КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження: Доповідач - Кафідова О.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ Справа № 372/2270/14-ц

28 серпня 2025 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів Судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Кафідової О.В.

суддів - Оніщука М.І.

- Шебуєвої В.А.

при секретарі - Смолко А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 адвоката Острика Сергія Олексійовича на ухвалу Обухівського районного суду Київської області від 27 квітня 2023 року, постановлену під головуванням судді Зінченко О.М. у справі за заявою ОСОБА_2 про поновлення строку на пред`явлення до виконання виконавчого документа, -

в с т а н о в и в:

У квітні 2023 року ОСОБА_2 звернувся до Обухівського районного суду Київської області з заявою про поновлення строку на пред`явлення до виконання виконавчого документа.

В обґрунтування заявлених вимог зазначав, що 14 грудня 2022 року на виконання рішення Обухівського районного суду Київської області від 30 травня 2014 року № 372/2270/14-ц, заявник отримав виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 655 614,50 грн., в якості компенсації за частку в спільній власності.

В січні 2023 року вказаний виконавчий лист було заявником пред`явлено до Печерського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), за останньою відомою йому адресою реєстрації та проживання боржниці - АДРЕСА_1 .

23 січня 2023 року головний державний виконавець Печерського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) повернув заявнику вищевказаний виконавчий лист без прийняття до виконання, так як заявником пропущений 3 річний строк пред`явлення виконавчого листа до виконання, згідно вимог ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження». Виконавчий лист та повідомлення про повернення було заявником отримано 04 березня 2023 року.

30 травня 2014 року Обухівський районний суд Київської області виніс рішення яким позов ОСОБА_1 задовольнив повністю. Визнав садовий будинок та земельну ділянку спільною сумісною власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , а також визнав за ОСОБА_1 право власності на садовий будинок, загальною, 158,0 кв.м., житловою 48,0 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 та земельну ділянку, загальною площею 0,1220 га, що розташована в Київській області, Обухівський район, Старобезрадичівська, рада, СТ «Призив», кадастровий номер :04:032: 0104, вартістю 1 104 808 (один мільйон сто чотири тисячі вісімсот вісім) гривень, 00 копійок, майно, яке знаходилось в садовому будинку та майно, яке знаходилось в квартирі за адресою: АДРЕСА_1 . Також суд вирішив стягнути з ОСОБА_1 на користь заявника 655 614,50 грн., в якості компенсації за частку в спільній власності.

Під час розгляду справи про розподіл спільного майна подружжя в суді, заявник деякий час мешкав разом зі своєю матір`ю та братом за адресою: АДРЕСА_3 . У 2014 році їхні сімейні відносини з ОСОБА_1 поновились і вони стали мешкати разом та донькою в квартирі за адресою: АДРЕСА_1 ., а також вести разом спільне господарство.

Зазначає, що він не отримав від колишньої дружини - ОСОБА_1 визначену судом компенсацію за частину садового будинку, земельну ділянку, майно, яке знаходиться в садовому будинку та на майно, яке знаходилось в квартирі, загалом у розмірі - 655 614,50 грн. Натомість згодом з`ясувалось, що ОСОБА_1 зареєструвала ще 22.08.2017 року на своє ім`я право власності на садовий будинок та земельну ділянку, на підставі рішення Обухівського районного суду Київської області від 30 травня 2014 року № 372/2270/14-ц і 11.03.2019 року самовільно захопила цей будинок, земельну ділянку та моє майно, яке знаходиться в садовому будинку.

Заявник вважає, що ним було з поважних причин пропущений строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, так як після винесення рішення про розподіл спільного майна подружжя його колишня дружина не мала можливості сплатити йому компенсацію у зв`язку з тим, що в неї були відсутні такі кошти і вона не могла їх десь отримати і саме тому у них була з нею усна домовленість, що садовий будинок та земельна ділянка залишається заявнику, до того часу, поки вона не знайде кошти для виплати йому присудженої судом компенсацію за частину садового будинку, земельної ділянки та майна, яке знаходиться в садовому будинку та у квартирі у розмірі - 655 614,50 грн. Також вони намагались налагодити сімейні відносини і проживати однією родиною тривалий час після винесення рішення суду про розподіл спільного майна подружжя.

Лише 11 березня 2019 року заявник дізнався, що ОСОБА_1 зареєструвала ще 22.08.2017 року на своє ім`я право власності на садовий будинок та земельну ділянку, на підставі рішення Обухівського районного суду Київської області від 30 травня 2014 року № 372/2270/14-ц. Після цього заявник декілька років намагався в судовому порядку відстоювати свої інтереси та домогтись від слідчого чесного та об`єктивного розслідування кримінальної справи та передання її до суду. Однак після винесення 22.02.2023 року рішення Святошинським районним судом м.Києва, він зрозумів, що вказаний садовий будинок разом земельної ділянки буде реалізований для стягнення коштів на користь АТ «ОТП Банк». На даний час це єдине майно, яке належить колишній дружині заявника, так як квартиру в місті Києві його донька продала ще у 2018 році та придбала собі будинок за адресою: АДРЕСА_4 і мабуть ОСОБА_1 на даний час зареєстрована та поживає у будинку своєї доньки. У заявника також нема ніякого майна та коштів для задоволення вимог АТ «ОТП Банк».

Заявник перебував у стаціонарі у Київській міській клінічній лікарні № 4 з 16.03.2019 року по 02.04.2019 року та підтверджує, що невідомими особами завдано йому тілесних ушкоджень сердньої тяжкості.

Також заявник вважає, що ним було з поважних причин пропущений строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, так як з 12 березня 2020 року в Україні було запроваджено карантин через спалах у світі короновірусу (COVID-19). Таке рішення було прийнято на засіданні Кабінету Міністрів України 11 березня 2020р. 22 липня 2020 року Кабінетом Міністрів України постановою № 641 було продовжено на всій території України дію карантину до 31 грудня 2020 року. Також дію карантину було продовжено наступними постановами Кабінетом Міністрів України, зважаючи на зростання кількості захворюваних в Україні.

Також заявник вважає, що ним було з поважних причин пропущений строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, так як у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України відповідно до Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX та Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 12.08.2022 № н573/2022 в послідуючому також було продовжено строку дії воєнного стану в Україні.

Зазначає, що потягом листопада 2022 року- лютого 2023 року в країні відбувались постійні відключення електроенергії, як за графіком так і без графіку, вказані проблеми були пов`язані з агресію Російської Федерації проти України та ракетними обстрілами по об`єктам інфраструктури України, у зв`язку з чим постійно вмикали сигнали повітряної тривоги.

З огляду на вище викладене просив суд поновити йому строк пред`явлення до виконання, виконавчого листа від 14 грудня 2022 року виданого на виконання рішення Обухівського районного суду Київської області від 30 травня 2014 року по справі №372/2270/14-ц про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 655 614,50 (шістсот п`ятдесят п`ять тисяч шістсот чотирнадцять) гривень, 50 копійок, в якості компенсації за частку в спільній власності.

Ухвалою Обухівського районного суду Київської області від 27 квітня 2023 року заяву ОСОБА_2 про поновлення строку на пред`явлення до виконання виконавчого документа - задоволено.

Поновлено ОСОБА_2 строк пред`явлення до виконання, виконавчого листа від 14 грудня 2022 року виданого на виконання рішення Обухівського районного суду Київської області від 30 травня 2014 року по справі № 372/2270/14-ц про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 655 614,50, в якості компенсації за частку в спільній власності.

Не погоджуючись з ухвалою Обухівського районного суду Київської області від 27 квітня 2023 року, 05 березня 2025 року, представник позивача ОСОБА_1 адвокат Острик С.О. подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу першої інстанції та постановити нову, якою у задоволенні заяви відмовити.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що ухвала суду першої інстанції постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Зазначає, що підставою для поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання є факт пропуску стягувачем такого строку з поважних причин.

Вказує на те, що зі змісту заяви вбачається, що між сторонами неприязні відносини, разом з тим у заяві не ідеться про обставини які безпосередньо унеможливлювали або укладнювали можливіть вичнення процесуальних дій які виникли обєктивно, незалежно від волі ОСОБА_2

26 травня 2025 року до Київського апеляційного суду від ОСОБА_2 надійшов відзив на апеляційну, в якому він зазначав, що доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції, а тому відсутні підстави для її задоволення.

В судове засідання з`явився представник позивача ОСОБА_1 адвокат Калман Д.А., який підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити.

ОСОБА_2 та його представник адвокат Шморгун Р.М. в судовому засіданні проти доводів апеляційної скарги заперечували та просили ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді Кафідової О.В., обговоривши доводи апеляційної скарги, вивчивши наявні у справі докази, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 14.12.2022 року Обухівським районним судом Київської області видано виконавчий лист про примусове виконання рішення Обухівського районного суду Київської області від 30.05.2014 року у справі №372/2270/14-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання спільною сумісною власністю майна подружжя та його поділ, третя особа ПАТ «ОТП Банк». Згідно якого стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 655 614,50 грн, в якості компенсації за частку в спільній власності.

Повідомленням від 23.01.2023 року головний державний виконавець Печерського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) повернув ОСОБА_2 вищевказаний виконавчий лист без прийняття до виконання, так як ним було пропущено трьохрічний строк пред`явлення виконавчого листа до виконання, згідно вимог ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження». Виконавчий лист та повідомлення про повернення було отримано ОСОБА_2 04.03.2023 року.

Задовольняючи заяву ОСОБА_2 про поновлення строку на пред`явлення до виконання виконавчого документа, суд першої інстанції посилався на те, що ОСОБА_2 після відновлення відносин в 2014 року проживав разом з колишньою дружиною ОСОБА_1 та їхньою донькою ОСОБА_3 11.03.2019 року він дізнався, що 22.08.2017 року ОСОБА_1 зареєструвала за собою право власності на садовий будинок. Заявник тривалий час проходив лікування в лікарні, що підтверджується копіями довідки Міської клінічної лікарні швидкої медичної допомоги від 16.03.2019 року виданої ОСОБА_2 в тому, що він перебував в травматологічному відділенні БСМП з 17.40 до 18.15. 16 березня 2019 року.

Окрім того, 22.02.2023 року рішенням Святошинського районного суду м.Києва було стягнуто солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь АТ «ОТП Банк» заборгованість за Кредитним договором №ML-009/901/2006 від 07.12.2006 р., яка складає 292 423,13грн. з яких 271 809,49 грн. - заборгованість по кредиту; 18 274,02 грн. - заборгованість по відсоткам; 2 339,62 грн. - заборгованість по пені, та суму витрат судового збору у розмірі 4677,59 грн. Також суд першої інстанції вважав, що на можливість своєчасного отримання стягувачем виконавчого листа вплинув карантин, запроваджений внаслідок поширення коронавірусної хвороби, та запровадження Указом президента України від 24.02.2022 р. №64/2022 військового стану на території України.

З такими висновками суду першої інстанції колегія суддів погодитись не може з огляду на наступне.

Відповідно до частин 1-5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до частини першої статті 431 ЦПК України виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, на час видачі виконавчого листа у справі № 2608/19617/12 (березень 2014 року) були врегульовані Законом України від 21 квітня 1999 року № 606-XIV «Про виконавче провадження» .

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 22 Закону України «Про виконавче провадження» № 606-XIV виконавчі документи можуть бути пред`явлені до виконання протягом року, якщо інше не передбачено законом.

Відповідно до пункту 1 частиною другою статті 22 Закону України «Про виконавче провадження» № 606-XIV строки, зазначені у частині першій цієї статті, встановлюються для виконання судових рішень - з наступного дня після набрання рішенням законної сили чи закінчення строку, встановленого у разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а в разі якщо судове рішення підлягає негайному виконанню, - з наступного дня після його постановлення.

Отже, за загальним правилом, встановленим Законом України «Про виконавче провадження» № 606-XIV, виконавчий лист, виданий на підставі рішення суду в цивільній справі, може бути пред`явлений до примусового виконання протягом одного року з наступного дня після набрання рішенням законної сили.

05 жовтня 2016 року набрав чинності Закон України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII від 02 червня 2016 року «Про виконавче провадження», згідно з пунктом 5 Розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» якого виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред`являються до виконання у строки, встановлені цим Законом.

Відповідно до частини перша, друга, пункт 1 частини четвертої статті 12 Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років. Строки, зазначені в частині першій цієї статті, встановлюються для виконання рішення з наступного дня після набрання ним законної сили чи закінчення строку, встановленого в разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а якщо рішення підлягає негайному виконанню - з наступного дня після його прийняття. Строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються у разі пред`явлення виконавчого документа до виконання .

Відповідно до частини шостій статті 12 Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Відповідно до частини першої статті 433 ЦПК України у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Підставою для поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання є факт пропуску стягувачем такого строку з поважних причин.

Відповідно до статті 127 ЦПК України суд поновлює або продовжує строк, встановлений відповідно законом або судом, за клопотанням сторони або іншої особи у разі його пропущення з поважних причин.

Суд при вирішенні питання про поновлення строку для пред`явлення до виконання виконавчого документа повинен з`ясувати питання щодо причин пропуску цього строку та залежно від характеру цих причин зробити висновок про їх поважність чи неповажність, дійти висновку про наявність чи відсутність підстав для поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання. Поважними можуть бути визнані лише ті причини, що виникли внаслідок обставин, об`єктивно незалежних від волі заінтересованої особи, які безпосередньо унеможливлювали або ускладнювали можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом або судом строк.

Питання про поважність пропуску строків є оціночним. Поважність причин може залежати від таких обставин як поведінка заявника (бездіяльність або незаінтересованість в питаннях звернення судового рішення до виконання), інших осіб, обставин, які безпосередньо унеможливлюють можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк, які виникли об`єктивно, так і від чинників, що не пов`язані з людським фактором, що підтверджуються належними і допустимими засобами доказування.

Аналогічний висновок зроблений в постанові Верховного Суду від 10 серпня 2022 року у справі № 1522/12531/12 (провадження № 61-18649св21) у подібних правовідносинах.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Обухівського районного суду Київської області від 30 травня 2014 року позов ОСОБА_1 задоволено повністю.

Визнано садовий будинок, загальною, 158,0 кв.м., житловою 48,0 кв.м., що розташований за адресою: АДРЕСА_2 та земельну ділянку, загальною площею 0,1220 га, що розташована в Київській області, Обухівський район, Старобезрадичівська сільська рада, СТ «Призив», кадастровий номер :04:032:0104 спільною сумісною власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Визнано за ОСОБА_1 право власності на садовий будинок, загальною, 158,0 кв.м., житловою 48,0 кв.м., який знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 та земельну ділянку, загальною площею 0,1220 га, що розташована в Київській області, Обухівський район, Старобезрадичівська, рада, СТ «Призив», кадастровий номер :04:032:0104. Вартістю 1 104 808 грн., майно яке на той час знаходилось в садовому будинку та майно яке знаходиться в квартирі АДРЕСА_5 .

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 655 614,50 грн, в якості компенсації за частку в спільній власності.

Рішення набрало законної сили 10 червня 2014 року.

14.12.2022 року Обухівським районним судом Київської області видано виконавчий лист про примусове виконання рішення Обухівського районного суду Київської області від 30.05.2014 року у справі №372/2270/14-ц.

З огляду на вище викладене строк пред`явлення виконавчого листа до виконання завершився 10 червня 2017 року.

Доводи заяви ОСОБА_2 про причину пропуску строку стосуються періоду з 11.03.2019 року коли він дізнався, що 22.08.2017 року ОСОБА_1 зареєструвала за собою право власності на садовий будинок.

Разом з тим, заявник не наводить обґрунтованих причин, які завадили заявнику звернутись до суду з заявою про видачу виконавчого листа та пред`явити його до виконання.

Посилання заявника на те, що він після відновлення відносин в 2014 року проживав разом з колишньою дружиною ОСОБА_1 та їхньою донькою ОСОБА_3 , не є підставами для поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання.

З урахуванням зазначеного колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги є обґрунтованими та знайшли своє підтвердження під час перегляду справи в суді апеляційної інстанції, а тому ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_2 про поновлення строку на пред`явлення до виконання виконавчого документа.

Згідно ч. 13 ст. 141 ЦПК України , якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до ч. 1 цієї статті, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно п.1 ч.2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача в разі задоволення позову.

При поданні апеляційної скарги позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 605,60 грн., а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 605,60 грн.

Керуючись ст. ст. 141, 263, 367, 368, 376, 381, 382, 384 ЦПК України, суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 адвоката Острика Сергія Олексійовича задовольнити.

Ухвалу Обухівського районного суду Київської області від 27 квітня 2023 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

У задоволенні заяви ОСОБА_2 про поновлення строку на пред`явлення до виконання виконавчого документа відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 (ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_2 ) судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 605,60 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складення повної постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови складено 01 вересня 2025 року

Головуючий: Судді: