Провадження № 2/357/5615/25
У Х В А Л А

01.09.2025 cуддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області Цуранов А.Ю., перевіривши матеріали цивільної справи за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту не проживання із спадкодавцем та неприйняття спадщини, визнання права власності на майно в порядку спадкування,

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2025 року ОСОБА_1 звернулась до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з вищевказаним позовом.

За приписами ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Звернення до суду не є беззаперечним і повинно відбуватись за правилами визначеними процесуальним законом.

Вказана позовна заява підлягає залишенню без руху, оскільки не відповідає вимогам ст. 175, 177 ЦПК України.

Так, відповідно до ч. 4 ст. 177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» встановлено, що прожитковий мінімум для працездатних осіб на місяць з 1 січня 2025 року становить 3 028 гривень.

Так, позивачем заявлено дві позовні вимоги майнового та немайнового характеру до відповідача: 1) встановлення факту 2) визнання права.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 176 ЦПК України ціна позову про визнання права власності на майно або його витребування визначається вартістю майна.

Згідно із пп. 2 п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» ставка судового збору за подання до суду фізичною особою позовної заяви немайнового характеру становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

За подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру (абз. 1 ч. 3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір»).

Позивачем при зверненні до суду надано квитанції про сплату судового збору в розмірі 2 499,40 грн та 605 грн (3 104,40 грн).

Однак, зважаючи на те, що позовна вимога про встановлення факту заявлена позивачем в позовному провадженні, тому вказана вимога є позовною вимогою немайнового характеру та підлягає відповідній оплаті.

З огляду на вказане, загальний розмір судового збору по даній справі становить 3 710,24 грн (249 904 х 1%) + (3 028 х 0,4).

Отже позивачу в порядку усунення недоліків слід надати документ, що підтверджує сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі (квитанція/платіжне доручення), або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Судовий збір за подання позовної заяви має бути сплачено за наступними реквізитами: отримувач коштів: ГУК у Київ.обл/Білоцерків. міс/22030101, код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37955989, банк отримувача: Казначейство України (ел. адм. подат.), код банку отримувача (МФО): 899998, рахунок отримувача: UA0010776, код класифікації доходів бюджету: 22030101, призначення платежу: *; 101;_____(код); Судовий збір, за позовом____(ПІБ), Білоцерківський міськрайонний суд Київської області.

Крім того, відповідно до п. 4, 5 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України).

Згідно зі ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її ( ч. 1 ст. 1268 ЦК України).

Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч. 5 ст. 1268 ЦК України).

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Звертаючись до суду, позивач просить: 1) встановити факт не проживання на час відкриття спадщини і не прийняття спадщини спадкоємцем ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , після спадкодавця ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 ; 2) визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 в порядку спадкування після ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , право власності на 1/2 (одну другу) частину квартири АДРЕСА_1 .

Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування» справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження.

У постанові Верховного Суду від 22.09.2021 у справі № 227/3750/19 вказано, що відповідно до частини першої статті 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно до нотаріуса, який відповідно до вимог статті 68 Закону України «Про нотаріат» при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом перевіряє факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства за законом осіб, які подали заяву про видачу свідоцтва та склад спадкового майна. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення у нотаріальному порядку.

Тобто звернення до суду з позовом про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування передбачає факт прийняття спадкоємцем спадщини та неможливість її оформлення.

За принципом диспозитивності цивільного процесу сторона у справі вільно розпоряджається своїми правами та обов`язками, визначаючи зміст своїх вимог, а також впливаючи на хід судового процесу. Суть диспозитивності полягає у наданні учасникам правових відносин можливості самостійно вирішувати як діяти у певних ситуаціях, в межах закону. При цьому суд не вправі виходити за межі вимог, які ставляться перед ним.

Разом з тим, в чинному законодавстві відсутній такий спосіб захисту цивільних прав та інтересів як встановлення факту непроживання особи зі спадкодавцем та неприйняття спадщини.

Отже в порядку усунення недоліків позову, позивачу слід визначити спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є спадкоємцями першої черги після спадкодавця ОСОБА_3 та прийняли спадщину, оскільки були зареєстровані разом зі спадкодавцем та в передбачений строк не відмовились від її прийняття.

Позивачем не надано доказів про неможливість отримання нею у спадщину 1/2 частки спадкового майна, тобто 1/4 частини квартири, зокрема відсутня відповідна постанова нотаріуса про відмову у вчиненні такої нотаріальної дії.

Частиною 3 ст. 185 ЦПК України передбачено, що якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Вказані недоліки перешкоджають вирішенню питання про відкриття провадження, тому вказану заяву необхідно залишити без руху, надавши заявнику строк для усунення недоліків. У разі не усунення недоліків у встановлений в ухвалі строк, позовна заява буде вважатися неподаною і повернута заявнику.

Слід роз`яснити, що повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду.

Керуючись ст. 13, 175, 177, 260, 353 ЦПК України, -

У Х В А Л И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 - залишити без руху, надавши заявнику строк для усунення вказаних недоліків протягом п`яти днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та окремому оскарженню не підлягає.

Суддя А. Ю. Цуранов