Провадження №: 2/336/2617/2025
РІШЕННЯ

Іменем України

28 серпня 2025 року м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Савеленко О.А., розглянувши в порядку письмового спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про відшкодування збитків в порядку регресу,-

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог.

Позивач ФОП « ОСОБА_1 » звернувся до Шевченківського районного суду м. Запоріжжя з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про відшкодування збитків в порядку регресу.

Позовні вимоги мотивовані тим, що між ПрАТ «СК «ВУСО» та ОСОБА_3 було укладено Поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №208035997 від 07.02.2022, предметом якого є майнові інтереси страхувальника, пов`язані з володінням, користуванням та розпорядженням забезпеченого транспортного засобу «Daewoo Lanos», реєстраційний номер НОМЕР_1 . У відповідності до умов даного Полісу, ПрАТ «СК «ВУСО» взяло на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку сплатити на користь третьої особи, якій страхувальник спричинить матеріальні збитки страхове відшкодування. 04.03.2022 о 14 годині 55 хвилин в м. Запоріжжі, рухаючись по вул. Тиражна, навпроти буд.60 по вул. Івана Гутника-Залужного, ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом «Daewoo Lanos», реєстраційний номер НОМЕР_1 , не врахував дорожньої обстановки, не вибрав безпечної швидкості руху, не надав перевагу та скоїв зіткнення з автомобілем «Mazda CX5», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_4 .. Своїми діями ОСОБА_2 порушив вимоги п.п. 2.3(6),12.1,13.1 ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП. Вину ОСОБА_2 визнано постановою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 06.06.2022 у справі № 334/1545/22. Крім того, відповідно до постанови Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 06.06.2022 по справі № 334/1543/22, судом було встановлено, що ОСОБА_2 , згідно протоколу про адміністративне правопорушення від 22.04.2022, 04.03.2022 о 14-55 год., керував транспортним засобом за вищевказаних обставин у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився у медичному закладі. Постановою суду ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 КУпАП. Потерпілий ОСОБА_4 звернувся до ПрАТ «ВУСО» із заявою на виплату страхового відшкодування. Факт ДТП від 04.03.2022 визнаний ПрАТ «СК «ВУСО» страховим випадком та сплачено страхове відшкодування в сумі 72420,34 грн. Відповідач ОСОБА_3 є страхувальником транспортного засобу «Daewoo Lanos», реєстраційний номер НОМЕР_1 , та відповідачем у справі, оскільки передав транспортний засіб особі, яка перебувала у стані алкогольного сп`яніння. Відшкодувавши шкоду заподіяну ОСОБА_2 , ПрАТ «ВУСО» отримало право регресної вимоги. 29.07.2024 ПрАТ «СК «ВУСО» та ФОП « ОСОБА_1 » уклали договір № 29/07/2024 про відступлення прав вимоги, відповідно до умов якого ФОП « ОСОБА_1 » отримав право вимоги до відповідачів.

Посилаючись на викладені обставини просить стягнути з відповідачів на користь ФОП « ОСОБА_1 » завдані збитки в порядку регресу в сумі 72 420,34 грн. та судові витрати.

Рух справи. Позиція учасників справи.

Ухвалою судді від 14.05.2025 відкрито провадження у справі та справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Відповідачам копії ухвали суду про відкриття провадження у справі разом з копією позовної заяви з додатками були направлені поштою за місцем проживання.

Відповідач ОСОБА_2 отримав копію позовної заяви з додатками, ухвалу про відкриття провадження у справі 26.05.2025, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення.

Відзив на позовну заяву не надійшов.

Відповідно до ч. 5 ст.279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Від сторін клопотання про проведення розгляду справи з їх викликом в судове засідання, в розумінні положень ст.279 ЦПК України, не надходило.

Нормативне обґрунтування.

Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч.2 ст.1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно ст.979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

У відповідності до ст.990 ЦК України, страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката).

Відповідно до ч.2 ст.8 Закону України «Про страхування», в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, страховий випадок - це подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулась і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

На момент вчинення ДТП відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (далі - обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності), що спрямовані на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України були урегульовані нормами Закону України від 01 липня 2004 року №1961-IV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Відповідно до ст.3 Закону №1961-IV, обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Згідно із ст.5 Закону №1961-IV, об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.

Відповідно до ст.6 Закону №1961-IV, страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого - це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу (ст. 28 Закону №1961-IV).

У зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки (ст.29 Закону №1961-IV).

Право на відшкодування майнової шкоди, завданої майну фізичних та юридичних осіб, має власник (частина третя статті 386 ЦК України) та/або особи, які мають речове право на чуже майно (статті 396 ЦК України).

Відповідно до частини другої статті 1187 ЦК України володільцем джерела підвищеної небезпеки є юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших правових підстав (договору оренди, довіреності тощо).

Відповідно до п.34.1, 34.2, 34.3 ст.34 Закону України №1961-IV страховик зобов`язаний протягом двох робочих днів з дня отримання повідомлення про настання події, що містить ознаки страхового випадку, розпочати її розслідування, у тому числі здійснити запити щодо отримання відомостей, необхідних для своєчасного здійснення страхового відшкодування.

Протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов`язаний направити свого представника (працівника або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків.

Відповідно до п.п.35.1., 35.2 ст.35 Закону №1961-IV для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику заяву про страхове відшкодування. До заяви додаються відповідні (за переліком) документи.

Пунктами 36.1-36.2 ст.36 Закону №1961-IV визначено, що страховик, керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування або про відмову у здійсненні страхового відшкодування.

Згідно з пунктом 2.2. Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (в редакції, чинній на час вчинення ДТП) власник транспортного засобу, а також особа, яка використовує такий транспортний засіб на законних підставах, можуть передавати керування транспортним засобом іншій особі, що має при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії. Власник транспортного засобу може передавати такий засіб у користування іншій особі, що має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, передавши їй реєстраційний документ на цей транспортний засіб.

Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Сторонами в зобов`язанні є боржник і кредитор (частина перша статті 510 ЦК України).

Статтею 512 ЦК України визначені загальні підстави та порядок заміни кредитора у зобов`язанні, відповідно якої кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 514 ЦК України).

Встановлені судом обставини.

04.03.2022 14 годині 55 хвилин водій ОСОБА_2 в м. Запоріжжі, рухаючись по вул. Тиражна, навпроти буд.60 по вул. Івана Гутника Залужного, керуючи транспортним засобом «ДЕО ЛАНОС», номерний знак НОМЕР_1 , не врахував дорожньої обстановки, не вибрав безпечної швидкості руху, не надав перевагу та скоїв зіткнення з автомобілем «Mazda CX 5», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_5 .. Постановою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 06.06.2022 у справі № 334/1545/22 ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, провадження у справі закрито за закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності (а.с.9).

Постановою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 06.06.2022 у справі № 334/1543/22 ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. Згідно з постановою суду водій ОСОБА_2 04.03.2022 о 14-55 год., керував транспортним засобом «DAEWOO LANOS», державний номер НОМЕР_1 , в м. Запоріжжі за адресою вул. Тиражна, навпроти буд.60 по вул. Івана Гутніка-Залужного у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився у встановленому законом порядку у медичному закладі «КПП «Обласний клінічний заклад з надання психіатричної допомоги» ЗОР та підтверджено висновком лікаря №871 від 04.03.2022 (а.с.10).

Крім того, обставини вищевказаної ДТП та її учасники зазначені у відповіді від НПУ, наданої на запит адвоката (а.с.6-7, 8).

Згідно з полісом № 208035997 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу «Daewoo Lanos», реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_3 на момент ДТП була забезпечена у ПрАТ «СК «ВУСО», чинність якого з 08.02.2022 по 07.02.2023 (а.с.4,5).

Потерпілий ОСОБА_4 , який є власником автомобіля «Mazda CX 5», реєстраційний номер НОМЕР_2 , звернувся до ПрАТ «СК «ВУСО» із заявами про відшкодування, завданих внаслідок ДТП, збитків, заявою про узгодження розміру страхового відшкодування 06.05.2022 був здійснений огляд пошкодженого транспортного засобу, складено ремонтну калькуляцію (а.с.13-22).

ДТП за участю винного водія ОСОБА_2 , власник транспортного засобу ОСОБА_3 , визнано страховим випадком, про що складений страховий акт № 2235496-1 (а.с.24).

На підставі вищевказаного акту здійснений розрахунок суми страхового відшкодування, яка склала 72 420,34 грн., та сплачена на рахунок ОСОБА_4 , згідно з платіжним дорученням № 14405 від 18.05.2022 (а.с.23,25).

29.07.2024 між ПрАТ «СК «ВУСО» та суб`єктом підприємницької діяльності ФОП « ОСОБА_1 » укладено договір про відступлення права вимоги, за умовами якого ФОП « ОСОБА_1 » отримав право грошової вимоги за полісом страхування № 208035997, номер регресної справи № 2004320, власник транспортного засобу ОСОБА_3 , боржник ОСОБА_2 , про що свідчить додаток № 1 до договору про відступлення права вимоги, який засвідчений підписами та печатками сторін договору (а.с.28-29,30).

29.07.2024 на адресу ОСОБА_2 , ОСОБА_3 направлено повідомлення про відступлення права вимоги та акт (вимога) № 2004320-1 про відшкодування збитків в порядку регресу (а.с.32-34).

Висновки суду.

З матеріалів справи вбачається, що страховий випадок настав 04.03.20222, у зв`язку із вчиненням дорожньо-транспортної пригоди за участю транспортного засобу «Daewoo Lanos», реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 та транспортного засобу «Mazda CX5», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_4 ..

Винним у вчиненні ДТП визнаний відповідач ОСОБА_2 , який на момент вчинення ДТП керував транспортним засобом, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння.

Оскільки автомобіль «Daewoo Lanos», реєстраційний номер НОМЕР_1 , на момент, коли мала місце ДТП був застрахований у ПрАТ «СК ВУСО», страхова компанія за зверненням потерпілого ОСОБА_4 здійснила останньому виплату суми страхового відшкодування в розмірі 72 420,34 грн.

У статті 204 ЦК України закріплено презумпцію правомірності правочину та зазначено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема на підставі судового рішення.

Правомірність договору відступлення права вимоги відповідачами не оспорено.

Таким чином, позивач ФОП « ОСОБА_1 » на підставі укладеного з ПрАТ «СК ВУСО» договору відступлення права вимоги отримав право регресної вимоги до водія ОСОБА_2 ..

Відповідно до частини другої статті 1187 ЦК України володільцем джерела підвищеної небезпеки є юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших правових підстав (договору оренди, довіреності тощо).

За загальним принципом, відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

У постановах Верховного Суду від 06 липня 2022 року у справі № 641/10491/15-ц (провадження № 61-12709св21), від 17 серпня 2022 року у справі № 761/15232/18 (провадження № 61-19661св20) зазначено, що за змістом статей 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її заподіювача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а за шкоду, завдану в наслідок дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

У позовній заяві позивачем заявлені позовні вимоги до ОСОБА_2 , який як підтверджено матеріалами справи визнаний винним у вчиненні ДТП.

Крім того, позовні вимоги заявлені до власника транспортного засобу ОСОБА_3 , що обґрунтовано тим, що власник передав право керування транспортним засобом особі, яка перебувала у стані алкогольного сп`яніння.

Однак, Пунктом 2.2 Правил дорожнього руху України, в редакції, чинній на момент вчинення ДТП, визначено, що власник транспортного засобу, а також особа, яка використовує такий транспортний засіб на законних підставах, можуть передавати керування транспортним засобом іншій особі, що має при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Власник транспортного засобу може передавати такий засіб у користування іншій особі, що має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, передавши їй реєстраційний документ на цей транспортний засіб.

Тож, власник транспортного засобу мав законні підстави передати право користування на належний йому автомобіль «Daewoo Lanos», реєстраційний номер НОМЕР_1 , іншій особі, уданому випадку ОСОБА_2 .

Чинним на момент вчинення ДТП законодавством передбачено відповідальність за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння, а саме ст.130 КУпАП.

Між тим, матеріали справи не містять доказів наявності в діях власника автомобіля ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення щодо передання права керування транспортним засобом саме особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння.

З досліджених судом письмових доказів не вбачається, за яких умов було здійснено передання права користування чи керування транспортним засобом від власника ОСОБА_3 до ОСОБА_2 ..

Тому позовні вимоги в частині відшкодування збитків в порядку регресу заявлені до відповідача ОСОБА_3 задоволенню не підлягають.

Між тим ОСОБА_2 є винною особою у вчиненні ДТП, яка визнана страховим випадком у зв`язку з чим здійснено регламентну виплату потерпілому ОСОБА_4 ..

Враховуючи вищевикладені обставини, з ОСОБА_2 підлягають стягненню завдані збитки в порядку регресу в сумі 72 420,34 грн.

Сума збитків відповідачем не спростована та підтверджується дослідженими судом матеріалами справи.

Позивачем доведено отримання права вимоги до відповідача за договором відступлення права вимоги.

Враховуючи вищевикладене, позовна заява підлягає задоволенню частково.

Судові витрати.

Що стосується витрат на правничу допомогу.

Згідно ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Частиною третьої вказаної статті встановлено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу, представником позивача до суду надано договір № 88 про надання правової (правничої) допомоги від 01.02.2024, за умовами якого правнича допомога ФОП ОСОБА_1 надавалась адвокатом Трикоз Д.Є.. З даного договору вбачається, що сторони погодили, що вартість однієї години роботи адвоката становить 3028 грн..

Крім того, до суду надано копію свідоцтва про право зайняття адвокатською діяльністю, додаткову угоду № 1 акт приймання-передачі правової допомоги від 18.10.2024, квитанцію до прибуткового касового ордеру від 18.10.2024.

Згідно з актом приймання передачі правової допомоги, адвокатом надано послуги на суму 12 793,30 грн.

Між тим, як вбачається з переліку послуг у вартість були включені такі послуги як представництво інтересів позивача у Шевченківському районному суді м. Запоріжжя стосовно позову до ОСОБА_2 -3028 грн., підготовка заяви, клопотання до суду - 529,90 грн.

Враховуючи, що зазначена справа розглядалась у спрощеному позовному провадженні без повідомлення (виклику) сторін, та окрім позовної заяви з додатками представником позивача заяви та клопотання до суду протягом судового провадження не подавались, витрати у вказаній частині є не обґрунтованими та такими що не підлягають стягненню з відповідача.

Враховуючи вищевикладене, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на правову (правничу) допомогу в сумі 9235,40 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Крім того, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 1211,20 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 4, 12, 13, 76, 81, 141, 223, 247, 265, 273, 353, 354 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Позов Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про відшкодування збитків в порядку регресу - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 завдані збитки в порядку регресу в сумі 72420 ( сімдесят дві тисячі чотириста двадцять) гривень 34 копійки.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 судовий збір в сумі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 копійок та витрати на правничу допомогу в сумі 9235 (дев`ять тисяч двісті тридцять п`ять) гривень 40 копійок.

В іншій частині позову відмовити.

Інформація про учасників справи:

Позивач: Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП не відомий, адреса: АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_3 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до Запорізького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя О.А. Савеленко

28.08.25