Справа № 317/3840/25
Провадження № 2/317/1568/25
«27» серпня 2025 року м. Запоріжжя
Запорізький районний суд Запорізької області в складі :
головуючого - судді Нікітіна В.В.,
за участю - секретаря Хижняк Д.Г.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі справу за позовом ОСОБА_1 до Запорізького відділу державної виконавчої служби у Запорізькому районі Запорізької області Південного межрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса)про звільнення майна з-під арешту, суд,-
Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Запорізького відділу державної виконавчої служби у Запорізькому районі Запорізької області Південного межрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса),про звільнення майна з-під арешту, в обґрунтування якого зазначив, що в квітні 2025 року позивач вирішив продати належній йому на праві власності автомобіль марки OPEL ASTRA, легковий сєдан, колір зелений, державний номер НОМЕР_1 , № шасі НОМЕР_2 , 2005 року випуску, об`єм двигуна 1389, який зареєстрований на його ім`я 28.04.2011 згідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу. Проте, під час оформлення документів на продаж автомобіля він дізнався від Головного сервісного центру МВС про арешт автомобіля, який накладений ВДВС Запорізького району на підставі постанови Запорізького районного суду Запорізької області від 23.10.2013. Згідно постанови Запорізького районного суду Запорізької області від 23.10.2013 на позивача було накладене адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 34 грн., стягнуто судовий збір в розмірі 34,41 грн. На підставі даної постанови було відкрите виконавче провадження у ВДВС Запорізького району, та у рамках виконавчого провадження було накладено обтяження, арешт на належне позивачеві майно у вигляді автомобіля марки OPEL ASTRA, легковий сєдан, колір зелений, державний номер НОМЕР_1 , № шасі НОМЕР_2 , 2005 року випуску, об`єм двигуна 1389, який зареєстрований на моє ім`я 28.04.2011. 25 квітня 2025 року, позивач звернувся до відповідача з заявою про зняття арешту з належного йому на праві власності автомобіля, однак отримав відмову, в якій зазначено, що відповідно до відомостей Державного реєстру рухомого майна станом на 26.05.2025 року, встановлені наступні обмеження рухомого майна боржник: № 14440354, № 14300564 та зазначено, що «Запис автоматично вилучений по завершенню п`ятирічного терміну зберігання». У зв`язку з цим внести зміни щодо зміни стану вищезазначених обмежень не є можливим, оскільки в паперовому варіанті виконавче провадження не збереглося за строком давності, термін зберігання, якого давно закінчився і ДВС не має повноважень зняти арешт з майна накладеного ними на підставі постанови Запорізького районного суду Запорізької області. Відтак позивач змушений звернутися до суду з даним позовом.
Позивач до суду не з`явився, заяви про відкладення розгляду справи не надав.
Відповідач до суду не з`явився, хоча повідомлявся про час та місце розгляду справи за місцем його реєстрації. Про причини своєї неявки суду не повідомив, будь-яких пояснень щодо суті позову та відзив на позовну заяву не надав.
У зв`язку з наведеним, суд, на підставі ч. 5 ст. 223, ст. 280 ЦПК України, ухвалює заочне рішення.
У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, суд, у відповідності з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, постановив здійснювати розгляд справи у відсутності сторін, які належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з огляду на наступне.
Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчинення нею процесуальних дій.
Стаття 16 ЦК України передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Матеріалами справи встановлено, що згідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу позивач є власником автомобіля марки OPEL ASTRA, легковий сєдан, колір зелений, державний номер НОМЕР_1 , № шасі НОМЕР_2 , 2005 року випуску, об`єм двигуна 1389.
Згідно до постанови Запорізького районного суду Запорізької області від 23.10.2013 року (справа № 317/3848/13-П, провадження № 3/317/1366/2013) на позивача накладене адміністративне стягнення: у вигляді штрафу в розмірі 34 грн., та стягнутосудовий збір за адміністративне правопорушення в розмірі 34,41 грн.
На підставі постанови Запорізького районного суду Запорізької області від 23.10.2013 року було відкрите виконавче провадження у ВДВС Запорізького району де у рамках виконавчого провадження та накладено обтяження, а саме арешт на автомобіль марки OPEL ASTRA, легковий сєдан, колір зелений, державний номер НОМЕР_1 , № шасі НОМЕР_2 , 2005 року випуску, об`єм двигуна 1389.
Згідно відповіді Запорізького відділу державної виконавчої служби у Запорізькому районі Запорізької області Південного межрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 26.05.2025, відповідно до відомостей Державного реєстру рухомого майна станом на 26.05.2025, встановлені наступні обмеження рухомого майна боржник: № 14440354, № 14300564. Вищезазначені перебувають у стані «Запис автоматично вилучений по завершенню п`ятирічного терміну зберігання». У зв`язку з цим внести зміни щодо зміни стану вищезазначених обмежень не є можливим.
Згідно із ч. 1 ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.
Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.
Згідно з ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Згідно п. 2 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 5 від 03 червня 2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно).
Згідно ч. 1 ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.
Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження», у разі закінчення виконавчого провадження (крім офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків не стягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, не стягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження.
Про зняття арешту з майна (коштів) виконавець зазначає у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа, яка в день її винесення надсилається органу, установі, посадовій особі, яким була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно (кошти) боржника, а у випадках, передбачених законом, вчиняє дії щодо реєстрації припинення обтяження такого майна.
Згідно ч.4 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження» підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів)боржника або його частини є:отримання виконавцем документального підтвердження,що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів,стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору,витрат виконавчого провадження та штрафів,накладених на боржника; отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності-суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; погашення заборгованості із сплати періодичних платежів,якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову.
Відповідно до ч. 5 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.
Суд, з`ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, дослідивши докази, якими вони підтверджуються, доходить висновку, що позов підлягає задоволенню.
Відповідно до ч. 1 ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження», у разі закінчення виконавчого провадження (крім закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження.
Суд звертає увагу і на те, що п. 2 розділу XI Правил ведення діловодства та архіву в органах державної виконавчої служби та приватними виконавцями від 07.06.2017 визначено, що строк зберігання переданих до архіву виконавчих проваджень становить три роки, а Порядком роботи з документами в органах державної виконавчої служби, затвердженим наказом № 2274/5 від 25.12.2008, - що строк зберігання переданих до архіву виконавчих проваджень та здавальних описів становить три роки, що дає підстави вважати, що матеріали виконавчого провадження, яке вже завершено, знищено на даний час, що унеможливлює скасування арешту в позасудовому порядку, а відтак позивач в інший спосіб, крім звернення до суду з позовом про зняття арешту, захистити своє порушене право не може.
Таким чином, враховуючи вищенаведене, суд доходить до висновку, що позивач має намір розпоряджатися своїм майном, проте через наявність арешту позбавлений можливості це зробити, хоча виконавче провадження, у межах якого накладений постановою арешт на майно, завершено, фактичне повне виконання рішення. Тому, з огляду на викладене, враховуючи правові підстави позову, а також те, що предметом позову є зняття арешту з майна боржника, суд приходить до висновку, що право позивача підлягає судовому захисту у заявлений ним спосіб шляхом зняття арешту з майна.
На підставі наведеного та керуючись ст. 41 Конституції України, ст.ст. 317, 319, 321 ЦК України, ст.ст. ст.ст. 2-5,12-13, 19, 76-92, 95, 141, 187, 211, 223, 258-259, 264-265, 268, 272-273, 280, 352, 354-355, суд, -
Позов ОСОБА_1 до Запорізького відділу державної виконавчої служби у Запорізькому районі Запорізької області Південного межрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса)про звільнення майна з-під арешту повністю задовольнити.
Зняти арешт з рухомого майна, що перебуває у власності ОСОБА_1 , а саме з автомобіля марки OPEL ASTRA, легковий сєдан, колір зелений, державний номер НОМЕР_1 , № шасі НОМЕР_2 , 2005 року випуску, об`єм двигуна 1389, який 28.04.2011 зареєстрований на ім`я ОСОБА_1 , який було накладено відповідачем на підставі постанови про відкриття виконавчого провадження, реєстраційний номер обтяження: № 14440354 та № 14300564 накладеного на підставі постанови Запорізького районного суду Запорізької області від 23.10.2013 (справа № 317/3848/13-П, провадження № 3/317/1366/2013).
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного тексту заочного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Рішення суду може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя В.В. Нікітін