Дата документу 27.08.2025Справа № 554/978/25
Провадження № 2/554/2063/2025
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 серпня 2025 року Шевченківський районний суд міста Полтави у складі:

головуючого судді Савченко Л.І.,

при секретарі Титаренко Д.В.

за участю представника позивача ОСОБА_1 , відповідача ОСОБА_2 , представника відповідача ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м.Полтава цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про поділ майна подружжя,-

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_4 , від імені якого діє представник ОСОБА_1 , звернувся до суду з позовом до ОСОБА_5 про зменшення розміру аліментів та додаткових витрат на дитину та поділ майна подружжя.

Ухвалою суду від 23 січня 2025 року позовні вимоги роз`єднано, виділено в окреме провадження позовні вимоги про поділ майна подружжя, в яких позивач просив:

-визнати об`єктом спільної сумісної власності ОСОБА_4 та ОСОБА_2 транспортний засіб марки ЗАЗ FORZA, 2015 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , VIN: НОМЕР_2 ,

в порядку поділу майна подружжя:

-визнати за ОСОБА_2 право власності на транспортний засіб марки ЗАЗ FORZA, 2015 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , VIN: НОМЕР_2 ,

-стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 грошову компенсацію частки ринкової вартості транспортного засобу марки ЗАЗ FORZA, 2015 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , VIN: НОМЕР_2 у розмірі 69 450 грн.

В обґрунтування позову вказав, що під час шлюбу, проживаючи однією сім`єю та маючи єдиний бюджет, сторонами придбано в інтересах сім`ї легковий автомобіль ЗАЗ FORZA 1497, дата реєстрації 21.10.2022, 2015 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , VIN: НОМЕР_2 , зареєстрований на ОСОБА_2 . Відповідно до Звіту про незалежну оцінку № 1 вказаного автомобіля від 13.01.2025, ринкова вартість об`єкту оцінки станом дату оцінки без ПДВ складає 138 900 грн. Таким чином, автомобіль є спільною сумісною вартістю подружжя, хоча титульним власником є ОСОБА_2 . Наразі автомобіль перебуває у фактичному користуванні відповідачки на постійній основі. Позивач висловлює згоду на отримання грошової компенсації вартості своєї частки у розмірі , що становить 69 450 грн., що є об`єктивним та справедливим способом поділу майна подружжя, відповідно до вимог ст. 70 СК України. Оскільки відповідач відмовляється здійснити поділ майна в позасудовому порядку, звернувся до суду з позовом.

Ухвалою суду від 27 січня 2025 року відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження, з повідомленням сторін.

Від відповідачки ОСОБА_5 до суду надійшов відзив на позов, в якому прохає задовольнити позов частково, відступивши від засад рівності часток подружжя у спільній сумісній власності, визнавши, що частка ОСОБА_4 на спірний автомобіль ЗАЗ FORZA 1497, номерні знаки НОМЕР_1 , складає 1/3 частину вказаного автомобіля з подальшою компенсацією ОСОБА_4 вартості 1/3 частки у спірному автомобіля ЗАЗ FORZA 1497, дата реєстрації 21.10.2022, 2015 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , VIN: НОМЕР_2 .

Відзив обґрунтовувала тим, що рішенням суду від 22.08.2023 року був розірваний шлюб між сторонами. Від шлюбу мають сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після розірвання шлюбу позивач погодився віддати автомобіль їй, оскільки вона працевлаштована та автомобіль їй був потрібен для швидкого пересування, щоб відвозити та забирати дитину із дитячого садочка. На даний час змінився той факт, що позивач не виконує умови Договору про сплату аліментів на дитину від 05 травня 2023 року, внаслідок чого утворилася заборгованість зі сплати аліментів станом на грудень2024 року у розмірі 31 000 грн. та відповідно пеня за несвоєчасну сплату аліментів у розмірі 21 000 грн. Таким чином, позивач вирішив поділити спільне майно, щоб обміняти борг по аліментам на утримання дитина на частину автомобіля, на який раніше не претендував. Вказує, що проти поділу майна подружжя вона не заперечує, однак заперечує проти рівності часток. Так, позивач не дбав про автомобіль, пошкодив його та не займався його ремонтом. Даний факт підтверджується тим, що позивач вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП, а саме 08 березня 2023 року порушив ПДР України, внаслідок чого автомобіль зазнав механічних пошкоджень. Позивач відмовився виправляти пошкодження автомобіля, адже повідомив, що він залишає автомобіль їй, так як у червня 2023 року подав позов про розірвання шлюбу. У зв`язку з цим вона самостійно замовляла деталі та за власні кошти здійснювала ремонт автомобіля на загальну суму 24 930 грн. Вказує, що ці витрати повинен був нести винуватець ДТП, але понесла їх вона через позицію позивача, який залишав автомобіль їй. Враховуючи те, що позивач не дбає про матеріальне становище малолітнього сина, має борг по сплаті аліментів, пошкодив спільний автомобіль та не займався його ремонтом, що призвело до зменшення його вартості, прохає відступити від засад рівності часток у спільному майні подружжя.

Позивач ОСОБА_4 , від імені якого діє представник ОСОБА_1 , надіслав до суду відповідь на відзив, в якій вказав, що між сторонами відсутня угода чи домовленість або шлюбний договір, які б визначали частки сторін у спільному майні, а тому підстави для відступу від принципу рівності часток відсутні. Так, у відзиві відповідач зазначає, що позивач з травня 2024 року платить аліменти у розмірі 3500 грн., яка перевищує прожитковий мінімум у 2024 році у сумі 2 563 грн. Таким чином, доводи відповідача, що позивач ухиляється від участі в утриманні дитини спростовуються. Позивач також заперечує факт заборгованості по аліментам на утримання дитини, а відповідач жодних належних доказів цьому не надає, навпаки постанова нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії підтверджує наявність спору по наявності боргу зі сплати аліментів. Позивач заперечує проти твердження, що він не дбає про матеріальне забезпечення сина, що не піклується про нього та не виховує його. Крім того, доводи відповідача, що позивач не дбав про спільне майно, не відповідають дійсності, так як вже до ДТП автомобіль мав пошкодження як переднього, так і заднього бамперу. Відповідно до фото доданих до схеми ДТП, то не всі пошкодження отримані внаслідок ДТП. Крім того, ДТП сталося в період шлюбу, а тому обов`язок щодо збереження майна покладався на обох з подружжя. Докази, що ремонт проводився виключно за особисті кошти відповідача не надані. Крім того, відповідач не надала звіту про оцінку пошкодженого майна (т/з) та договору про надання відповідної послуги, що унеможливлює належного підтвердження як реального обсягу пошкоджень, так і вартості ремонтних робіт. Посилався на висновки Верховного Суду, які ґрунтуються на тому, що сторона, яка заявляє про відступ від рівності часток або наявність особистих витрат на утримання спільного майна, повинна надати докази, що підтверджують відповідні обставини. Вказав, що ненадання таких доказів є підставою для відмови у позові.

Відповідач надіслала до суду заперечення на відповідь на відзив, в яких вказала, що наявність заборгованості по сплаті аліментів підтверджується нотаріально посвідченим договором про сплату аліментів та наявність боргу за ним. Вказує, що у відзиві не зазначала про тотальне ухилення позивача від виконання батьківських обов`язків, а зазначила лише, що життям і розвитком дитини займається вона. Щодо стану автомобіля, то посилається на те, що він був переданий у жахливому стані після ДТП та потребував ремонту. Позивач надає недостовірну інформацію, що він самостійно ремонтував автомобіль та приймав фінансову участь в ремонті, адже у всі квитанціях та актах виконаних робіт фігурує її прізвище. Крім того, вказує, що висновки Верховного Суду не є обов`язковими для судів, а мають лише враховуватися ними. Якщо суддя не згоден із висновком ВП, він може відступити від нього. Вважає, що нею доведено підстави для відступу від засад рівності часток подружжя у спільній сумісній власності.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 позов підтримав, з підстав зазначених у позові та відповіді на відзив.

Відповідач ОСОБА_5 та її представник ОСОБА_3 проти задоволення позову заперечували частково, з підстав вказаних у відзиві та запереченнях на відповідь на відзив.

Суд, заслухавши думку учасників справи, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що сторони з 10.11.2018 року по 22 серпня 2023 року перебували у шлюбі, який розірвано рішенням Октябрського районного суду м.Полтави від 22 серпня 2023 року № 554/5781/13 (а.с.40-41).

21.10.2022 року нам підставі Договору купівлі-продажу № 5341/2022/3470521 ОСОБА_2 був придбаний автомобіль ЗАЗ FORZA 1497, дата реєстрації 21.10.2022, 2015 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , VIN: НОМЕР_2 , за 140 000 грн. (а.с.89).

Згідно Звіту про незалежну оцінку майна станом на 13.01.2025 року, ринкова вартість автомобіля ЗАЗ FORZA 1497, дата реєстрації 21.10.2022, 2015 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , становить 138 900 грн. (а.с.44-63).

В ході розгляду справи у суді відповідач змінила прізвище із « ОСОБА_7 » на « ОСОБА_8 », що слідує із свідоцтва про шлюб від 26 липня 2025 року та копії її паспорта (а.с.87-88).

Також встановлено, що сторони мають малолітню дитину ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що слідує із свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 від 29 червня 2023 року (а.с.26).

Відповідно до ч. 3 ст. 368 ЦК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 63 СК України передбачено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Згідно ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Отже, нормою статті 60 СК України визначено презумпцію віднесення придбаного під час шлюбу майна до спільної сумісної власності подружжя.

Разом із тим, зазначена презумпція може бути спростована і один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку.

Відповідач ОСОБА_5 під час розгляду справи не оспорювала поширення правового режиму спільного сумісного майна на автомобіль ЗАЗ FORZA 1497, дата реєстрації 21.10.2022, 2015 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , VIN: НОМЕР_2 , та його вартість, не заперечувала, що вказаний автомобіль був придбаний за спільні кошти.

Згідно із ст. 69 СК України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Дружина і чоловік мають право розділити майно за взаємною згодою.

Враховуючи викладене, оскільки вищевказаний автомобіль був придбаний у період шлюбу за грошові кошти набуті сторонами за рахунок спільної праці, з урахуванням того, що сторони не оспорюють факту поширення правового режиму спільного сумісного майна на спірний автомобіль, суд приходить до переконання, що автомобіль ЗАЗ FORZA 1497, дата реєстрації 21.10.2022, 2015 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , VIN: НОМЕР_2 , слід визнати спільною сумісною власністю ОСОБА_9 та ОСОБА_5 , а отже позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Вирішуючи позовні вимоги в частині поділу спільного сумісного майна суд виходить з наступного.

У ч. 1 ст. 71 СК України зазначено, що майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі.

Згідно з ч. 2 ст. 71 СК України, неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними.

Згідно з ч. 2 ст. 372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

У ч. 1 ст. 70 СК України також закріплено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Шлюбний договір між позивачем та відповідачем з приводу поділу майна подружжя укладено не було.

При вирішення позовної вимоги про поділ майна суд керується вимогами ст. 71 СК України, згідно якої майно, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Присудження одному із подружжя грошової компенсації замість його частини у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на квартиру, допускається за його згодою, крім випадків передбачених ЦК України.

Враховуючи, що спірний автомобіль є неподільною річчю, перебуває у фактичному володіння та користуванні відповідача, остання не заперечувала проти стягнення з неї грошової компенсації за частку позивача, суд приходить до висновку про задоволення позовної вимоги про визнання за ОСОБА_5 права власності на транспортний засіб марки ЗАЗ FORZA, 2015 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , VIN: НОМЕР_2 , та стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 грошової компенсації частки ринкової вартості транспортного засобу у розмірі 69 450 грн.

У відзиві відповідач ОСОБА_10 просила при поділі майна подружжя відступити від засади рівності часток подружжя, визнавши за нею право власності на 2/3 частини спірного автомобіля, а за позивачем ОСОБА_4 право власності на 1/3 частину автомобіля.

Посилається на те, що позивач не дбав про спільне майно, пошкодив його та не займався його ремонтом після ДТП, в якій він визнаний винним (Постанова Октябрського районного суду м.Полтави від 27 березня 2023 року (справа № 554/2238/23) (а.с.97-98). Вказує, що всі затрати на ремонт автомобіля були понесені нею особисто на суму 24 930 грн. ( Рахунок-фактура від 21 серпня 2023 року та квитанція від 21 серпня 2023 року на суму 5 530 грн., квитанція № 039462 серії ААІ від 08 серпня 2023 року на суму 17 000 грн., Акт виконаних робіт від 08 серпня 2023 року (а.с.99-103)). Також посилається на те, що позивач не дбає про малолітнього сина, має борг по сплаті аліментів, дитина проживає з нею, розвитком та вихованням займається вона (рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 09 липня 2025 року у справі № 545/1731/25 про стягнення заборгованості за договором про сплату аліментів у сумі 43 100 грн., неустойки за прострочення сплати аліментів у сумі 38 520 грн. (а.с.85-86)).

Відповідно до ч. 2 ст. 70 СК України, при вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, ухилявся від участі в утриманні дитини (дітей), приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї.

Також, у частині 3 статті 70 СК України визначено, що за рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування.

У пункті 30 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21грудня 2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» роз`яснено, що при вирішенні спору про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, суд згідно з частинами 2,3 ст.70 СК в окремих випадках може відступити від засади рівності часток подружжя, враховуючи обставини, що мають істотне значення для справи, а також інтереси неповнолітніх дітей, непрацездатних повнолітніх дітей (за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування). Під обставинами, що мають істотне значення для справи, потрібно розуміти не тільки випадки, коли один із подружжя не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї, але і випадки коли один із подружжя не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку чи доходу (ч. 1 ст. 60 СК). Рішення суду повинно містити мотиви та обґрунтування відступу від засади рівності часток подружжя у їхньому спільному майні.

Позивач заперечує проти відступу від засад рівності часток подружжя при поділі спірного майна, наполягаючи на тому, що передбачені ч.ч. 2, 3 ст. 70 СК України обставини для відступу від засади рівності часток подружжя відсутні.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Проаналізувавши всі наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, суд вважає, що стороною відповідача під час розгляду справи не доведено наявності підстав, передбачених частиною 2 статті 70 СК України, для відступлення від засад рівності часток подружжя у праві спільної сумісної власності.

Так, посилання ОСОБА_5 , як на підставу для відступлення від засади рівності часток подружжя, на те, що ОСОБА_4 не дбав про спільне майно, оскільки пошкодив його внаслідок ДТП, не свідчать про умисне пошкодження майна позивачем. Доводи відповідача, що кошти витрачені на ремонт не були спільним майном подружжя, а були її особистими коштами, належними та допустимим доказами не підтверджені. Крім того, як вбачається із документального підтвердження понесених на ремонт автомобіля витрат, вони датовані до серпня 2023 року, тобто до дати розірвання шлюбу, а тому є спільним майном подружжя. Подача позову про розірвання шлюбу до суду у червні не спростовує принципу спільності грошових коштів подружжя витрачених під час шлюбу.

Також відповідач посилається на те, що позивач не дбає про малолітнього сина, має борг по сплаті аліментів, дитина проживає з нею, розвитком та вихованням займається вона. Однак, у судовому засіданні не доведено відповідачем, що позивач не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї та ухилявся від участі в утриманні дитини. Щодо утримання дитини після розірвання шлюбу, то як зазначено самою відповідачкою у відзиві, аліменти сплачувалися частково у сумі 3500 грн. щомісячно. Наявність заборгованості по сплаті аліментів не свідчить про те, що розмір аліментів, які частково сплачуються, є недостатнім для забезпечення фізичного, духовного розвитку та лікування дитини.

Факт проживання дитини з матір`ю після розірвання шлюбу не свідчить, що ОСОБА_4 про дитину не дбає, а тому не є самостійною підставою для відступу від розміру часток.

Таким чином, відповідачем не доведено, що позивач до моменту припинення шлюбних відносин не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї та не приймав участь в утриманні та вихованні дитини, не дбав про майно подружжя.

Таким чином, наявність підстави для відступлення від засад рівності часток подружжя при поділі майна, судом під час розгляду справи не встановлено.

Питання про розподіл судового збору вирішується відповідно до ст. 141 ЦПК України та підлягає стягненню із відповідача на користь позивача у сумі 1211 грн. 20 коп. (а.с.1).

Керуючись ст.ст.12, 81, 141, 229, 247, 263-265, 268, 354 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про поділ майна подружжя задовольнити.

Визнати об`єктом спільної сумісної власності ОСОБА_4 та ОСОБА_5 транспортний засіб марки ЗАЗ FORZA, 2015 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , VIN: НОМЕР_2 .

Поділити спільне майно подружжя.

Визнати за ОСОБА_11 право власності на транспортний засіб марки ЗАЗ FORZA, 2015 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , VIN: НОМЕР_2 .

Стягнути з ОСОБА_11 на користь ОСОБА_4 грошову компенсацію частки ринкової вартості транспортного засобу марки ЗАЗ FORZA, 2015 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , VIN: НОМЕР_2 у розмірі 69 450 грн.

Стягнути з ОСОБА_11 на користь ОСОБА_4 судовий збір у сумі 1211 грн. 20 коп.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Полтавського апеляційного суду шляхом подання протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Позивач ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 .

Відповідач ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 .

Повне рішення складено 27 серпня 2025 року.

Суддя Л.І. Савченко