Справа №571/1114/25
Провадження № 2/571/254/2025
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 серпня 2025 року с-ще Рокитне

Рокитнівський районний суд Рівненської області у складі:

судді Верзун О.П.,

за участі секретаря судового засідання Шупрудько І.М.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

встановив:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за крд итним договором .

В обгрунтування позову посилається на те, що між ТОВ «Споживчий центр» та ОСОБА_1 31.08.2024 укладено Кредитний договір (оферти) № 31.08.2024-100002500. Відповідно до умов Договору Позичальнику надано кредит у розмірі 10000,00 грн.,що підтверджується квитанцією про видачу коштів від 31.08.2024, строком на 124 дні. ТОВ «Споживчий центр» свої зобов`язання за Договором виконало в повному обсязі. Відповідач свої зобов`язання за Договором належним чином не виконує, у зв`язку з чим, станом на дату подання позовної заяви утворилась заборгованість у розмірі 27000 грн., що складається з заборгованості по тілу кредиту в розмірі 10000 грн., по процентам в розмірі 9300 грн., комісії 2700 грн. та неустойки 5000 грн., чим порушуються права та інтереси ТОВ «Споживчий центр».

З урахуванням викладеного, ТОВ «Споживчий центр» просить стягнути з відповідача вказану суму заборгованості за кредитним договором, а також судові витрати 2422,40 грн.

Відповідно до вимог ч.5 ст.279 ЦПК України сторони в судове засідання не викликалися. Відзив на позовну заяву чи клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін не надходили.

З огляду на викладене, суд розглянув цивільну справу за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними в матеріалах справи доказами. Відносини, які виникли між сторонами є відносинами споживчого кредитування, які регулюються нормами ЦК України та Законом України «Про споживче кредитування».

Судом встановлено, що 31.08.2024 між ТОВ «Споживчий центр» та ОСОБА_1 , шляхом підписання пропозиції про укладення кредитного договору (оферта), заявки від, які підписано відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором, укладено кредитний договір № 31.08.2024-100002500 (кредитної лінії), відповідно до якого сума кредиту становить 10000 грн. Кредит надано на строк- 124дні з дати його надання. Дата повернення (виплати) кредиту 01.01..2025 року. Продовження строку дії договру умовами не передбачено (а.с.10-18).

Отримання відповідачем кредитних коштів в розмірі 10000 грн підтверджується квитанцією сервісу LiqPay за номером транзакції 496506571, платіж від 31.08.2024 року на платіжну карту НОМЕР_1 з призначенням платежу: видача за договором № 31.08.2024-100002500. (а.с.19)

Зазначені реквізити банківської карти у квитанції LiqPay співпадають із банківськими реквізитами карти відповідача, вказаними останнім у заявці кредитного договору, відповіді позивчальника ( а.с. 15,17).

Згідно із наданою ТОВ «Споживчий центр» довідкою розрахунок про стан заборгованості за кредитним договором № 31.08.2024-100002500, заборгованість відповідача складається із основного боргу -10000,00 грн, процентів 9300,00 грн., комісії- 900 грн., неустойки 5000,00 грн., додаткової комісії- 1800 грн., а всього - 27000,00 грн.

Згідно п.1 ч.2 ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до положень ч.1 ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Частиною першою статті 205 ЦК України визначено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Згідно з ч.1 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Відповідно до ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 ЦК України).

Статтею 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до положень ст.639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Відповідно до ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

Згідно ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Суд, встановивши фактичні обставини справи, на які позивач посилається, як на підставу своїх вимог, дослідивши та оцінивши докази, проаналізувавши норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню.

У підписаному відповідачем кредитному договорі № 31.08.2024-100002500, поаспорті споживчого кредиту визначена сума кредиту, проценти за користування кредитними коштами, сплата комісії, періоди коритсування кредитом, дату чергового платежу та строк повернення коштів. Таким чином, між сторонами було досягнуто згоди щодо істотних умов кредитного договору.

Відповідно до ст. 204 ЦК України діє резумпція правомірності правочину.

Згідно вимог ст. 629 ЦК України є обов`язковим для виконання сторонами. Кожна сторона за догвором має певні зобовязання. Відповідно до приписів ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно умов договору та вимог ЦК України.

Відповідач, в порушення умов укладеного кредитного договору, своєчасно не повернув кредитні кошти та не сплатив проценти за користування кредитом, у зв`язку з чим виникла заборгованість за кредитним договором, яка підлягає стягненню з відповідача у повному обсязі.

Отже, стягненню з відповідача підлягають кредитні кошти 10000,00 грн. та 9300,00 грн. процентів, разом 19300 грн.

Окрім цього, позивач просить стягнути з відповідача 900,00 грн. комісії, 5000,00 грн неустойки та 1800,00 грн. додаткової комісії.

Щодо стягнення неустойки (штраф, пеня) та інших, передбачених договором платежів, суд зазначає наступне.

Зі змісту п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України вбачається, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022, запроваджено воєнний стан на всій території України та який триває станом на теперішній час.

Враховуючи викладене, нарахування позивачем неустойки за невиконання зобов`язань не відповідає вимогам вищевикладених нормативно-правових актів, тому у цій частині позовних вимог слід відмовити.

Оскільки, позовні вимоги задоволено частково ( 71,48 %), тому судові витрати, понесені позивачем в сумі 2422,40 грн. і документально підтверджені платіжною інструкцією №СЦ00011820 від 16 квітня 2025 року, за правилами ст.141 ЦПК України покладаються на відповідача пропорційно задоволеним вимогам -1731,53 грн. (2422,4 *71,48%).

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 263-265, 268, 280-282 ЦПК України, суд

вирішив:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» заборгованість за Кредитним договором № 31.08.2024-100002500 від 31.08.2024 у розмірі 19300 грн., яка складається із 10000,00 грн. основного боргу та 9300 грн. процентів.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» 1731,53 грн. судового збору.

У іншій частині позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Рівненського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр», місцезнаходження: вул. Саксаганського, буд. 133-А, м. Київ, .

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Суддя: