переведення» №2769 від 28.06.2024р., відповідно до якого та на підставі ч.2 ст.33 КЗпП України прохідника дільниці підготовчих робіт №5 (далі дільниця ПР №5) ОСОБА_1 тимчасового переведено з дільниці ПР№5 шахти «ТЕРНІВСЬКА» ВСП «ШАХТОУПРАВЛІННЯ ТЕРНІВСЬКЕ» на дільницю підготовчих робіт №2 Блоку №3 шахти «ЗАХІДНО-ДОНБАСЬКА» ВСП «ШАХТОУПРАВЛІННЯ ТЕРНІВСЬКЕ» на період з 01.07.2024р. по 31.07.2024р.

Як встановлено в судовому засіданні та підтверджено актами, складеними за кожний день відсутності на роботі позивача у період з 02.07.2024р. по 28.07.2024р., табелями обліку використання робочого часу дільниці прохідницьких робіт №2 в липні 2024р., Довідкою даних автоматизованої системи обліку та контроля доступу від 26.07.2024р.табелями обліку робочого часу підприємства, позивач був відсутній на роботі з 02.07.2024р.

Свою відсутність на роботі, позивач у судовому засіданні пояснив тим, що не був ознайомлений з наказом про його переведення на іншу дільницю та з графіком роботи на липень 2025р.

Проте, згідно Акту б/н від 02.07.2024р. позивачу були доведені до відома (прочитані в голос і роз`яснені) наказ «Про тимчасове переведення» №2769 від 28.06.2024р., Графік роботи персоналу дільниці ПР №2 у липні 2024р. від підпису яких він відмовився .

Причиною неявки на роботу позивача з 02.07.2024р., на його думку, стала його заява від 24.06.2024р. ОСОБА_1 про надання основної відпустки, а також всіх днів невикористаної відпустки за попередній період з 01.07.2024р., однак вказана заява підписана з боку керівництва підприємства не була, наказ про надання щорічної основної відпустки не видавався.

Актом від 09.07.2024р. підтверджується те, що позивачу, з метою з`ясування його відсутності на роботі, телефонував в.о. начальника дільниці ПР №2 Удовиченко А.О., куди ОСОБА_1 було переведено згідно наказу та запропонував вийти на роботу та/або надати письмові пояснення відсутності на робочому місці у зазначені робочі зміни або документи, що підтверджують наявність поважних причин невиходу на роботу.

Із матеріалів справи вбачається, що зі сторони відповідача було здійснено виїзд за адресою мешкання ОСОБА_1 для з`ясування причин відсутності його на роботі за результатами чого був складений акт про відвідування на дому від 19.07.2024р. та Акт про відмову Позивача надати письмові пояснення щодо відсутності його на роботі та/або надати підтверджуючі документи про наявність поважних причин не виходу на роботу.

Крім того, 11.07.2024р. адміністрацією шахтоуправління було направлено на адресу ОСОБА_1 лист за вих. №2004 з проханням повідомити будь-яким зручним способом про причини його неявки на роботу та надати відповідні документи, підтверджуючі поважність цих причин .

Як пояснив в судовому засіданні позивач на роботу він не з`являвся з причини, тому що вважав що знаходиться у відпустці, а крім того його не було ознайомлено в наказом про переведення та графіком роботи на липень 2024 року. 28.06.2024р. він прибув на підприємство з метою вияснити питання щодо його відпустки, однак його почали ознайомлювати з наказом про переведення та графіком виходів на липень 2024 року у присутності працівників підприємства. Перебуваючи у відповідному емоційному стані він дійсно закреслив своє прізвище у наказі про переведення, однак вважає, що не ознайомлений з цим наказом, тому що йому не було надано його копію. Також, позивач повідомив, що на його думку на шахті «ТЕРНІВСЬКА» ВСП «ШАХТОУПРАВЛІННЯ ТЕРНІВСЬКЕ» в липні 2024 року був простій. Проте позивач не довів даний факт суду. Крім того, доводи позивача про те, що його не ознайомили з наказом про переведення та графіком роботи не підтверджуються матеріалами справи.

Як вбачається із показань свідка ОСОБА_2 вона працює на ВСП «ШАХТОУПРАВЛІННЯ ТЕРНІВСЬКЕ» спеціалістом з табельного обліку яка пояснила суду, що ОСОБА_1 не з`являвся на роботу з 02.07.2024р. тому нею були направлений лист про необхідність з`явитись на роботу та надати пояснення причини його відсутності. Крім того, свідок ОСОБА_2 підтвердила, що разом з колегами виїздила на адресу мешкання позивача з метою з`ясування причин невиходу його на роботу.

Свідок ОСОБА_3 пояснив суду, що у його присутності працівник ОСОБА_1 під час ознайомлення його з наказом про переведення почеркав останній. Крім того, йому як завідуючому гірничими роботами ВСП «ШАХТОУПРАВЛІННЯ ТЕРНІВСЬКЕ» не відомо про наявність простою у липні 2024 р.

Начальник дільниці ПР№2 ВСП «ШАХТОУПРАВЛІННЯ ТЕРНІВСЬКЕ» ОСОБА_4 пояснив суду, що на його дільницю згідно наказу про переведення від 28.06.2024р. було направлено 5 осіб з дільниці ПР №5 шахти «ТЕРНІВСЬКА», з яких четверо осіб приступили до роботи, а ОСОБА_1 , який також згідно даного наказу був направлений на роботи до його дільниці на роботу не вийшов. Свідок ОСОБА_5 телефонував ОСОБА_1 та просив з`явитися на дільницю або надати пояснення про причини його відсутності на роботі на що ОСОБА_1 попросив направити смс-повідомленням графік роботи і наказ про переведення. До роботи ОСОБА_1 не приступив.

Спір між сторонами виник з приводу законності звільнення позивача та дотримання вимог трудового законодавства при його звільнення. Правовідносини, які виникли між сторонами у справі урегульовані нормами Кодексу законів про працю України.

Відповідно до ст. 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає, або на яку він вільно погоджується. Використання примусової праці забороняється. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Відповідно до положень ст. 21 КЗпП України трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

За змістом ст. 139 КЗпП України, працівники зобов`язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержувати трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір.

Відповідно до п. 4 ч.1 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку прогулу (в тому числі відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин.

Згідно зі ст. 147 КЗпП України за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки одне з таких заходів стягнення: догана або звільнення.

Порушення трудової дисципліни визначається, як невиконання або неналежне виконання трудових обов`язків. При цьому наявність вини, як одна з ознак порушення трудової дисципліни, є необхідною умовою для притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності.

За ст. 148 КЗпП України дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці. Дисциплінарне стягнення не може бути накладено пізніше шести місяців з дня вчинення проступку.

Відповідно до ст. 149 КЗпП України, до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. Стягнення оголошується в наказі і повідомляється працівникові під розписку. За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення.

При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника.

Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку.

Відповідно до роз`яснень, наданих у п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів», у справах про поновлення на роботі осіб, звільнених за порушення трудової дисципліни, судам необхідно з`ясувати, в чому конкретно проявилось порушення, що стало приводом до звільнення, чи могло воно бути підставою для розірвання трудового договору за пунктами 3, 4, 7, 8 ст. 40 і п. 1 ст. 41 КЗпП України, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені статтями 147-1, 148, 149 КЗпП України правила і порядок застосування дисциплінарних стягнень, зокрема, чи не закінчився встановлений для цього строк, чи не застосовувалось вже за цей проступок дисциплінарне стягнення, чи враховувались при звільненні ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяна ним шкода, обставини, за яких вчинено проступок, і попередня робота працівника.

Крім того, як роз`яснено у п. 24 наведеної постанови Пленуму Верховного Суду України, при розгляді позовів про поновлення на роботі осіб, звільнених за п. 4 ст. 40 КЗпП України, суди повинні виходити з того, що передбаченим цією нормою закону прогулом визнається відсутність працівника на роботі як протягом усього робочого дня, так і більше трьох годин безперервно або сумарно протягом робочого дня без поважних причин (наприклад, у зв`язку з поміщенням до медвитверезника, самовільне використання без погодження з власником або уповноваженим ним органом днів відгулів, чергової відпустки, залишення роботи до закінчення строку трудового договору чи строку, який працівник зобов`язаний пропрацювати за призначенням після закінчення вищого чи середнього спеціального учбового закладу).

При цьому, факт відсутності працівника на робочому місці більше трьох годин протягом робочого дня (прогул) має бути належним чином зафіксований власником або уповноваженим ним органом, щоб унеможливити порушення трудових прав працівника та його безпідставне притягнення до дисциплінарної відповідальності. З огляду на предмет позову, обов`язок доведення вини працівника у порушенні трудової дисципліни на підприємстві покладено на роботодавця.

Таким чином, крім встановлення самого факту відсутності працівника на роботі більше трьох годин протягом робочого дня, визначальним фактором для вирішення питання про законність звільнення позивача з роботи є з`ясування поважності причин його відсутності. Законодавством не визначено перелік обставин, за яких прогул вважається вчиненим з поважних причин, а тому, вирішуючи питання про поважність причин відсутності на роботі працівника, звільненого за п. 4 ст. 40 КЗпП України, суд повинен виходити з конкретних обставин і враховувати докази, передбачені ст. 76 ЦПК України.

Судом при розгляді справи не були встановлені поважні причини, які унеможливлювали з`являтися позивачу на роботу для виконанні своїх професійних обов`язків з 02.07.2024р. по 28.07.2024р.

Доводи позивача щодо поважності причин неявки на роботу, а саме те, що останній не був ознайомлений з наказом про його переведення та з графіком роботи на липень 2024 року не мають для суду правового значення.

Таким чином, суд приходить до висновку про те, що відповідачем були дотримані усі вимоги діючого трудового законодавства, які надали законне право ВСП «ШАХТОУПРАВЛІННЯ «ТЕРНІВСЬКЕ» ПрАТ «ДТЕК ПАВЛОГРАДВУГІЛЛЯ» розірвати трудовий договір із ОСОБА_1 на підставі п. 4 ч. 1 ст. 40 КЗпП України.

З огляду на викладене суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача про скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу не підлягають задоволенню у повному обсязі.

Щодо неотримання адміністрацією ВСП «ШАХТОУПРАВЛІННЯ «ТЕРНІВСЬКЕ» попередньої згоди від виборного органу Незалежної первинної профспілкової організації Павлоградвугілля (НППО) під час звільнення ОСОБА_1 по п.7 ч.1 ст.40 КЗпП України, як цього вимагає ч.1 ст. 43 КЗпП України, то відповідно до ч. 9 ст. 43 КЗпП України, якщо розірвання трудового договору з працівником проведено власником або уповноваженим ним органом без звернення до виборного органу первинної профспілкової організації(профспілкового представника), суд зупиняє провадження по справі, запитує згоду виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника) і після її одержання або відмови виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника) в дачі згоди на звільнення працівника розглядає спір по суті.

За положенням п. 15 постанови Пленуму Верховного суду України «Про розгляд судами трудових спорів» від 06.11.1992р. №9 суд встановивши, що звільнення працівника проведено власником або уповноваженим ним органом без звернення до профспілкового органу, суд зупиняє провадження по справі, запитує згоду профспілкового органу і після її одержання або відмови профспілкового органу в дачі згоди на звільнення працівника розглядає спір по суті.

Ухвалою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 23.05.2025р. на підставі ч. 9 ст. 43 КЗпП України зупинене провадження по справі до вирішення питання виборним органом первинною профспілковою організацією Незалежної первинної профспілкової організації (НППО) Павлоградвугілля про надання або відмови в наданні згоди на звільнення ОСОБА_1 та направлено Голові НППО Павлоградвугілля Михайлюку Олексію Вікторовичу відповідний запит.

04.06.2025р. на адресу суду повернувся конверт з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою» (Ф.20)

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати по справі не підлягають розподілу.

На підставі викладеного, керуючись ст. 81, 89, 141, 259, 263-265, 268 ЦПК України,

У Х В А Л И В

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля» про поновлення на роботі та стягнення з ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» на користь позивача коштів середнього заробітку за час вимушеного прогулу відмовити.

Судові витрати компенсувати за рахунок держави.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається Дніпровському апеляційному суду.

Повний текст рішення складено 03 вересня 2025 року.

Суддя: В. О. Головін