Справа №295/7416/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.08.2025 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомир у складі головуючого судді Перекупка І.Г., за участю секретаря судового засідання Конончук Ю.О., за участю представника позивача ОСОБА_1 , представника третьої особи Баб`як М.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні Богунського районного суду м. Житомир цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа Служба у справах дітей Житомирської міської ради про встановлення фату утримання малолітньої дитини,-

В С Т А Н О В И В:

До Богунського районного суду м. Житомир звернувся ОСОБА_2 з позовом до ОСОБА_3 , третя особа Служба у справах дітей Житомирської міської ради про встановлення фату перебування малолітньої ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , на його, ОСОБА_2 утриманні. В обгрунтування позовних вимог вказав, що він, ОСОБА_2 перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_5 згідно свідоцтва про шлюб серія НОМЕР_1 . Вони проживають однією сім`єю за адресою: АДРЕСА_1 . ОСОБА_4 є рідною дочкою ОСОБА_5 , це дитина від першого цивільного шлюбу (цивільний шлюб був між ОСОБА_5 та ОСОБА_3 ).

Між ОСОБА_5 та ОСОБА_3 був укладений нотаріальний договір щодо визначення місця проживання дитини від 24.12.2021 р. зареєстрований у реєстрі за № 23700. Згідно даного договору місце проживання дитини визначається за місцем проживання матері ( ОСОБА_5 ). До обов`язків батька ( ОСОБА_3 ) входило брати участь у вихованні та духовному розвитку дитини, незалежно від стосунків з матір`ю. Проводити час з дитиною за погодженням з матір`ю. Проте на даний час, ОСОБА_3 самоусунувся від батьківських обов`язків. Участі у вихованні та утриманні не приймає, аліменти не сплачує, а тому сім`я фактично знаходиться на утриманні ОСОБА_2 . Він виховує ОСОБА_4 як рідну дитину, забезпечує всім необхідним для життя, виховання та розвитку; забезпечує сім`ю продуктами харчування, речами домашнього вжитку, одягом, сплачує комунальні платежі.

Фактично після реєстрації шлюбу між ОСОБА_2 та ОСОБА_5 заявник взяв на себе обов`язок з виховання та утримання малолітньої ОСОБА_4 . На разі, дружина ОСОБА_5 має невеликий дохід. Доходу від сплати від аліментів немає, що підтверджується довідкою №37593 від 04.0-4.2025 р. виданої Центральним міжрегіональним управлінням Міністерства юстиції України Богунський відділ державної виконавчої служби у м. Житомирі.

Згідно свідчень осіб, які мешкають та бачать сімейні відносини між ОСОБА_2 , ОСОБА_5 та її малолітньої дитиною.

Зі слів ОСОБА_6 ОСОБА_2 має гарні взаємовідносини з ОСОБА_4 . Він утримує фінансово сім`ю та бере активну участь у житті та діяльності дівчинки. Рідний батько дитини не цікавиться життям та діяльністю дитини. Фінансової допомоги не надає.

В поясненням ОСОБА_7 констатовано факт того, що в сім`ї Заявник виконує обов`язки батька дитини, та надає всю необхідну допомогу для розвитку та життя ОСОБА_4 . Біологічний батько дитини участі у житті дитини не бере.

В своїх поясненнях ОСОБА_8 також зазначається, що ОСОБА_2 є фактичним батьком ОСОБА_9 , який беру участь у її житті, допомагає дитині та гарні відносини з нею.

Таким чином, ОСОБА_2 є особою, яка фактично виконує обов`язки батька щодо малолітньої ОСОБА_4 . Як батько він приймає активну участь у її житті, вихованні, утриманні та розвитку. Батько дитини, це не обов`язково має бути та особа, яка має схожість у ДНК чи зовнішню, це має бути та людина яка постійно поруч та допомагає ставати дитині в суспільстві дорослою та повноцінною.

Рідний батько ОСОБА_3 надав нотаріально засвідчену заяву про визнання факту того, що він самоусунувся від виховання дитини та участі у її житті. Свої обов`язки батька не виконує, на приймає участі у житті, фінансовому забезпеченні дитини. Спільний час ОСОБА_10 та ОСОБА_3 не проводять. ОСОБА_3 визнає, що на даний час всі його обов`язки щодо утримання та виховання дитини виконуються ОСОБА_2 , тому не заперечує проти задоволення позову.

Дослідивши повно, всебічно та об`єктивно обставини справи, заслухавши учасників процесу, оцінивши безпосередньо в судовому засіданні всі зібрані у справі докази в їх сукупності, суд, керуючись своїм внутрішнім переконанням, дійшов висновку що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступного.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи від 02.06.2025 р. головуючим визначено суддю Перекупка І.Г. (а. с. 26).

Ухвалою суду від 12.06.2025 р. справу прийнято до свого провадження та призначено судове засідання на 11.00 год. 18 липня 2025 р.

ОСОБА_2 перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_5 згідно свідоцтва про шлюб серія НОМЕР_1 . Вони проживають однією сім`єю за адресою: АДРЕСА_1 . ОСОБА_4 є рідною дочкою ОСОБА_5 , це дитина від першого цивільного шлюбу.

Між ОСОБА_5 та ОСОБА_3 був укладений нотаріальний договір щодо визначення місця проживання дитини від 24.12.2021 р. зареєстрований у реєстрі за № 23700. Згідно даного договору місце проживання дитини визначається за місцем проживання матері ( ОСОБА_5 ). До обов`язків батька ( ОСОБА_3 ) входило брати участь у вихованні та духовному розвитку дитини, незалежно від стосунків з матір`ю. Проводити час з дитиною за погодженням з матір`ю. Проте на даний час, ОСОБА_3 самоусунувся від батьківських обов`язків. Участі у вихованні та утриманні не приймає, аліменти не сплачує, а тому сім`я фактично знаходиться на утриманні ОСОБА_2 . Він виховує ОСОБА_4 як рідну дитину, забезпечує всім необхідним для життя, виховання та розвитку; забезпечує сім`ю продуктами харчування, речами домашнього вжитку, одягом, сплачує комунальні платежі.

Дана справа розглядається в рамках цивільного судочинства. Положеннями процесуального закону, який регулює правила розгляду таких справ, визначено, що розглядаючи цивільні справи суд керується принципом диспозитивності та змагальності, які визначають, що кожна сторона повинна самостійно подавати докази та доводити ті обставини на які посилається, в тому числі, шляхом подання доказів, заявлення клопотань і несе ризик настання наслідків пов`язаних із вчиненням або не вчиненням нею процесуальних дій. Доказування заявлених вимог не може перебирати на себе суд або інша сторона. (ст. ст. 12, 13 та 81 ЦПК України).

Відповідно до ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона, повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд розглядає справу не інакше як за зверненням особи поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ст.13 ЦПК України).

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ст. 77 ЦПК України).

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст.78 ЦПК України).

Відповідно до ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. (ч. 6 ст. 81 ЦПК України).

Згідно ст. 141 СК України батьки мають рівні права та обов`язки щодо дитини.

Згідно ч. 2 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Відповідно до ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Законодавством визначено права та обов`язки батьків щодо виховання дитини, при цьому пріоритетним та принциповим визначенням є інтереси дитини, що вони повинні бути непорушними в незалежності від стосунків батьків між собою.

Згідно зі ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.

Відповідно до ст. 161 СК України у випадку, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч. 1 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.

Відповідно до ч. 4 ст. 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає.

Місце проживання дитини цього віку визначається за згодою батьків. При цьому не має значення, чи знаходяться батьки у шлюбі між собою, чи проживають вони спільно. Крім того, питання про визначення місця проживання дитини має вирішуватися не тільки з урахуванням інтересів кожного з батьків, а перш за все з урахуванням прав та законних інтересів дитини - її права на належне батьківське виховання, яке повною мірою може бути забезпечене тільки обома батьками; права на безперешкодне спілкування з кожним з батьків, здійснення обома батьками якого є запорукою нормального психічного розвитку дитини.

Стаття 19 СК України передбачає, що при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним, обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою (ч. 4).

З аналізу норм сімейного законодавства вбачається, що в тому разі, якщо батьки дитини спільно не проживають, право визначати місце проживання дитини залишається за кожним з батьків. Питання про визначення місця проживання дитини має вирішуватись не тільки з урахуванням інтересів кожного з батьків, а перш за все, з урахуванням прав та законних інтересів дитини.

Місце проживання малолітньої дитини з одним з батьків визначається або за місцем проживання матері чи батька, або за конкретною адресою.

Із системного тлумачення ч. 1 ст. 3, ст. 9 Конвенції про права дитини, ч. ч. 2 і 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства", ст. 161 СК України вбачається висновок, що при вирішенні спору про визначення місця проживання дитини, суди мають враховувати передусім інтереси дитини. Встановлений сімейним законодавством принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей може бути обмежений судом в інтересах дитини.

Враховуючи позицію служби у справах дітей, яка дійшла висновку про підтвердження факту утримання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 малолітньої ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Саме підтвердження факту утримання малолітньої дитини із ОСОБА_2 , на думку суду, буде цілком відповідати інтересам дитини, забезпечить комфортні умови та сприятиме її здоровому розвитку, у зв`язку з чим, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір за позовну вимогу про стягнення аліментів.

Керуючись статтями 19, 104, 112-115, 160-161, 171, 180, 182, 183, 185 СК України, статтями 7, 8, 12, 13, 81, 141, 142, 258-259, 263-265, 273, 352, 354, 355, 430 ЦПК України, Законом України «Про охорону дитинства», Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 р., ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 р. № 789-XII суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа Служба у справах дітей Житомирської міської ради про встановлення фату утримання малолітньої дитини, задовольнити.

Встановити факт утримання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 малолітньої дитини ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення виготовлено 28 серпня 2025 р.

Суддя Богунського районного

суду міста Житомира І.Г. Перекупка