ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/7891/25 Справа № 211/391/25 Суддя у 1-й інстанції - Ткаченко С.В. Суддя у 2-й інстанції - Зубакова В. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 серпня 2025 року м.Кривий Ріг

Справа № 211/391/25

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Зубакової В.П.

суддів - Бондар Я.М., Остапенко В.О.

секретар судового засідання Матвійчук Ю.К.

сторони:

заявник - ОСОБА_1 ,

заінтересовані особи: Відділ державної реєстрації актів цивільного стану по Довгинцівському та Саксаганському районах у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, у порядку спрощеного позовного провадження, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України без фіксації судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, апеляційну скаргу заінтересованої особи ОСОБА_2 , від імені та в інтересах якої діє адвокат Фролова Надія Василівна, на рішення Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 19 травня 2025 року, яке ухвалено суддею Ткаченко С.В.у місті Кривому Розі Дніпропетровської області та повне судове рішення складено 19 травня 2025року, -

В С Т А Н О В И В:

У січні 2025 року заявник ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, заінтересовані особи: Відділ державної реєстрації актів цивільного стану по Довгинцівському та Саксаганському районах у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), ОСОБА_2 .

Заява мотивована тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у заявника ОСОБА_1 з ОСОБА_3 народився син ОСОБА_4 , у зв`язку з чим Управлінням РАЦСу Вологодської області відділом РАЦСу по місту Череповцю і Череповецькому районі було видано свідоцтво про народження дитини. Приблизно в жовтні 2016 року він з родиною повернувся в Україну та проживає тут, однак, у зв`язку з втратою свідоцтва про народження дитини, неможливо повторно його отримати, шляхом поновлення актового запису про народження дитини, про що було повідомлено відділом РАЦСу.

У зв`язку з необхідністю оформлення дитини в законному порядку, оскільки відсутні інші правові шляхи вирішення цього питання, просив суд встановити факт народження дитини ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в місті Череповець Вологодської області, РФ, громадянин України, батьками якого являються ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянин України та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянка України.

Рішенням Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 19 травня 2025 року заяву задоволено.

Встановлено факт народження дитини чоловічої статі ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в місті Череповець Вологодської області Російської Федерації, громадянин України, батьками якого являються ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянин України та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянка України.

В апеляційній скарзі заінтересована особа ОСОБА_2 , від імені та в інтересах якої діє адвокат Фролова Н.В., просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні заяви відмовити у повному обсязі, посилаючись на неповне з?ясування судом обставин справи та невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи.

Апеляційна скарга мотивована тим, що заінтересована особа ОСОБА_2 не була належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи, чим порушено її право на доступ до правосуддя, у зв?язку з чим не могла надати суду відповідні докази у справі.

Позиція заявника та покази свідків спростовуються наявним у ОСОБА_2 оригіналом свідоцтва про народження дитини - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (Серія НОМЕР_1 , виданого 07.07.2015, актовий запис про народження № 2624), разом із письмовим перекладом тексту документа з російської мови на українську, засвідченим приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу.

Відомості Акту від 16 05 2025 року, складеного ОСББ "Ніка 7" про те, що ОСОБА_1 разом зі своїм малолітнім сином ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , постійно проживають за адресою: АДРЕСА_1 з лютого 2022 року по сьогоднішній день, є неправдивими та спростовуються даними Паспорта громадянина України для виїзду за кордон ОСОБА_5 номер НОМЕР_2 на стор. 6, а саме штамп з відміткою про перетин державного кордону у напрямку Республіки Польща 27.01.2025.

Отже, судом у оскаржуваному рішенні встановлено юридичний факт, який не відповідає дійсності, що, як наслідок, призведе до порушення прав ОСОБА_2 та ОСОБА_5 , та до втрати чинності свідоцтва про народження дитини - ОСОБА_5 (Серія НОМЕР_1 , виданого 07.07.2015, актовий запис про народження № 2624), виданого у законний спосіб та порушення прав ОСОБА_2 та її сина ОСОБА_5 .

У відзиві на апеляційну скаргу, до якого додано докази надсилання копій відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи, заявник ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого діє адвокат Дербін Д.О., зазначає, що оскаржуване судове рішення є законним та обґрунтованим, в процесі розгляду справи суд не порушив норм ні матеріального, ні процесуального права, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Наполягає на тому, що посилання ОСОБА_7 на те, що він зловживає своїм правом та не повідомив суду правду не відповідає дійсності, адже, у нього дійсно відсутнє свідоцтво про народження дитини, так само, як і у заінтересованої особи, адже не зрозуміло чи оригінал долучено до апеляційної скарги чи копія. Крім того, на момент подання заяви до суду та її розгляду дитини, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , проживав разом з батьком, тобто, заявником ОСОБА_1 , натомість ОСОБА_2 проживала за межами України. У зв`язку із відсутністю свідоцтва про народження дитини заявник не міг укласти декларацію з сімейним лікарем відносно сина та у нього не було іншого способу захисту, окрім звернення до суду з заявою про встановлення факту народження.

Учасники справи, будучи завчасно належним чином повідомленими про час і місце розгляду, в судове засідання не з`явилися, представник заявника ОСОБА_1 адвокат Дербін Д.О.,надав заяву про розгляд справи за його відсутності, а інші учасники справи про причини неявки суд не повідомили що (у відповідності до ч.2 ст. 372 ЦПК України) не перешкоджає розглядові справи.

Неявка осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час та місце судового розгляду справи являється їх волевиявленням, яке свідчить про відмову від реалізації свого права на безпосередню участь у судовому розгляді справи та інших процесуальних прав, тому не може бути перешкодою для розгляду судом апеляційної інстанції питання по суті.

Така правова позиція викладена Верховний Судом у постанові від 24 січня 2018 року у справі № 907/425/16.

У постанові Верховного Суду від 01 жовтня 2020 року у справі № 361/8331/18 суд дійшов висновку про те, що якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд апеляційної інстанції вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Колегія суддів не вбачає підстав для визнання обов`язкової явки сторін по справі в судове засідання, оскільки наявні у справі матеріали є достатніми для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи.

Відповідно до ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених вимог, доводів апеляційної скарги та відзиву на неї, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що згідно копії паспорта серії НОМЕР_3 , виданого 31 жовтня 2016 року, ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 , є громадянином України.

Згідно наданої до суду копії свідоцтва про народження, ІНФОРМАЦІЯ_1 у місті Череповець Вологодської області Російської Федерації народився ОСОБА_5 , про що Управлінням РАЦСу Вологодської області відділом РАЦСу по місту Череповцю і Череповецькому району був складений актовий запис про народження № 2624 та видано свідоцтво про народження серії НОМЕР_1 .

Батьком дитини у вказаному свідоцтві зазначений російською мовою « ОСОБА_1 , громадянин України, українець», матір`ю дитини вказана « ОСОБА_8 , громадянка України, українка».

Отримати втрачене свідоцтво про народження, що було видано органом РФ, у відділі державної реєстрації актів цивільного стану в Україні неможливо, оскільки Україна заявила про розрив дипломатичних відносин з РФ без розриву консульських відносин, відповідно до ст. 2 Віденської конвенції про консульські зносини 1963 року.

Відповідно до акту від 16.05.2025 року складеного ОСББ " Ніка 7" ОСОБА_1 разом зі своїм малолітнім сином ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , постійно проживають за адресою : АДРЕСА_1 з лютого 2022 року по сьогоднішній день.

Задовольняючи заяву та встановлюючи факт народження дитини чоловічої статі ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в місті Череповець Вологодської області Російської Федерації, громадянин України, батьками якого являються ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянин України та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянка України, суд першої інстанції виходив з того, що встановлення вказаного факту необхідно заявнику для подальшого оформлення документів на дитину, а встановити цей факт в позасудовому порядку неможливо.

Колегія суддів не може погодитись з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий судовий розгляд.

Згідно абзацу 10 пункту 9 рішення Конституційного Суду України від 30 січня

2003 року № 3-рп/2003 правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

Відповідно до частини першої, другої, третьої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону судове рішення не відповідає, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами.

Як передбачено ч.3 ст.294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом.

Згідно ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Згідно із п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. № 5 «Про судову практику про справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення`в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян і чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року в справі № 320/948/18 (провадження № 14-567цс18) зроблено висновок про те, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов. А саме, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів. Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення; встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішення спору про право.

Частиною першою статті 319 ЦПК України визначено, що у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт.

При цьому, процесуальний закон містить вимоги до доказів, на підставі яких суд встановлює обставини справи, а саме: докази повинні бути належними, допустимими, достовірними, а у своїй сукупності - достатніми. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

За своєю природою змагальність судочинства засновується на розподілі процесуальних функцій і відповідно правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства суду та сторін (позивача та відповідача). Розподіл процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності втілюється у площині лише прав та обов`язків сторін. Отже, принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.

Як слідує з матеріалів справи, рішення суду першої інстанціїі грунтується на поясненнях самого заявника ОСОБА_1 щодо втрати оригіналу свідоцтва про народження сина ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в місті Череповець Вологодської області Російської Федерації, що не є належним та достатнім доказом.

При цьому, судом першої інстанції не було з?ясовано питання про те чи наявний оригінал такого Свідоцтва у матері дитини ОСОБА_9 та зроблено передчасний висновок про задоволення заяви.

Натомість, матеріалами справи підтверджено, що оригінал Свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданного Управлінням РАЦСу Вологодської області відділом РАЦСу по місту Череповцю і Череповецькому району 07 липня 2015 року, згідно якого ОСОБА_5 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у місті Череповець Вологодської області Російської Федерації, про що Управлінням РАЦСу Вологодської області відділом РАЦСу по місту Череповцю і Череповецькому району був складений актовий запис про народження № 2624, не втрачений та зберігається у матері дитини - заінтересованої особи ОСОБА_2 .

На підтвердження цього факту, суду надано копію письмового тексту перекладу Свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданного Управлінням РАЦСу Вологодської області відділом РАЦСу по місту Череповцю і Череповецькому району 07 липня 2015 року, з російської мови на українську, засвідченого приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Ставніченко О.П. 05 грудня 2016 року та зареєстрвоаного у реєітсрі за №2717.2718, а також Декларацію №001-2М9М-Р800 із сімейним лікарем, яка укладена на підставі Свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 07 липня 2015 року, що спростовує твердження заявника ОСОБА_1 щодо втрати оригіналу цього Свідоцтва.

Більш того, малолітній ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , має паспорт громадянина України для виїзду за кордон № НОМЕР_4 та йому присвоєно унікальний номер запису в Єдиному державному демографічному реєстрі 938, що спростовує доводи заявника про необхідність встановити факт народження дитини для оформлення дитини в законному порядку.

Отже, правові підстави для задоволення його заяви ОСОБА_1 про встановлення факту народження дитини відсутні.

Враховуючи вищевикладене, рішення суду першої інстанції не відповідає вимогам ст. 263 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості, зазначені вище порушення призвели до неправильного вирішення спору, що відповідно п.4 ч.1 ст. 376 ЦПК України є підставою для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду з ухваленням нового рішення по справі про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_1 про встановлення факту народження.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної інстанції змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог, у зв?язку з чим колегія суддів стягує з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати, понесені на сплату судового збору за подання апеляційної скарги, у розмірі 908 гривень 40 копійок

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, п.4 ч.1 ст. 376, 382 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу заінтересованої особи ОСОБА_2 , від імені та в інтересах якої діє адвокат Фролова Надія Василівна, задовольнити.

Рішення Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 19 травня 2025 року скасувати та ухвалити нове рішення.

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про встановлення факту народження дитини відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 908 (дев?ятсот вісім) гривень 40 (сорок) копійок.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 26 серпня 2025 року.

Головуючий:

Судді: