Справа № 159/5239/25
Провадження № 2/159/1757/25
КОВЕЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

01 вересня 2025 року м. Ковель

Ковельський міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Денисюк Т.В.

з участю секретаря судового засідання Пустової А.Ф.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

у с т а н о в и в:

У липні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» (далі ТОВ «Авентус Україна») через систему «Електронний суд» звернулося до суду із зазначеним позовом, мотивуючи тим, що 05.10.2024 ТОВ «Авентус Україна» і відповідач ОСОБА_1 уклали у формі електронного документа з використання електронного підпису кредитний договір №8357490, за умовами якого відповідач отримала кредит у розмірі 40000 гривень строком на 360 днів, зобов`язалася сплачувати проценти за користування кредитними коштами кожні 30 днів за стандартною ставкою 1% в день, зниженою 0,20% в день.

У зв`язку із невиконанням відповідачем взятих на себе кредитних зобов`язань, позивач просить стягнути заборгованість в розмірі 88000 грн, з яких: 40000 грн тіло кредиту, 48000 грн проценти, а також 2422,40 грн судового збору та 105 грн судових витрат.

04.08.2025 суд відкрив провадження у справі, на підставі пункту 1 частини шостої статті 19, частини першої статті 274 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) визначив розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, у позовній заяві клопотав про розгляд справи у його відсутності, не заперечив проти ухвалення заочного рішення.

Відповідач ОСОБА_1 відзив на позовну заяву не подала, в судове засідання не з`явилася. Відповідно до вимог ст.128 ЦПК України вважається належним чином повідомленою, згідно з рекомендованим поштовим повідомленням 06 102 726 887 80 адресат відсутній за зареєстрованим місцем проживання АДРЕСА_1 .

Верховний Суд у постанові від 18.03.2021 в справі 911/3142/19 сформував правову позицію, згідно з якою, направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважити повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, у даному випадку, суду.

Окрім того, ухвала про відкриття провадження у справі скерована відповідачу на її електронну пошту, що відображено у системі документообігу суду від 07.08.2025.

Фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалося у зв`язку з неявкою всіх учасників справи (частина друга статті 247 ЦПК).

Враховуючи згоду позивача, керуючись статтею 280 ЦПК України, суд ухвалив проводити заочний розгляд справи.

Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення (частина п`ята статті 268 ЦПК України) - 01.09.2025.

Вивчивши матеріали справи суд встановив, що 05.10.2024 між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 укладений договір №8357490 про надання споживчого кредиту. Договір, додаток №1 до договору «Таблиця обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки» і паспорт споживчого кредитування підписаний електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання надісланого на номер мобільного телефону одноразового ідентифікатора.

За умовами договору:

- відповідачу надається кредит у розмірі 40000 грн (п.1.3),у безготівковій формі шляхом перерахування на поточний рахунок позичальника, реквізити платіжної картки: НОМЕР_1 (п.2.1);

- строк кредитування 360 днів. Періодичність платежів зі сплати процентів кожні 30 днів

(п.1.4);

- застосовується стандартна процентна ставка 1,00% від суми кредиту за кожний день користування кредитом у межах строку дії договору, вказаного в п. 1.4 Договору (п.1.5.1); знижена процентна ставка 0,20% в день застосовується, якщо споживач до 04.11.2024 або протягом трьох календарних днів, що слідують за вказаною датою, сплатить кошти у сумі не менше суми першого платежу, визначеного в Графіку платежів або здійснить часткове дострокове повернення кредит (п.1.5.2).

Сторони у договорі погодили графік платежів: проценти сплачуються в останній день чергового періоду, кількість платежів зі сплати процентів дорівнює кількості періодів. Сума кредиту у розмірі 40000 грн сплачується одним платежем в останній день строку кредитування.

05.10.2024 ТОВ «Авентус Україна» перерахувало відповідачу 40000 грн на зазначену в договорі платіжну карту НОМЕР_1 (Інформація ТОВ «Фінансова компанія «Контрактовий Дім» № 7/10754 від 19.05.2025).

Згідно з наданим позивачем розрахунком заборгованості (Картка обліку Договору) позивач перші 30 днів застосовував знижену процентну ставку 0,20% в день. 05.11.2024 відповідач внесла передбачений графіком до договору платіж в сумі 2400 гривень, які відповідно до п.5.6.1 Договору були зараховані в якості оплати процентів за користування кредитом. В подальшому розмір процентної ставки становив 1% в день. 04.12.2024 відповідач внесла другий обов`язковий платіж в сумі 12000 грн. В подальшому ОСОБА_1 припинила виконувати грошові зобов`язання. Починаючи з 61 дня (04.12.2024) до 181 дня (03.04.2025) для обрахування процентів позивач застосовував стандартну ставку 1%, як передбаченого договором №8357490 від 05.10.2024.

Станом на 13.05.2025 за відповідачем рахується заборгованість в розмірі 88000 грн, з яких 40000 грн заборгованість по кредиту, 48000 грн - заборгованість за відсотками.

Доказів внесення коштів на погашення заборгованості відповідач суду не надав.

Висновки суду та мотиви прийнятого рішення.

Позов необхідно задовольнити повністю з таких мотивів.

Згідно зі ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до частини першої статті 627 ЦК України та статті 6 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (статті 626, 628 ЦК України).

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялись сторони (ст.207 ЦК України).

В силу статті 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Договір укладений в електронній формі є таким, що укладений у письмовому вигляді.

Особливості укладення кредитного договору в електронній формі визначені Законом України «Про електронну комерцію» ( далі Закону).

Відповідно до статті 3 Закону електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до ст. 11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному ч. 6 цієї статті.

Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

У разі, якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному ч. 6 цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст. 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Відповідно до статті 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа.

У постанові від 07.04.2021 у справі №623/2936/19 Верховний Суд сформував висновок про правомірність використання при укладенні електронного договору електронного підпису у виді одноразового ідентифікатора.

Суд встановив, що кредитний догововір, про який йдеться у справі, за формою відповідає вимогам законодавства, підписаний відповідачем одноразовим ідентифікатором, який є аналогом власноручного підпису.

ОСОБА_1 при укладенні договору пройшла ідентифікацію за паспортними даними, ідентифікаційним кодом, номером мобільного телефону, погодилася на запропоновані умови кредитування і скористалася кредитом, який був перерахований на її картковий рахунок, внесла два обов`язкові платежі.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

В силу частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору ( частина перша четверта статті 1056-1 ЦК України).

Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (частина перша статті 530 ЦК України).

Згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

За матеріалами цієї справи, зобов`язання в силу статті 611 ЦК України є порушеними, у зв`язку з порушенням відповідачем обов`язку повертати кредит частинами, а тому позивач звернувся до суду з позовом про дострокове стягнення з ОСОБА_1 кредитних коштів.

Відповідно до вимог частин першої, п`ятої, шостої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК).

Відповідно до пункту 4 частини третьої статті 129 Конституції України основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості.

Розрахунком заборгованості підтверджено невиконання відповідачем взятих на себе зобов`язань.

Позивач довів суду виникнення у відповідача зобов`язання повернути кредит в розмірі 40000 грн, тому в цій частині позов необхідно задовольнити.

Крім тіла кредиту, позивач просив стягнути з відповідача заборгованість за відсотками за користування кредитними коштами в розмірі 48000 гривень, які обраховані за ставкою 1% в день (400 грн в день) від суми кредиту (40000 грн), починаючи з 05.12.2024 (наступний день після внесення відповідачем другого і останнього обов`язкового платежу) до 03.04.2025.Фактично вимога про стягнення процентів заявлена за період 120 днів.

Суд відповідно до вимог статті 13 ЦПК України розглядає справу в межах заявлених вимог.

Розмір відсотків, нарахованих в межах обумовленого строку кредиту за процентною ставкою передбаченою умовами договору про надання споживчого кредиту - 1% в день за період з 05.12.2024 до 03.04.2025 відповідає приписам статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» в редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» №3498-ІХ, який набрав чинності 24.12.2023.

Позивач врахував проведені відповідачем два платежі, правильно розподілив їх на погашення заборгованості зі сплати процентів.

Суд встановив, що після укладення договору відповідач користувалася кредитними коштами, проте своєчасно їх не повернула, розмір заборгованості не спростувала, тому суд не вбачає підстав для зменшення заявленої позивачем суми заборгованості.

Судові витрати

Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При подачі позову позивачем було сплачено судовий збір за ставкою для позовів, поданих через систему «Електронний суд», в розмірі 2422,40 грн, який необхідно стягнути з відповідача на користь позивача.

Суд відмовляє у стягненні з відповідача судових витрат в розмірі 105 грн, оскільки вони не обґрунтовані та не підтверджені відповідними доказами.

Керуючись статтями 12, 13, 19, 76-81, 141, 247, 265, 268, 274, 280 Цивільного процесуального кодексу України, статтями 3, 6, 207, 263, 530, 536, 626-628, 639, 1046-1048, 1050 Цивільного кодексу України, Законом України «Про споживче кредитування», суд

У Х В А Л И В:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» заборгованість за договором №8357490 про надання споживчого кредиту від 05.10.2024 в розмірі 88000 (вісімдесят вісім тисяч) гривень, з яких 40000 грн заборгованість за тілом кредиту, 48000 грн заборгованість за нарахованими процентами.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» судовий збір у розмірі 2 422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) гривні 40 копійок.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його складання.

Відповідач, якому повне заочне рішення суду не було вручене в день його складання, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення рішення може бути оскаржене відповідачем до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Рішення суду може бути оскаржене позивачем безпосередньо до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне найменування сторін:

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна», адреса: м.Київ, проспект Берестейський, 90-А, .

Відповідач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 .

Повне судове рішення складене 01.09.2025

ГоловуючийТ. В. ДЕНИСЮК