Справа № 182/7589/24
Провадження № 2/0182/214/2025
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

01.09.2025 року м. Нікополь

Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Рунчевої О.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження (без виклику сторін) цивільну справу за позовом Дніпропетровського обласного центру зайнятості до ОСОБА_1 про стягнення коштів, -

В С Т А Н О В И В:

Дніпропетровський обласний центр зайнятості звернувся до Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області з позовом, в якому просить суд:

- стягнути на свою користь з ОСОБА_1 кошти у розмірі 1943,14 грн. та судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 3028,00 грн.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який мешкає за адресою АДРЕСА_1 , звернувся до Нікопольського міськрайонного центру зайнятості 26.02.2019 року в пошуку роботи.

Наказом від 26.02.2019 року №НТ 190226 ОСОБА_1 було надано статус безробітного відповідно до ч.1 ст.43 Закону України «Про зайнятість населення» від 05.07.2012 року №5067-VI у редакції, чинній на момент перебування особи на обліку.

Наказом від 05.03.2019 №НТ 190305 відповідно до ч.1 ст.22, ч.1 ст.23 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття від 02.03.2000 р. №1533-ІІІ у редакції, чинній на момент перебування особи на обліку ОСОБА_1 було призначено та розпочато виплату допомоги по безробіттю протягом 360 календарних днів починаючи з 05.03.2019 р. У зв`язку зі звільненням з останнього місця роботи за п.1 ст.36 КЗпП України (за згодою сторін) на підставі п.1 ч.3 розділу ІV Порядку надання допомоги по безробіттю, в тому числі одноразової її виплати для організації безробітним підприємницької діяльності, затверджено наказом Міністерства соціальної політики України 15.06.2015 №613 ОСОБА_1 було скорочено виплату допомоги по безробіттю на строк 90 календарних днів, тобто виплата допомоги по безробіттю була призначена на період з 05.03.2019 р. по 27.11.2019 р.З 02.08.2019 р. по 16.08.2019 р. виплату допомоги по безробіттю ОСОБА_1 було скорочено наказом №НТ 190805 у зв`язку з недотриманням рекомендацій щодо сприяння працевлаштуванню, а саме безробітний не з`явився на прийом в призначений день. З 17.08.2019 р. наказом №НТ 190819 поновлено виплату, але з 22.11.2019 р. по 29.11.2019 р. наказом №НТ 191125 виплату знову було припинено у зв`язку з недотримання рекомендацій щодо сприяння працевлаштуванню, а саме: безробітний не з`явився на прийом в призначений день.

10.03.2020 року Центром зайнятості отримано лист Державного центру зайнятості від 27.02.2020 р. стосовно розслідування страхового випадку про ОСОБА_1 та акт розслідування страхових випадків Державного центру зайнятості №266 від 07.02.2020 року.

Актом розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення №266 від 07.02.2020 р. встановлено:

ОСОБА_1 уклав з ТОВ «АДЕЙ-БУД» цивільно-правовий договір №01/19 від 07.08.2019 р., згідно якого ОСОБА_1 з 07.08.2019 р. по 12.08.2019 р. виконував роботи з пробивання прорізів в конструкціях з бетону. Після 12.08.2019 р. до робіт ОСОБА_1 не приступав, з цієї причини акт виконаних робіт залишився не підписаним. На підставі платіжного доручення №601 від 12.08.2019 р. ОСОБА_1 сплачена винагорода за виконані роботи з 07.08.2019 р. по 12.08.2019 р. згідно договору №01/19 від 07.08.2019 р.

ОСОБА_1 приховав від центру зайнятості той факт, що він перебував у трудових відносинах з ТОВ «АДЕЙ-БУД» з 07.07.2019 р. по 12.08.2019 р., а тому як зайняте населення не мав права мати статус безробітного та перебувати на обліку в центрі зайнятості як безробітний відповідно до ст.4, ст.43 Закону №5067-VI.

Наказом від 27.11.2019 р. №НТ 191127 ОСОБА_1 з 27.11.2019 р. припинено виплату допомоги по безробіттю та реєстрацію безробітного.

Наказом від 11.03.2020 р. №НТ 200311 прийнято рішення про повернення коштів у встановленому порядку відповідно до ч.3 ст.36 Закону №1533-ІІІ.

За період з 05.03.2019 р. по 27.11.2019 р., ОСОБА_1 отримав допомогу по безробіттю в розмірі 16596,40 грн. Оскільки з 02.08.2019 р. по 16.08.2019 р. виплату допомоги по безробіттю ОСОБА_1 було скорочено у зв`язку з недотриманням рекомендацій щодо сприяння працевлаштуванню, починаючи з 17.08.2019 р. ОСОБА_1 отримав допомогу по безробіттю в розмірі 169,89 грн. + 1773,25 грн.=1943,14 грн.

Таким чином, ОСОБА_1 , перебуваючи на обліку в центрі зайнятості, порушив вимоги п.2 ст.36 Закону №1533-ІІІ, а саме: не надав до центру зайнятості відомості про свої працевлаштування. Отже ОСОБА_1 незаконно отримав допомогу по безробіттю в розмірі 1943,14 грн., що є коштами Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття.

12.03.2020 р. ОСОБА_1 було направлено претензію про повернення незаконно отриманої допомоги по безробіттю, відповідь відсутня.

14.09.2020 р., 06.04.2021 р., 01.10.2022 р. боржнику повторно були направлені претензії про необхідність повернення незаконно отриманої допомоги по безробіттю. Відповіді на претензії відсутні.

09.02.2023 р., 26.05.2023 р., 18.10.2023 р. ОСОБА_1 було направлено листи про реорганізацію Нікопольського міськрайонного центру зайнятості та зміну реквізитів для сплати заборгованості. Відповіді від боржника на листи відсутні.

15.03.2024 р. ОСОБА_1 направлено претензію про необхідність повернення незаконно отриманої допомоги по безробіттю. Відповідь на претензію відсутня.

18.09.2024 р. ОСОБА_1 повторно направлено претензію про необхідність повернення незаконно отриманої допомоги по безробіттю та повідомлення про подальше звернення до суду у разі несплати заборгованості добровільно. Конверт з претензією особисто вручено ОСОБА_1 03.10.2024 р., копія рекомендованого повідомлення додається. Відповідь від боржника на претензію відсутня.

На даний час ОСОБА_1 добровільно заборгованість не сплачена. Ухвалою про відкриття провадження від 08.01.2025 року позовна заява прийнята до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше, що відповідає вимогам ст. 279 ЦПК України. Відповідачу був наданий строк 15 днів з дня отримання ним такої ухвали суду, на подачу відзиву на позовну заяву.

Вказана ухвала з копією позову та додатками до нього була направлена за зареєстрованим місцем проживання відповідача (а.с.68). Згідно поштового повідомлення про вручення поштового відправлення, відповідач ОСОБА_1 отримав ухвалу суду про відкриття провадження у справі 21.01.2025 року (а.с.69).

Клопотань до суду не надійшло, відповідач не скористався правом на відзив.

Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється за відсутністю сторін, що відповідає положенням ч.2 ст.247 ЦПК України.

Суд, дослідивши письмові матеріали цивільної справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» законодавство про страхування на випадок безробіття складається з Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, цього Закону, Закону України «Про зайнятість населення» та інших нормативно-правових актів, що регулюють відносини у сфері страхування на випадок безробіття, а також міжнародних договорів України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно зі ст. 2 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» страхування на випадок безробіття здійснюється за принципом, зокрема, обов`язковості страхування на випадок безробіття всіх працюючих на умовах трудового договору (контракту) та на інших підставах, передбачених законодавством про працю, за цивільно-правовим договором, військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби), осіб, які забезпечують себе роботою самостійно, фізичних осіб - підприємців, а також добровільності такого страхування громадянами України, які працюють за межами України, членами особистого селянського та фермерського господарства, якщо вони не є найманими працівниками.

За приписами ст.ст. 5, 6 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» страхуванню на випадок безробіття підлягають особи, які працюють на умовах трудового договору (контракту), цивільно-правового договору, включаючи тих, які проходять альтернативну (невійськову) службу, а також тих, які працюють неповний робочий день або неповний робочий тиждень, та на інших підставах, передбачених законодавством про працю, військовослужбовці (крім військовослужбовців строкової служби), особи, які забезпечують себе роботою самостійно, та фізичні особи - підприємці. Право на забезпечення та соціальні послуги відповідно до цього Закону має також молодь, яка закінчила або припинила навчання у загальноосвітніх, професійно-технічних і вищих навчальних закладах, звільнилася із строкової військової або альтернативної (невійськової) служби і яка потребує сприяння у працевлаштуванні на перше робоче місце у разі реєстрації в установленому порядку відповідних осіб як безробітних.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про зайнятість населення» безробіття - соціально-економічне явище, за якого частина осіб не має змоги реалізувати своє право на працю та отримання заробітної плати (винагороди) як джерела існування; безробітний - особа віком від 15 до 70 років, яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів як джерела існування, готова та здатна приступити до роботи.

Як вбачається з матеріалів справи, 26.02.2019 року ОСОБА_1 звернувся до Нікопольського міськрайонного центру зайнятості з заявою про надання (поновлення) статусу безробітної відповідно до ст.43 Закону України «Про зайнятість населення».

Відповідно до ст. 43 Закону України «Про зайнятість населення» (в редакції чинній на момент звернення до Управління) статусу безробітного може набути: 1) особа працездатного віку до призначення пенсії (зокрема на пільгових умовах або за вислугу років), яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів, готова та здатна приступити до роботи; 2) особа з інвалідністю, яка не досягла встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсійного віку та отримує пенсію по інвалідності або соціальну допомогу відповідно до законів України «Про державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю» та «Про державну соціальну допомогу особам, які не мають права на пенсію, та особам з інвалідністю»; 3) особа, молодша 16-річного віку, яка працювала і була звільнена у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці, зокрема припиненням або перепрофілюванням підприємств, установ та організацій, скороченням чисельності (штату) працівників.

Статус безробітного надається зазначеним у частині першій цієї статті особам за їх особистою заявою у разі відсутності підходящої роботи з першого дня реєстрації у територіальних органах центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, незалежно від зареєстрованого місця проживання чи місця перебування.

Порядок реєстрації, перереєстрації та ведення обліку громадян, які шукають роботу, і безробітних у територіальних органах центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, визначається Кабінетом Міністрів України.

Згідно з Витягом з наказів про прийняті рішення по особі, ОСОБА_1 , ПК № 00017, Наказом від 26.02.2019 року № НТ190226, йому надано статус безробітного, Наказом від 05.03.2019 року № НТ190305 призначена допомога по безробіттю з 05.03.2019 року по 27.02.2020 року, Наказом від 05.03.2019 року № НТ190305 розпочато (поновлено) виплату допомоги по безробіттю відповідно до ст..22 ЗУпЗДССВБ з 05.03.2019, Наказом від 05.08.2019 №НТ190805 скорочено виплату допомоги по безробіттю з 02.08.2019 року по 16.08.2019 року, Наказом від 19.08.2019 року № НТ190819 розпочато (поновлено) виплату допомоги по безробіттю відповідно до ст..22 ЗУпЗДССВБ з 17.08.2019, Наказом від 25.11.2019 № НТ191125 скорочено виплату допомоги по безробіттю з 22.11.2019 року по 29.11.2019 року, Наказом від 27.11.2019 №НТ191127 припинено виплату допомоги по безробіттю з 27.11.2019 року.

Наказом від 27.11.2019 року №НТ191127 припинено реєстрацію безробітного з 27.11.2019 року .

Наказом від 11.03.2020 року №НТ200311 вирішено повернути кошти у встановленому порядку відповідно до ч.3 ст. 36 ЗУпЗДССВБ.

Згідно з ч. 3 ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов`язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг.

У разі припинення професійної підготовки, перепідготовки або підвищення кваліфікації за направленням державної служби зайнятості без поважних причин або відмови працювати за одержаною професією (спеціальністю) із застрахованих осіб стягується сума витрат на професійну підготовку, перепідготовку або підвищення кваліфікації.

Як вбачається з матеріалів справи в період з 07.08.2019 року по 12.09.2019 року, ОСОБА_1 перебував у трудових відносинах з ТОВ «АДЕЙ-БУД» про що свідчить цивільно-правовий договір №01/19 від 07.08.2019 року. Оплата проводилась згідно акту виконаних робіт (а.с.43).

Тобто, в даному випадку, наявні обставини, що відповідач саме в зазначений період не мав права мати статус безробітного та перебувати на обліку в центрі зайнятості як безробітний, відповідно до ст.4 ст.43 ЗУ «Про зайнятість населення».

Крім цього, 26.02.2019 року ОСОБА_1 було повідомлено та ознайомлено з умовами і тривалістю призначення допомоги, про що свідчить його особистий підпис в заяві (а.с.29).

Як вбачається з поданого розрахунку, за період з 05.03.2019 року по 27.11.2019 року ОСОБА_1 отримав допомогу по безробіттю на загальну суму 16596 грн. 40 коп. ОСОБА_2 незаконно отримав допомогу по безробіттю в розмірі 1943 грн. 14 коп. (а.с.37).

12.03.2020 р. ОСОБА_1 було направлено претензію про повернення незаконно отриманої допомоги по безробіттю (а.с.48).

14.09.2020 р., 06.04.2021 р., 01.10.2021 р., 17.08.2022 р. боржнику повторно були направлені претензії про необхідність повернення незаконно отриманої допомоги по безробіттю (а.с.49,50,51,52).

09.02.2023 р., 26.05.2023 р., 18.10.2023 р. ОСОБА_1 було направлено листи про реорганізацію Нікопольського міськрайонного центру зайнятості та зміну реквізитів для сплати заборгованості (а.с.53,54,55).

15.03.2024 р. ОСОБА_1 направлено претензію про необхідність повернення незаконно отриманої допомоги по безробіттю. Відповідь на претензію відсутня (а.с.56).

18.09.2024 р. ОСОБА_1 повторно направлено претензію про необхідність повернення незаконно отриманої допомоги по безробіттю та повідомлення про подальше звернення до суду у разі несплати заборгованості добровільно (а.с.57). Конверт з претензією особисто вручено ОСОБА_1 03.10.2024 р. (а.с. 58).

Відповідно до п.18 ч.2 ст.22 Закону України «Про зайнятість населення», Порядку розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення безробітним, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики, Державної податкової служби України № 60/62 від 13.02.2009 року, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, його територіальні органи, відповідно до покладених на них завдань, проводять розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади у сфері соціальної політики, центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, та Пенсійним фондом України. Таке розслідування здійснюється шляхом звіряння даних, зазначених у документах страхувальника, з базою даних центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, та Пенсійного фонду України, а у разі потреби - шляхом проведення виїзних планових та позапланових перевірок страхувальників. Для проведення перевірки центри зайнятості взаємодіють з Державною податковою адміністрацією України та Пенсійним фондом України, шляхом обміну інформацією про отримані особами, які перебувають на обліку в державній службі зайнятості як безробітні, доходи від провадження підприємницької діяльності, виконання робіт за трудовим договором, у тому числі за сумісництвом, під час роботи за кордоном, виконання робіт (надання послуг) за цивільно-правовими договорами (п.4 Порядку).

Відповідно до ч.1 ст.4 Закону України «Про зайнятість населення» (в редакції від 01.01.2016 року чинної на момент надання відповідачу статусу безробітного), до зайнятого населення належать особи, які працюють за наймом на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, особи, які забезпечують себе роботою самостійно (у тому числі члени особистих селянських господарств), проходять військову чи альтернативну (невійськову) службу, на законних підставах працюють за кордоном та які мають доходи від такої зайнятості, а також особи, що навчаються за денною формою у загальноосвітніх, професійно-технічних та вищих навчальних закладах та поєднують навчання з роботою.

Пунктом 7 ч.1 ст.1 Закону України «Про зайнятість населення» визначено, що зайнятість - не заборонена законодавством діяльність осіб, пов`язана із задоволенням їх особистих та суспільних потреб з метою одержання доходу (заробітної плати) у грошовій або в іншій формі, а також діяльність членів однієї сім`ї, які здійснюють господарську діяльність або працюють у суб`єктів господарювання, заснованих на їх власності, у тому числі безоплатно.

Згідно ч.3 ст.3 вищевказаного Закону України, зайнятість населення забезпечується шляхом встановлення відносин, що регламентується трудовими договорами (контрактами), провадження підприємницької та інших видів діяльності, не заборонених законом.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.1 Закону України «Про зайнятість населення», безробітний - особа віком від 15 до 70 років, яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів як джерела існування, готова та здатна приступити до роботи. Згідно п.1 ч.1 ст.43 вказаного Закону, статусу безробітного може набути особа працездатного віку до призначення пенсії (зокрема на пільгових умовах або за вислугу років), яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів як джерела існування, готова та здатна приступити до роботи.

Також п.8 ч.1 ст.45 Закону України «Про зайнятість населення», реєстрація безробітного в територіальному органі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, припиняється у разі встановлення факту подання особою недостовірних даних та документів, на підставі яких було прийнято рішення про надання їй статусу безробітного, призначення (виплати) матеріального забезпечення на випадок безробіття та надання соціальних послуг.

Відповідно до ч.2 ст.36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов`язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг.

Згідно ч. 3 ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов`язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг.

Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 44 Закону України «Про зайнятість населення» зареєстровані безробітні зобов`язані інформувати територіальний орган центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, протягом трьох робочих днів про обставини припинення реєстрації, визначені у ч. 1 ст. 45 цього Закону (зокрема, зайнятість особи).

Відповідно до п. 17 ч. 1 ст. 45 Закону, з інших підстав, передбачених порядком реєстрації, перереєстрації та ведення обліку громадян, які шукають роботу, і безробітних, припиняється реєстрація безробітного в територіальному органі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції.

Відповідно до абз. 4 п.п. 1 п. 37 Порядку реєстрації, перереєстрації безробітних та ведення обліку осіб, які шукають роботу, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 198 від 20.03.2013 р., центр зайнятості припиняє реєстрацію з дня укладення цивільно-правового договору щодо виконання робіт (надання послуг).

Згідно п. 2 ч. 1 Розділу V Порядку надання допомоги по безробіттю, у тому числі одноразової її виплати для організації безробітним підприємницької діяльності, затвердженого наказом Міністерства соціальної політики України №613 від 15.06.2015 р. та зареєстрованого Міністерством юстиції України 09.07.2015 р. за №821/27266, виплата допомоги по безробіттю припиняється в разі припинення реєстрації безробітного з підстав, передбачених Порядком реєстрації, перереєстрації безробітних та ведення обліку осіб, які шукають роботу, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 20.03.2013 р. № 198 (з дня припинення реєстрації або в разі невідвідування без поважних причин центру зайнятості).

Отже, судом встановлено, що відповідачем було укладено з ТОВ «АДЕЙ-БУД» в особі оплатний цивільно-правовий договір від 07.08.2019 р. при цьому, відповідач дій щодо повідомлення Нікопольського міськрайонного центру зайнятості не вчинив та факт свого працевлаштування приховав. Разом з тим, підставою припинення статусу безробітного, виплати допомоги по безробіттю та повернення допомоги по безробіттю є факт укладення цивільно-правового договору щодо виконання робіт (надання послуг). Факт отримання чи неотримання відповідачем коштів, в якості винагороди не змінює його обов`язку повідомити центр зайнятості про обставини, що впливають на умови виплати йому забезпечення. Суд звертає увагу на вказані норми закону та враховує, що наведені норми припинення виплати допомоги по безробіттю та зняття безробітних з обліку пов`язують із укладенням ними цивільно-правового договору, предметом якого є надання послуг за винагороду.

Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до статті 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, відшкодування збитків та моральної шкоди.

Згідно вимог ст.ст.76, 77, 79, 80 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, а також те, що укладення застрахованою особою, яка має статус безробітної, цивільно-правового договору є обставиною, що впливає на умови виплати допомоги по безробіттю, тому неповідомлення цією особою центру зайнятості про виникнення вказаної обставини свідчить про невиконання нею своїх обов`язків та відповідно до частини третьої статті 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» є підставою для стягнення із відповідача на користь позивача суми виплаченого забезпечення за період з 07.08.2019 року по 27.11.2019 року в розмірі 1943 грн. 14 коп., тим самим задовольнивши позовні вимоги позивача.

Крім цього, у відповідності до ст.141 ЦПК України, стягнути з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору в розмірі 3 028 грн. 00 коп., сплачені останнім при подачі позову до суду (а.с.1).

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.610, 611 ЦК України, Законом України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття»,Законом України «Про зайнятість населення», ст.ст.3, 12, 81, 141, 263, 265 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву Дніпропетровського обласного центру зайнятості до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Дніпропетровського обласного центру зайнятості кошти в розмірі 1943,14 грн. (одна тисяча дев`ятсот сорок три грн. 14 коп.).

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Дніпропетровського обласного центру зайнятості судовий збір у розмірі 1943 грн. 14 коп. (одна тисяча дев`ятсот сорок три грн. 14 коп.).

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складення.

Суддя: О. В. Рунчева