Справа № 716/485/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01.09.2025 Заставнівський районний суд Чернівецької області в складі:

головуючого судді Пухарєвої О.В.

з участю

секретаря судового засідання - Кульки О.М.,

позивача - ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 ,

представника позивача Загарії О.Д.,

представника відповідача Данищука В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Заставна цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальних збитків

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , в собі представника адвоката Загарії О.Д., звернувся до Заставнівського районного суду Чернівецької області з вказаним цивільним позовом.

В обґрунтування позову зазначив, що 18.08.2023 він домовився із відповідачем ОСОБА_2 про надання останнім послуг з ремонту транспортного засобу, а саме: рихтування та фарбування автомобіля марки VOLKSWAGEN, модель GOLF, д.н.з. НОМЕР_1 , 2008 року випуску, який належить на праві власності його батькові ОСОБА_3 .

За домовленістю з відповідачем, останній взяв на себе зобов`язання здійснити: рихтування двох порогів, капоту, арки передньої правої, дверей задніх (нижня частина), арки правої задньої швелера заднього; задування всіх арок (внутрішня сторона), фарбування деталей з пластику: дзеркал, ручок, бампера, молдінгів; фарбування всього кузову автомобіля; полірування всього автомобіля. Вартість роботи була узгоджена в розмірі 1170доларів США, які позивач передав відповідачу частинами. Після проведеного ремонту, в момент передачі відповідачем автомобіля позивачу та його огляду, останній в усному порядку заявив про недоліки роботи, а саме неякісне фарбування, наявність пилюки та сміття в лакофарбовому покритті, наявність корозії, тощо. На наступний день позивач в застосунку Viber описав недоліки роботи відповідача: неякісне фарбування кузова, непошпакльований бампер, потертий лак тощо. Відповідач погодився виправити недоліки через два тижні. Однак, після намагання відповідача усунути недоліки своєї роботи, останні так і залишилися. Позивач просив відповідача повернути отримані від нього кошти за неякісну роботу, в чому останній категорично відмовив. 27.12.2023 позивачем надіслано ОСОБА_2 досудову претензію, в якій обґрунтував неналежне надання йому послуг з ремонту автомобіля і просив повернути сплачені кошти. Проте претензія залишилася відповідачем проігнорованою.

Позивач, посилаючись на проведення відповідачем неякісного фарбуванням автомобіля, володільцем якого він являється, та витратою ним коштів на повне виправлення недоліків і проведення відновлювального ремонту автомобіля, просив стягнути з ОСОБА_2 55 466 грн завданих збитків, витрати на проведення транспортно-товарознавчої експертизи в розмірі 4543,68 грн, витрати на правничу допомогу та сплачений судовий збір.

Ухвалою судді Заставнівського районного суду Чернівецької області Пухарєвої О.В. від 29.03.2024 відкрито провадження у справі, розгляд якої вирішено проводити у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін та призначено судове засідання, про що повідомлено учасників справи.

01.05.2024 за клопотанням представника відповідача Данищука В.В. суд ухвалив провести розгляд справи за правилами загального позовного провадження, замінити судове засідання для розгляду справи по суті підготовчим засіданням, проведення якого призначено на 11.06.2024.

01.06.2024 представником відповідача Данищуком В.В. надано письмове пояснення по суті справи. Не визнаючи позовних вимог, представником зазначено, що в кінці літа 2023 року позивач звернувся до відповідача з проханням допомогти відремонтувати його автомобіль, хоча він не займається професійним ремонтом (це його хобі). Позивача це влаштовувало, оскільки на проведення такого ремонту він мав витратити менші кошти, ніж на ліцензованих СТО. У вересні позивач забрав автомобіль із домовленістю про повторне полірування автомобіля. В жовтні місяці відповідач відполірував автомобіль та віддав позивачу, який забрав автомобіль та будь-яких претензій до відповідача не ставив. У другій половині листопада 2023 позивач вказав, що йому не подобається лакофарбове покриття, оскільки злазить краска. Відповідач погодився переробити, але позивач почав самостійно полірувати з додаванням не зрозумілих матеріалів та користуватися послугами майстрів, які красять автомобілі. І можливо із вказаних підстав він пошкодив лак та фарбу автомобіля. Як вбачається із проведеної експертизи на замовлення позивача, то на кузові автомобіля вбачаються пошкодження, Хоча із фотографій, які долучив позивач до матеріалів справи та із переписки між ними, такі пошкодження на день повернення автомобіля позивачу були відсутні. Проведена транспортно-товарознавча експертиза від 18.01.2024 викликає сумніви, оскільки проведена через три місяці після проведення ремонту. Посилаючись на приписи ст. 837, 865, 853 ЦК України, ЗУ «Про захист прав споживачів», у зв`язку з недоведеністю позивачем наявності недоліків, заподіяних неналежним ремонтом автомобіля саме відповідачем (наявністю причинно-наслідкового зв`язку між недоліками та діями відповідача), представник просив у задоволенні позову відмовити.

Ухвалою Заставнівського районного суду Чернівецької області від 04.07.2024 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали повністю, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві, просили позов задовольнити. Позивач ОСОБА_1 пояснив, що автомобіль марки VOLKSWAGEN належить його батькові та за дозволом останнього тривалий час перебуває у його користуванні. Він проживає по сусідству з відповідачем та знає, що той надає послуги з ремонту автомобілів. 18.08.2023 він передав ОСОБА_2 свій автомобіль для фарбування та полірування всього кузову автомобіля. Вартість робіт визначили 1170 доларів США, які він заплатив за декілька раз ( з них 500 доларів США авансовий внесок, 670 доларів США - після закінчення робіт). Матеріали для ремонту закуповував відповідач ОСОБА_2 . Недоліки ремонту автомобіля ним були виявлені на наступний день після проведеної роботи, про що він повідомив ОСОБА_2 . Він візуально встановив, що перепалено лак, перепалено пластик, пошкоджено лобове скло, багато пилу та мушок під слоєм фарби. З цього часу між ними почалися непорозуміння. Після ремонту автомобіля зберігав його на вулиці, постійно пересувався ним, неодноразово користувався авто мийкою. Втручання в лакофарбове покриття після проведення ремонту ОСОБА_2 не було. Після ремонтного фарбування проїхав на автомобілі біля 3500 кілометрів. Оскільки відповідач відмовився виправляти недоліки і повертати гроші, він змушений був витратити ще 1200 доларів США на повне виправлення недоліків та відновлювальний ремонт автомобіля. На даний час автомобіль повністю перефарбований.

Відповідач та його представник в судовому засіданні заявлені позовні вимоги заперечили в повному обсязі, просили суд відмовити в задоволенні позову, зазначивши, що позивачем не доведено факту проведення неякісного ремонту автомобіля відповідачем. Відповідач ОСОБА_2 пояснив, що він не професійно займається лакофарбовим покриттям кузовів автомобілів, оскільки не має відповідної освіти - це його хобі, за яке отримує гроші. Ремонти проводить в гаражі одного із гаражних кооперативів. З позивачем була домовленість: відрехтувати пороги, забрати іржу, пофарбувати та прополірувати автомобіль. процедура фарбування та полірування транспортного засобу відбувається в два етапи. Спочатку автомобіль фарбується, а через 14 днів робиться полірування, про що з позивачем була домовленість. Саме тому після проведеного доопрацювання ремонту автомобіля (усунення мікротріщин лаку шляхом відповідного нагрівання) та його полірування він повернув автомобіль замовнику. При цьому на підтвердження якості проведеної роботи він зробив відеозапис та фотографії автомобіля 26.10.2023. Після проведеного ремонту автомобіля, він повідомив позивача, що усуне недоліки за свої кошти. Але ОСОБА_4 не звернувся до нього, надіславши фото автомобіля з іншого боксу. Відповідач вважає що позивачем не доведено його неправомірної поведінки, якою завдано шкоду позивачу.

Заслухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши письмові докази та показання свідків , суд дійшов до такого висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. ч. 2, 3, 4 ст. 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Як вбачається з свідоцтв: про народження ОСОБА_1 та про реєстрацію транспортного засобу, автомобіль VOLKSWAGEN, модель GOLF, д.н.з. НОМЕР_1 , 2008 року випуску, належить на праві власності батькові позивача - ОСОБА_3 (а.с.6, 7).

Позивач ОСОБА_1 має посвідчення водія та володіє зазначеним транспортним засобом на достатній правовій підставі, а саме надання йому власником автомобіля (батьком ОСОБА_3 ) реєстраційного документа на автомобіль (п.2.2. Правил дорожнього руху, ст.1187 ЦК України).

Судом встановлено, що з 18.08.2023 по 26.10.2023 за замовленням позивача ОСОБА_1 відповідачем ОСОБА_2 на території гаражного кооперативу в м. Чернівці, район вул. Руської, біля СТО «Форум» здійснювалося рихтування та зовнішнє фарбування зазначеного автомобіля. Вартість роботи була узгоджена сторонами в сумі 1170 доларів США, які позивач передав відповідачу частинами. Зазначені обставини визнано сторонами та ніким не оспорюються.

Згідно з ст. 627 Цивільного кодексу України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. У договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів.

Статею 639 цього кодексу передбачено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.

Відповідно до вимог ст. 633 Цивільного кодексу України, публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо).

Одним із видів публічного договору є договір побутового підряду (ч. 2 ст. 865 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 865 вказаної норми права, за договором побутового підряду підрядник, який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується виконати за завданням фізичної особи (замовника) певну роботу, призначену для задоволення побутових та інших особистих потреб, а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Статтею 866 Цивільного кодексу України визначено, що договір побутового підряду вважається укладеним у належній формі, якщо підрядник видав замовникові квитанцію або інший документ, що підтверджує укладення договору. Відсутність у замовника цього документа не позбавляє його права залучати свідків для підтвердження факту укладення договору або його умов.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_5 друг позивача показав суду, що в м. Чернівці по вул. Руській знаходиться гаражний кооператив, в одному з гаражів якого ОСОБА_2 надає послуги з кузовних робіт. Зазначений гараж обладнаний для ремонтних робіт з рехтування автомобілів (компресор, стабілізатор, поліровочні машини, спеціальне освітлення). В його присутності біля під`їзду будинку, в якому проживають сторони відбувалися домовленості між ОСОБА_6 та ОСОБА_7 з приводу ремонту автомобіля ОСОБА_8 марки VOLKSWAGEN, модель GOLF (видалення іржи та фарбування кузова), а також ОСОБА_4 передавалися гроші на ремонт автомобіля. Ремонт автомобіля проводився з серпня по жовтень 2023 року. Після ремонту ОСОБА_9 не передав особисто автомобіль ОСОБА_4 , а залишив його на паркові. Наявність недоліків (подряпини, затерті пошкодження) були виявлені ОСОБА_4 без ОСОБА_9 , тому він не міг викласти свої зауваження одразу. Після ремонту автомобіля ОСОБА_2 , він був оглянутий іншим спеціалістом, з метою встановлення можливості усунення недоліків без перефарбування.

Свідок ОСОБА_10 друг відповідача показав суду, що ОСОБА_11 ремонтував автомобіль VOLKSWAGEN, модель GOLF, чорного кольору. Він бачив цей автомобіль після закінчення ремонту. В той день він забирав ОСОБА_9 з роботи після того, як той залишив пофарбований автомобіль на парковці біля служби охорони. Оскільки ОСОБА_9 хотів похвалитися результатами роботи, він обійшов автомобіль навкруги , ніяких недоліків не помітив, машина була якісно пофарбована та відполірована.

У частині другій статті 869 ЦК України передбачено, що при здачі робіт замовникові підрядник зобов`язаний повідомити його про вимоги, яких необхідно додержувати для ефективного та безпечного використання виготовленої або переробленої речі або іншої виконаної роботи, а також про можливі для замовника або інших осіб наслідки недодержання відповідних вимог.

За договором побутового підряду підрядник виконує роботу зі свого матеріалу, а за бажанням замовника з його матеріалу (частина перша статті 870 ЦК України).

Статтею 871 ЦК України передбачено, що якщо робота виконується з матеріалу замовника, у квитанції або іншому документі, що видається підрядником при укладенні договору побутового підряду, вказуються точне найменування матеріалу, його кількість і оцінка, здійснена за погодженням сторін.

За змістом положень частин першої, другої статті 872 ЦК України, якщо підрядником були допущені істотні відступи від умов договору побутового підряду або інші істотні недоліки в роботі, виконаній із матеріалу замовника, він має право вимагати за своїм вибором: 1) виготовлення іншої речі з однорідного матеріалу такої самої якості; 2) розірвання договору та відшкодування збитків. У разі виявлення інших відступів від умов договору або інших недоліків у роботі замовник має право за своїм вибором вимагати безоплатного усунення цих недоліків у розумний строк або відшкодування його витрат на усунення недоліків чи відповідного зменшення плати.

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, відшкодування збитків та моральної шкоди (пункт 4 частини першої статті 611 ЦК України).

До відносин за договором побутового підряду, не врегульованих цим Кодексом, застосовується законодавство про захист прав споживачів (частина третя статті 865 ЦК України).

Відповідно до статті 2 Закону України «Про захист прав споживачів» законодавство про захист прав споживачів складається з цього Закону, ЦК України, ГК України та інших нормативно-правових актів, що містять положення про захист прав споживачів.

Із врахуванням вищенаведеного, вбачається, що у відповідності до вимог п. 22 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів», за правовідносин, які склались між сторонами даного спору, позивач ОСОБА_1 є споживачем виконаних відповідачами ремонтних робіт транспортного засобу.

Пунктом 12 та пунктом 15 ст. 1 ЗУ «Про захист прав споживачів» визначено такі поняття, як недолік та істотний недолік. Недолік - будь-яка невідповідність продукції вимогам нормативно-правових актів і нормативних документів, умовам договорів або вимогам, що пред`являються до неї, а також інформації про продукцію, наданій виробником (виконавцем, продавцем).

Істотний недолік - недолік, який робить неможливим чи недопустимим використання товару відповідно до його цільового призначення, виник з вини виробника (продавця, виконавця), після його усунення проявляється знову з незалежних від споживача причин і при цьому наділений хоча б однією з нижченаведених ознак: а) він взагалі не може бути усунутий; б) його усунення потребує понад чотирнадцять календарних днів; в) він робить товар суттєво іншим, ніж передбачено договором.

Згідно з частиною першою статті 6 Закону України «Про захист прав споживачів» продавець (виробник, виконавець) зобов`язаний передати споживачеві продукцію належної якості, а також надати інформацію про цю продукцію.

Згідно з частиною першою статті 8 Закону України «Про захист прав споживачів» у разі виявлення протягом встановленого гарантійного строку недоліків споживач, в порядку та у строки, що встановлені законодавством, має право вимагати: 1) пропорційного зменшення ціни; 2) безоплатного усунення недоліків товару в розумний строк; 3) відшкодування витрат на усунення недоліків товару.

У частині чотирнадцятій статті 8 Закону України «Про захист прав споживачів» визначено, що вимоги споживача, передбачені цією статтею, не підлягають задоволенню, якщо продавець, виробник (підприємство, що задовольняє вимоги споживача, встановлені частиною першою цієї статті) доведуть, що недоліки товару виникли внаслідок порушення споживачем правил користування товаром або його зберігання. Споживач має право брати участь у перевірці якості товару особисто або через свого представника.

Згідно з частиною третьою статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів» у разі виявлення недоліків у виконаній роботі (наданій послузі) споживач має право на свій вибір вимагати, зокрема: безоплатного усунення недоліків у виконаній роботі (наданій послузі) у розумний строк; відшкодування завданих йому збитків з усуненням недоліків виконаної роботи (наданої послуги) своїми силами чи із залученням третьої особи. Зазначені вимоги підлягають задоволенню у разі виявлення недоліків під час приймання виконаної роботи (наданої послуги) або під час її виконання (надання), а в разі неможливості виявлення недоліків під час приймання виконаної роботи (наданої послуги) протягом гарантійного чи іншого строку, встановленого договором, чи протягом двох років з дня прийняття виконаної роботи (наданої послуги) у разі відсутності гарантійного чи іншого строку, встановленого законодавством або договором.

В силу вимог частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 21.06.2023 у справі №916/3027/21 виснувала, що суд може розглядати електронне листування між особами у месенджері (як і будь-яке інше листування) як доказ у справі лише в тому випадку, якщо воно дає можливість суду встановити авторів цього листування та його зміст. Відповідні висновки щодо належності та допустимості таких доказів, а також обсяг обставин, які можливо встановити за їх допомогою, суд робить у кожному конкретному випадку із врахуванням всіх обставин справи за своїм внутрішнім переконанням.

До матеріалів цивільної справи, що розглядається позивачем додано роздруківку електронного листування у месенджері Viber між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з приводу відносин підряду, а саме ремонту автомобіля, оплаті послуг з ремонту, термінів проведення ремонту, його недоліків та виникнення між сторонами спору з приводу недоліків виконаної роботи та їх причин ( а.с.34-41).

Відповідач ОСОБА_2 не заперечував обставин того, що він вів переписку з ОСОБА_1 подібного змісту, як зазначено у наданих суду роздруківках, не ставив під сумнів відповідність поданої позивачем паперової копії оригіналу, а тому суд має правові підстави для того, щоб оцінювати цей доказ нарівні з іншими доказами у справі.

Із зазначеної переписки з мобільного додатку Viber встановлено, що з 18.08.2023 по 17.09.2023 відповідач здійснював ремонтне фарбування автомобіля позивача. Після чого відповідач повернув автомобіль позивачу з явними недоліками, які ОСОБА_2 обіцяв через два тижні усунути (сполірувати) та доробити пороги (а.с.34 -36). З 17.10.2023 по 26.10.2023 відповідач повторно прийняв автомобіль для відповідного полірування та усунення попередньо встановлених недоліків. 26.10.2023 автомобіль після проведеного ремонту був залишений ОСОБА_2 на стоянці в гаражному кооперативі на вул. Руській. 27.10.2023 ОСОБА_1 направив ОСОБА_2 повідомлення з переліком недоліків проведеного ремонту: «ззаду перепалив лак, мусор з криші не забрався, бампер передній повністю треба перекрасити, пороги погано зробив, машина подряпана, шагрень теж лишилася» з фотографіями автомобіля на підтвердження цих обставин (а.с.37-38). В подальшому відповідач частково погодився виправити виявлені недоліки, але 26.11.2023 припустивши, що позивач звернувся за послугами до іншого спеціаліста, відмовився задовольняти вимоги позивача про безоплатне усунення недоліків ремонту (а.с.38-41).

22.12.2023 позивач звернувся до відповідача з досудовою претензією, в якій повторно заявив (вже в письмовому порядку) про недоліки виконаної роботи з вимогою протягом п`яти календарних днів з дня отримання цієї претензії безоплатно їх усунути, або повернути сплачені ним кошти в розмірі 1170 доларів США (а.с.8-9). Проте, претензія залишилася відповідачем проігнорованою.

Відповідно до частини другої статті 22 ЦК України збитками, зокрема є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил статті 22 ЦК України, оскільки частиною першою визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування.

Кредитор, який вимагає відшкодування збитків, має довести: неправомірність поведінки особи; наявність шкоди; причинний зв`язок між протиправною поведінкою та шкодою, що є обов`язковою умовою відповідальності та виражається в тому, що шкода має виступати об`єктивним наслідком поведінки завдавача шкоди; вина завдавача шкоди, за виключенням випадків, коли в силу прямої вказівки закону обов`язок відшкодування завданої шкоди покладається на відповідальну особу незалежно від вини. З іншого боку, боржник має право доводити відсутність своєї вини (стаття 614 ЦК України).

Збитки це об`єктивне зменшення будь-яких майнових благ сторони, що обмежує його інтереси, як учасника певних господарських відносин і проявляється у витратах, зроблених кредитором, втраті або пошкодженні майна, а також не одержаних кредитором доходів, які б він одержав, якби зобов`язання було виконано боржником. Чинним законодавством України обов`язок доведення факту наявності таких збитків та їх розмір, а також причинно-наслідковий зв`язок між правопорушенням і збитками покладено на позивача.

Зазначене кореспондується з положеннями статті 623 ЦК України, за змістом якої боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Розмір збитків, завданих порушенням зобов`язання, доказується кредитором.

Відшкодування збитків є одним із заходів цивільно-правової відповідальності для застосування якого потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: а) наявність шкоди; б) протиправна поведінка заподіювача шкоди; в) причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача; г) вина. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.

Вказана правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 09 жовтня 2018 року у справі № 908/2261/17, від 12 березня 2019 року у справі № 916/3211/16, від 30 вересня 2021 року у справі № 922/3928/20 та від 11 листопада 2021 року у справі № 910/7511/20.

У цивільному праві протиправною вважається поведінка, яка порушує імперативні норми права або санкціоновані законом умови договору, внаслідок чого порушуються права іншої особи (така поведінка особи може виявлятися у прийнятті нею неправомірного рішення або у неправомірній поведінці (діях або бездіяльності)). Під збитками розуміється матеріальна шкода, що виражається у зменшенні майна потерпілого в результаті порушення належного йому майнового права, та (або) применшенні немайнового блага тощо. Причинний зв`язок між протиправною поведінкою та заподіяними збитками виражається в тому, що протиправні дії заподіювача є причиною, а збитки є наслідком такої протиправної поведінки. Вина заподіювача збитків є суб`єктивним елементом відповідальності і полягає в психічному ставленні особи до вчинення нею протиправного діяння і проявляється у вигляді умислу або необережності.

Тлумачення статті 22, 614, 623 ЦК України свідчить, що презумпція вини особи має бути спростована тільки за умови, якщо буде встановлено, що саме внаслідок дій або бездіяльності конкретної особи завдано збитків. Тому тільки за умови встановлення конкретної особи, яка завдала збитків, відбувається розподіл тягаря доказування: (а) позивач повинен довести наявність збитків та причинний зв`язок; (б) відповідач доводить відсутність протиправності та вини (див. зокрема, постанови Верховного Суду від 16 червня 2022 року у справі № 569/20510/19 (провадження № 61-13787св20) та від 16 серпня 2023 року у справі № 569/15199/20 (провадження № 61-13146св21).

Отже, за змістом статті 22 ЦК України, для застосування такої міри відповідальності, як стягнення збитків, необхідною є наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме протиправної поведінки і вини боржника, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками. Наявність двох останніх з числа зазначених елементів доводиться особою, яка звернулася з вимогою про відшкодування збитків.

При цьому, встановлення прямого причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи, яка завдала шкоди, та збитками потерпілої сторони є важливим елементом доказування наявності реальних збитків. Слід довести, що протиправна дія чи бездіяльність є причиною, а збитки, яких зазнала потерпіла особа, - наслідком такої протиправної поведінки.

Причинно-наслідковий зв`язок між протиправним діянням заподіювача шкоди та шкодою має бути безпосереднім, тобто таким, коли саме конкретна поведінка без будь-яких додаткових факторів стала причиною завдання шкоди. Об`єктивна умова відповідальності виконує функцію визначення об`єктивної правової межі відповідальності за шкідливі наслідки протиправного діяння.

Причинний зв`язок між протиправним діянням заподіювача шкоди та шкодою, завданою потерпілому, є однією з обов`язкових умов настання деліктної відповідальності. Визначення причинного зв`язку є необхідним як для забезпечення інтересів потерпілого, так і для реалізації принципу справедливості при покладенні на особу обов`язку відшкодувати заподіяну шкоду.

Питання про наявність або відсутність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи і шкодою має бути вирішено судом шляхом оцінки усіх фактичних обставин справи.

Загальними вимогами процесуального права, закріпленими у статтях 76-78, 83, 84, 87, 89, 228, 235, 263-265 ЦПК України, визначено обов`язковість установлення судом під час вирішення спору обставин, що мають значення для справи, надання їм юридичної оцінки, а також оцінки всіх доказів, з яких суд виходив при вирішенні позову (дослідження обґрунтованості, наявності доказів, що їх підтверджують).

Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною шостою статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За положеннями статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до статті 102 ЦПК України висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством. Предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань.

Як вбачається з Висновку експерта № СЕ-19/126-24/518-АВ судовим експертом Чернівецького НДЕКЦ МВС Россохою І.В. 18.01.2024 проведена транспортно-товарознавча експертиза автомобіля марки «Volkswagen» моделі «Golf» номерний знак НОМЕР_1 з метою визначення розміру завданих збитків власнику зазначеного автомобіля, а саме вартості відновлювального ремонту. Для визначення вартості матеріального збитку застосовано витратний підхід і метод калькуляції вартості відновлювального ремонту.

При зовнішньому огляді наданого на дослідження колісного транспортного засобу експертом встановлено: пошкоджено облицювання переднього бампера (ремонтне фарбування), капот (ремонтне фарбування), переднє ліве крило (ремонтне фарбування), переднє праве крило (ремонтне фарбування), облицювання передніх правих дверей (ремонтне фарбування), облицювання задніх лівих дверей (ремонтне фарбування), облицювання задніх правих дверей (ремонтне фарбування), ліву нижню балку (ремонтне фарбування), праву нижню балку (ремонтне фарбування), лівий шарнірний стояк (ремонтне фарбування), правий шарнірний стояк (ремонтне фарбування), лівий центральний стояк (ремонтне фарбування), правий центральний стояк (ремонтне фарбування), дах (ремонтне фарбування), облицювання заднього бампера (ремонтне фарбування), кришку багажника (ремонтне фарбування), ліву бічну частину (ремонтне фарбування), праву бічну частину (ремонтне фарбування), пошкодження лакофарбового покриття.

Змінами до Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 21.10.2019 №3207/5/1033 визначено, що "експлуатаційне пошкодження - пошкодження, що утворилося внаслідок експлуатації КТЗ й обумовлене його експлуатаційним зносом (зміною первісних властивостей) та умовами експлуатації. До експлуатаційних пошкоджень належать прості деформації складових частин кузова, кабіни, що характеризуються плавними формами, легко піддаються ремонту та розташовані у легкодоступних місцях, які виникли в процесі експлуатації КТЗ, сколювання лаку пофарбованого покриття (далі - ЛФП) на лицьових поверхнях кузова, пошкодження ЛФП внаслідок тертя з ущільнювачами. Загальна площа деформації (деформацій) не повинна перевищувати 1,0 дм2. До експлуатаційних пошкоджень у вигляді простої деформації складових кузова, кабіни КТЗ належать деформації, які виникли від тиску будь-яких предметів чи тіла людини (вм`ятини від рук, від падіння граду, каштанів і подібних за розмірами і масою предметів, від дрібних камінців під час руху КТЗ тощо).

Визначаючи характер виявлених пошкоджень автомобіля експертом встановлено що вони належать до пошкоджень ремонтним фарбуванням, що спростовує доводи сторони відповідача, що ці пошкодження могли утворитися внаслідок експлуатації транспортного засобу після належно проведеного ремонтного фарбування.

Також в судовому засіданні не знайшло підтвердження належними та допустимими доказами факту проведення повторного фарбування автомобіля іншим спеціалістом після проведення ремонтного фарбування відповідачем ОСОБА_2 .

Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала на необхідності застосування передбачених процесуальним законом стандартів доказування та зазначала, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язку вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Тобто певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс (пункт 81 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц, провадження № 14-400цс19; пункт 9.58 постанови Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2021 року у справі № 904/2104/19, провадження № 12-57гс21).

З огляду вищенаведеного, суд приходить до висновку про доведеність факту неналежного виконання ОСОБА_2 ремонтних робіт, зокрема неякісного фарбування транспортного засобу «Volkswagen» моделі «Golf» номерний знак НОМЕР_1 , однак відповідачем недоліки ремонту належним чином не усунуто, чим заподіяно шкоду його володільцю.

Згідно з Висновком експерта № СЕ-19/126-24/518-АВ від 18.01.2024 вартість відновлювального ремонту, завданого власнику автомобіля «Volkswagen» моделі «Golf» номерний знак НОМЕР_1 2008 року після проведеного ремонтного фарбування становить 55 466,61 грн (а.с.17).

Отже, внаслідок неякісного ремонту, проведеного відповідачем, позивач поніс збитки, які складаються з вартості відновлювального ремонту автомобіля 55 466,61 грн.

За таких обставин, суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність та достатність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що позов про стягнення збитків є обґрунтованим і підлягає задоволенню в заявленому позивачем розмірі.

За приписами ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи, що позов задоволено в повному обсязі, то з відповідача на користь позивача слід стягнути 1211,20 грн судового збору, сплаченого позивачем за подання цього цивільного позову.

Як вбачається із позовної заяви орієнтовний розмір судових витрат, які позивач поніс та планує понести у зв`язку з розглядом справи становить витрати на проведення транспортно-товарознавчої експертизи в сумі 4543,68 грн та витрати на професійну правничу допомогу в орієнтовному розмірі 15 000 грн.

До закінчення судових дебатів у справі представником позивача зроблено заяву, що докази фактично понесених позивачем витрат на правничу допомогу будуть надані згідно з приписами ч.8 ст.141 ЦПК України.

За таких обставин суд вважає, що для ухвалення додаткового рішення щодо вирішення питання про розподіл судових витрат, пов`язаних з розглядом справи слід призначити судове засідання та встановити представнику позивача строк для подання доказів, понесених позивачем у зв`язку з розглядом справи.

На підставі ст.ст. 1-23, 386, 526, 623, 626, 627, 628, 638, 837, 857, 858, 865, 866 Цивільного кодексу України, ст.ст. 1, 6, 8, 10 Закону України «Про захист прав споживачів», ст.ст. 1-23, 76-82, 89, 95, 258-259, 263-265, 267, 274-279, 352-355 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП: НОМЕР_3 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 ) завдані збитки в розмірі 55 466,61 гривень та сплачений судовий збір за подання цивільного позову в розмірі 1211,20 гривень.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його складення до Чернівецького апеляційного суду через Заставнівський районний суд Чернівецької області.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Для вирішення питання про розподіл судових витрат призначити судове засідання на 12:30 год. 15.09.2025 .

Встановити представнику позивача строк для подання доказів, понесених витрат у зв`язку з розглядом справи до 05.09.2025. Роз`яснити, що у разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку заява про розподіл судових витрат буде залишена без розгляду.

Повний текст рішення складено 01.09.2025.

Суддя Олена ПУХАРЄВА