Справа № 523/3424/25
Провадження №2/523/3008/25
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" серпня 2025 р. м.Одеса

Пересипський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Кисельова В.К.

за участю секретаря Дзюба Г.І,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» (, місцезнаходження: вул. Гедройця Єжи, буд.6, оф.21, м. Київ, 03150) до ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В

Товариство з обмеженою відповідальністю «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» (надалі ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення з неї заборгованості за кредитним договором.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 13 листопада 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «МІЛОАН», () та ОСОБА_1 , за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи було укладено електронний договір №3102143 про надання споживчого кредиту (далі Кредитний договір). Сторони узгодили його істотні умови, а саме: суму кредиту - 5000 гривень, строк кредиту 29 днів, дату повернення кредиту 12 грудня 2021 року, проценти за користування кредитом: 14.50 гривень, які нараховуються за ставкою 0,01% від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом та базову процентну ставку за користування кредитом, яка становить 5%. Також узгодили порядок та умови надання кредиту, пролонгацію строку кредиту та відповідальність сторін.

ТОВ «МІЛОАН» свої зобов`язання виконало та 13 листопада 2021 року надало відповідачці ОСОБА_1 кредит у визначеному розмірі 5000 гривень, шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку ОСОБА_1 , яку вона вказала.

14 грудня 2021 року, відповідач ОСОБА_1 здійснила оплату на рахунок кредитодавця в розмірі нарахованих процентів за користування кредитом в сумі 154 гривні. А також в цей же день сплатила комісію за управління та обслуговування кредиту в сумі 500 гривень. Крім того сплатила 500 гривень тіла кредиту. В зв`язку з чим, у відповідності до п.1.4, п.2.2.1., п.2.3.1.2. Кредитного договору відбулося продовження (пролонгація) строку кредиту, ще на 60 днів.

Однак, після спливу продовження користування кредитом, відповідач ОСОБА_1 свої зобов`язання перед кредитодавцем щодо повернення кредиту та нарахованих процентів не виконала.

Враховуючи невиконання відповідачкою ОСОБА_1 своїх боргових зобов`язань перед кредитодавцем, 26 липня 2024 року між ТОВ «МІЛОАН», як клієнтом та ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС», як фактором, було укладено Договір Факторингу №26-07/2024 (далі договір Факторингу), згідно з умовами якого ТОВ «МІЛОАН» відступило ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» права грошової вимоги за Кредитним договором з боржника ОСОБА_1 .

За вказаним Кредитним договором утворилася заборгованість. А саме: 4500 гривень основного тіла кредиту та 12967 гривень 25 копійок суми процентів за користування кредитом, які позивач просить стягнути з відповідачки. Також позивач просить стягнути з відповідачки 2422,40 гривень сплаченого в доход держави судового збору та 9 000 гривень витрачених на правову допомогу. А всього в загальній сумі 28889 гривень 65 копійок.

Представник відповідача ОСОБА_1 за ордером, адвокат Антоненко Т.А., 06 травня 2025 року подала до суду відзив на позовну заяву та заяву про розгляд справи без відповідачки та представника. В заяві про відзив на позов, представник відповідачки заперечувала проти позовних вимог та просила в їх задоволені повністю відмовити.

В обґрунтування заперечень проти позову вона посилалася на те, що обставини викладені в позовній заяві недостовірні, докази, якими позивач підтверджує позовні вимоги, не є належними та допустимими. А саме, позивач не надав до суду докази надсилання електронного повідомлення на укладення електронного договору, вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, реєстрації, створення особистого кабінету та проведення ідентифікації відповідача при вході в особистий кабінет, в порядку передбаченому Законом України «Про електронну комерцію». Також не надав належних та допустимих доказів надання ОСОБА_1 кредиту за договором про споживчий кредит №3102143 від 13 листопада 2021 року. А саме те, що ОСОБА_1 та ТОВ «МІЛОАН», як в кредитному договорі №3102143 від 13 листопада 2021 року так і в анкеті-заяві від 12 листопада 2021 року дійшли згоди про те, на який саме картковий рахунок кредитодавець зобов`язується перерахувати грошові кошти позичальнику. Крім того вважає, що нарахування заборгованості за процентами на дату відступлення права вимоги, також є незаконними, оскільки відповідно до ст. 1048 ЦК України право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом припиняється після сплаву визначеного договором строку кредитування, що позивач не зробив. Також вважає, що у ТОВ «Мілоан», як кредитодавця, не було підстав продовження (пролонгації) кредитного договору з відповідачкою, передбачених в п.2.2.1 та п.2.3.1.1 Договору кредитування.

Також, у відзиві, представник відповідачки зазначила, що на час відкриття провадження по даній справі, прізвище останньої змінилося з « ОСОБА_2 » на « ОСОБА_3 ». При цьому будь-яких доказів зміни прізвища відповідачка, її представник не надала.

В судове засідання сторони не з`явились, про розгляд справи були повідомлені належним чином.

Враховуючи, що сторони надали пояснення у справі, а також повідомлені про розгляд справи, суд вважає можливим розглянути справу на підставі наявних доказів.

Встановлені судом обставини справи та відповідні правовідносини.

Судом встановлено, що 13 листопада 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «МІЛОАН», яке отримало Свідоцтво про реєстрацію фінансової установи ІК №176 від 14 червня 2016 року, ліцензія від 11 листопада 2016 року на здійснення діяльності з надання фінансових кредитів за рахунок залучених коштів, переоформлена на підставі розпорядження Нацкомфіну від 26 січня 2017 року №163 на ліцензію з надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту з одної сторони та ОСОБА_1 , за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «МІЛОАН» було укладено електронний договір №3102143 про надання споживчого кредиту.

Відповідно до п.1.2 договору суму кредиту складала - 5000 гривень.

Відповідно п.1.3 строк кредиту 29 днів.

Термін повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом (дата платежу) 12 грудня 2021 року.

Проценти за користування кредитом становлять 14,50 гривень, які нараховуються за ставкою 0,01 відсоток від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом.

Відповідно до п.1.6 процентна (базова) ставка за користування кредитом становить 5% від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом, яка також застосовується у межах нового строку кредиту, якщо відбулася пролонгація договору за ініціативою споживача, відповідно до п. 2.3. цього договору.

Відповідно до п.п.2.1. п.2 Кредитного договору, кошти кредиту надаються ТОВ «МІЛОАН» у безготівковій формі шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної карти № НОМЕР_2 або іншої платіжної картки, реквізити якої надані споживачем ОСОБА_1 товариству з метою отримання кредиту.

Відповідно до п.п.2.2.1. пункту 2 договору позичальник сплачує Кредитодавцю комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом у розмірах, зазначених в п.1.3.1.- 1.5.2 Договору, в термін (дату) вказаний в п.1.4. У випадку, якщо Позичальник продовжує строк кредитування вказаний в п. 1.3 Договору, він додатково має сплатити комісію за управління та обслуговування кредиту, проценти за ставкою визначеною п.1.5.2. або проценти за стандартною (базовою) ставкою, визначеною п.1.6 Договору, в сумі та на умовах визначених п.2.3 Договору.

Згідно п.п.2.2.2. пункту 2 Договору, нарахування Кредитодавцем процентів за користування кредитом здійснюється з дати наступної за днем надання кредиту по дату завершення строку кредитування (з урахуванням можливих пролонгацій) на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування.

Відповідно до п.п.2.2.3 пункту 2, проценти нараховуються за стандартною (базовою) ставкою, що визначена п.1.6 Договору, яка є незмінною протягом всього строку кредитування, окрім випадків, коли за умовами акцій, програм лояльності, спеціальних пропозицій, тощо, визначена в п.1.5.2 процентна ставка протягом первісного строку кредитування визначеногоп.1.3. запропонована Позичальнику зі знижкою і є меншою за стандартну (базову) ставку встановлену п.1.6 Договору.

За положеннями п.2.3. Договору строк кредиту може бути продовжено на пільгових або стандартних (базових) умовах, але не більше ніж на 60 днів.

У випадку, якщо внаслідок чергового продовження строку кредитування Позичальником загальний період пролонгації на стандартних (базових) умовах перевищить 60 днів, таке продовження здійснюється на кількість днів, що залишилась до досягнення загальним строком пролонгації на стандартних (базових) умовах 60 днів. Користування кредитними коштами припиняється, якщо у Позичальника відсутня заборгованість перед Кредитодавцем за кредитом ( тілом кредиту).

Згідно п.п.6.1 пункту 6 Договору, вказаний кредитний договір був укладений в електронній формі в Особистому кабінеті відповідачки ОСОБА_1 , що створений в інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «МІЛОАН», який доступний зокрема через сайт Товариства та/або відповідний мобільний додаток чи інші засоби.

Для підписання кредитного договору №3102143 від 13 листопада 2021 року, ОСОБА_1 було використано електронний підпис одноразовим ідентифікатором «U41144» відповідно до вимог частини 6 та 8 статті 11 і статті 12 Закону України «Про електронну комерцію», що свідчить про те, що сторони досягли усіх істотних умов та уклали договір.

ТОВ «МІЛОАН» свої зобов`язання перед відповідачкою за кредитним договором виконало та надало кредит в сумі 5000 гривень шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку « НОМЕР_2 , яку вказала особисто ОСОБА_1 , що підтверджується довідкою Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія «Елаєнс» від 23 січня 2025 року, про перерахування коштів та що ні в судовому засіданні, ні у відзиві на позов не заперечувала і не спростовувала відповідачка та її представник.

Відповідно до відомості про щоденні нарахування та погашення до кредитного договору №3102143, здійсненого ТОВ «МІЛОАН», під час користування кредитом, відповідачка здійснила оплати на рахунок кредитора в розмірі нарахованих процентів по кредиту 14 грудня 2021 року на суму 154 гривні; комісію за управління та обслуговування кредиту 14 грудня 2021 року на суму 500 гривень. А також14 грудня 2021 року здійснила оплату 500 гривень тіла кредиту. В зв`язку з цим, відповідно до п.2.3 Кредитного договору, відбувалися продовження (пролонгація) строку користування кредитом за вказаним договором.

Відповідачка свої зобов`язання, щодо повернення кредиту та нарахованих процентів за користування кредитом в строки встановлені договором (з урахуванням строку пролонгації строку користування кредитом) не виконала, а також не уклала нову угоду щодо пролонгації строку дії Кредитного договору. Надалі, оплати заборгованості, що утворилися за Кредитним договором, відповідачка не здійснювала.

Відповідно до картки обліку договору за період з 13 листопада 2021 року і до закінчення дії строку користування кредитом, ОСОБА_1 має заборгованість в розмірі 17 467 гривень 25 копійок, із яких 4 500 гривень тіло кредиту та 12 967,25 гривень сума процентів за користування кредитом.

Підпунктом 3.2.6, п. 3.2 Кредитного договору передбачено, що ТОВ «МІЛОАН» має право укладати договори щодо відступлення права вимог за Договором або договори факторингу з будь-якою третьою особою без окремої згоди відповідача.

26 липня 2024 року між ТОВ «МІЛОАН» та ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС», яка є установою, що надає фінансові послуги (крім страхування та пенсійного забезпечення) та інші види грошового посередництва, зареєстрована в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань під №42640371, було укладено договір факторингу №26-07/2024, відповідно до умов якого, ТОВ «МІЛОАН» (клієнт) відступило Фактору право грошової вимоги до відповідачки ОСОБА_1 за кредитним договором №3102143 від 13 листопада 2021 року.

Згідно пункту 2.1 Договору Факторингу, перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами акту прийому-передачі реєстру боржників згідно додатку №2, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованості та набуває відповідні права вимоги.

Відповідно реєстру боржників до Договору факторингу №26-07/2024 від 26 липня 2024 року в електронному виді, акт прийому -передачі було підписано сторонами даного договору.

Отже, до ТОВ « ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС » відповідно до укладеного договору факторингу №26-07/24 перейшло право грошової вимоги до відповідачки ОСОБА_1 за кредитним договором заборгованість за яким складає 17 467 гривень 25 копійок.

Виходячи з вищевикладеного, суд вважає, що позовні вимоги позивача до ОСОБА_1 в частині стягнення з неї заборгованості за Кредитним договором №3102143 від 13 листопада 2021 року в загальній сумі 17 467 гривень 25 копійок, із яких 4 500 гривень заборгованість тіла кредиту та 12 967 гривень 25 копійок суми процентів за користування кредитом правомірні, підтверджуються доказами, зазначеними вище, які досліджені судом та підлягають задоволенню.

Суд не приймає до уваги доводи представника відповідача, якими вона заперечувала проти позовних вимог, які виклала у відзиві на позов від 06 травня 2025 року, оскільки вони суперечать фактичним обставинам по справі, Кредитному договору №3102143 від 13 листопада 2021 року, який сторони уклали між собою в електронній формі, що фактично підтвердила відповідачка ОСОБА_1 , здійснивши електронний підпис під договором, періодично оплачуючи суми процентів за користування даним кредитом та частини тіла кредиту, тощо. Також доводи представника відповідача грунтуються лише на припущеннях про надання позивачем неналежних і недопустимих доказів, не спростовуючи їх. Крім того доводи представника відповідача суперечать одне одному та Законодавству України, які регулюють виниклі правовідносини між ТОВ «МІЛОАН» і ОСОБА_1 та між ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» та ОСОБА_1 , а саме, ст. 9 Закону України « Про споживче кредитування», ст.12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання фінансових послуг», ст. ст. 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію», ЦК України.

За правилом частини першої статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного або іншого технічного засобу зв`язку.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Використання при вчинені правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадку, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.

У відповідності до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладені договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (перша частина статті 627 ЦК України).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом які істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагається. Договір укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою сторін, вважається укладеним в письмовій формі (ст. 639 ЦК України).

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язуться надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст.1048 УК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недотриманням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно з пунктом 6 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» - електронний підпис одноразовим ідентифікатором дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, шо додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

При цьому, одноразовий ідентифікатор це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, шо пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (п.12 частини першої статті 3 Закону).

Відповідно до частини третьої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акценту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка прийняла пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною першою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно - телекомунікаційних системах (ч.4 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію).

Згідно із ч.6 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцент) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Згідно ч.2 ст.6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» накладанням електронного підпису завершується створення електронного документу.

Таким чином, укладання договору в електронному вигляді через інформаційно - комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін. У якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Договір про дання фінансового кредиту підписаний ОСОБА_1 за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора, свідчить про належний та допустимий доказ про укладання між сторонами 13 листопада 2021 року правочину.

Підлягаю задоволенню і вимоги позивача про стягнення з відповідачки судових витрат, а саме 2422,40 гривень сплаченого судового збору при подачі позову до суду, що передбачено нормами ЦПК України та 9000 гривень витрат позивача на правову допомогу, що підтверджується актом-прийому виконаних робіт та рахунком-фактурою за надання правової допомоги.

При цьому суд виходиться з того, що відповідно до ст.1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Пунктом 3.2 Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року №23-рп/2009 передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за містом, обсягом та формами є може включати консультації, роз`яснення, складання позовів і звернень, довідок, заяв. Скарг. Здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особі, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формі, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановлені розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (ст.30 зазначеного Закону).

У Постанові Великої Палати Верховного Суду у справі №910/12876/19 зауважено, що розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини. Водночас чине процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосувати при визначені розміру витрат на правову допомогу.

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п.12 ч.3 ст.2 ЦПК України).

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Так, у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України (заява №19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обгрунтованим (пункт 268).

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаними адвокатом роботами (наданими послугами); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У відповідності до ч.5 статті 137 ЦПК України, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Будь-яких заяв чи клопотань про зменшення розміру витрати за надання професійної правничої допомоги від відповідачки ОСОБА_1 , ні від її представника до суду не надходило.

Керуючись ст. ст. 19, 76-81, 133, 137, 258, 263-265, 274 ЦПК України, ст. ст. 6, 12, 207, 514, 516, 525, 526, 530, 553, 554, 625-628, 638, 639, 1046,1048,1049 ЦК України, ст. 9 Закону України « Про споживче кредитування», ст.12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання фінансових послуг», ст. ст. 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію», суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» (, місцезнаходження: вул. Гедройця Єжи, буд.6, оф.21, м. Київ, 03150) до ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити.

2. Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання за адресом: АДРЕСА_2 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» (, місцезнаходження: вул. Гедройця Єжи, буд.6, оф.21, м. Київ, 03150)

суму заборгованості за кредитним договором №3102143 від 13 листопада 2021 року в розмірі 17 467 гривень 25 копійок (сімнадцять тисяч чотириста шістдесят сім гривень 25 копійок), з яких: сума кредиту 4500.00 гривень (чотири тисячі п`ятсот гривень 00 копійок) 12 967 гривні 25 копійок (дванадцять тисяч дев`ятсот шістдесят сім гривень 25 копійок).

3. Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання за адресом: АДРЕСА_2 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» (код ЄДРПОУ: 42640371, місцезнаходження: вул. Гедройця Єжи, буд.6, оф.21, м. Київ, 03150)сплачений судовий збір у розмірі 2 422 гривні 40 копійок (дві тисячі чотириста двадцять дві гривні 40 копійок) та витрати на правову допомогу у розмірі 9 000 гривень (дев`ять тисяч гривень).

Рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його складання.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В.К. Кисельов

Повний текст рішення складено та підписано 25.08.2025