Справа №949/1935/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 серпня 2025 року суддя Дубровицького районного суду Рівненської області Тарасюк А.М., розглянувши заяву ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітньої дитини,

в с т а н о в и в:

Заявник ОСОБА_1 через свого представника - адвоката Бевз Тетяни Сергіївни (ордер на надання правничої допомоги серії ВК №1181100 від 20 серпня 2025 року) звернувся до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 на його користь аліментів на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

Дослідивши заяву про видачу судового наказу та додані до неї документи, приходжу до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 160 ЦПК України, судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу.

Разом з тим, згідно з п. 7 ч. 1 ст. 165 ЦПК України, суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо судом раніше відмовлено у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3-6 частини першої цієї статті.

Так, за даними Єдиного державного реєстру судових рішень встановлено, що 21 серпня 2025 року суддею Дубровицького районного суду Рівненської області Тарасюком А.М. постановлено ухвалу у справі №949/1888/25 про відмову у видачі ОСОБА_1 судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) боржника, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, з підстав, передбачених п. 3 ч. 1 ст. 165 ЦПК України.

При цьому, у вказаній ухвалі суду заявнику роз`яснено, що відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3-6 частини першої статті 165 цього Кодексу, унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. У цьому випадку заявник має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

За приписами ч. 2 ст. 167 ЦПК України, за результатами розгляду заяви про видачу судового наказу суд видає судовий наказ або постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу.

Таким чином, беручи до уваги вищевикладене, суд приходить до висновку, що у видачі судового наказу слід відмовити, оскільки суд раніше відмовив заявникові у видачі судового наказу за аналогічними вимогами.

Керуючись ст.ст. 161, 165, 167, 352, 354 ЦПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити ОСОБА_1 у видачі судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітньої дитини.

Роз`яснити заявникові, що відповідно ч. 2 ст. 161 ЦПК України, його вимоги можуть бути розглянуті у спрощеному позовному провадженні.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана через Дубровицький районний суд Рівненської області до Рівненського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена в день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: підпис.

Згідно з оригіналом.

Суддя Дубровицького

районного суду: Тарасюк А.М.