справа №176/1777/25
провадження №2-о/176/66/25
РІШЕННЯ

Іменем України

21 серпня 2025 р. Жовтоводський міський суд Дніпропетровської області

у складі: головуючої судді Павловської І.А.,

за участю секретаря Ніколенко М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Жовті Води цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: ІНФОРМАЦІЯ_1 , про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу та перебування на утриманні чоловіка,-

ВСТАНОВИВ:

Заявниця ОСОБА_1 звернулась до Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області із заявою, де просить встановити факт її проживання з ОСОБА_2 , однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу з 2018 року по ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою: АДРЕСА_1 , та факт її перебування на утриманні чоловіка.

В обґрунтування заявниця посилається на те, що 23 серпня 2022 року її чоловіка ОСОБА_2 , було зараховано до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 на посаду стрільця-снайпера 4 відділення 3 аеромобільного взводу 2 аеромобільної роти НОМЕР_2 аеромобільного батальйону.

23 жовтня 2022 року чоловік заявниці - ОСОБА_2 зник безвісти.

Заявниця зазначає, що на її ім`я надійшло сповіщення сім`ї № 44, де вказано, що її цивільний чоловік, солдат ОСОБА_2 зник безвісти 23 жовтня 2022 року під час виконання бойового завдання із захисту територіальної цілісності Батьківщини, відсічі та стримування збройної агресії рф проти України, в районі бойових дій біля населеного пункту Білогорівка Сєвєродонецького району Луганської області.

ОСОБА_1 вказує, що з грудня 2018 року вони з чоловіком та її сином від попереднього шлюбу проживали однією сім`єю, як чоловік та дружина без реєстрації шлюбу, за адресою: АДРЕСА_1 .

Під час спільного проживання у них народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . В свідоцтві про народження сина, батьком зазначений ОСОБА_2 .

В період сумісного проживання питання про реєстрацію шлюбу між ними не виникало, але вони фактично виконували права та обов`язки подружжя, вели спільне господарство, мали організований побут, спільний бюджет, спільно вирішували питання, пов`язані з побутом, брали участь в утриманні житла та займалися його благоустроєм, піклувалися та дбали один про одного, що носило постійний та систематичний характер.

Зазначає, що за весь час подружнього життя вона перебувала на утриманні свого чоловіка, він постійно надавав їй гроші для оплати комунальних послуг, купівлі продуктів харчування, речей особистого користування.

Наголошує, що заробіток покійного чоловіка був для заявниці постійним і основним джерелом до існування. Інших джерел не має.

Враховуючи той факт, що з ОСОБА_2 вони не перебували у зареєстрованому шлюбі, вона позбавлена можливості отримати посвідчення члена сім`ї загиблого та звернутися до Управління праці та соціального захисту населення для отримання пільг, що змусило її звернутись до суду.

Ухвалою від 12 травня 2025 року відкрито провадження по справі та призначено її судовий розгляд.

Заінтересована особа ІНФОРМАЦІЯ_1 будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце судового розгляду, у судове засідання свого представника не направив.

Заявниця ОСОБА_1 у своїй заяві просила розглядати справу у її відсутність, заяву підтримує в повному обсязі та просить суд її задовольнити.

Повно, всебічно та об`єктивно дослідивши у судовому засіданні матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що згідно із сповіщенням №44 від 31 жовтня 2022 року, солдат ОСОБА_2 зник безвісти 23 жовтня 2022 року під час виконання бойового завдання із захисту територіальної цілісності Батьківщини, відсічі та стримування збройної агресії рф проти України, в районі бойових дій біля населеного пункту Білогорівка Сєвєродонецького району Луганської області. Це сповіщення є підставою для подання документів для призначення пенсії (матеріальної допомоги) і надання пільг в установленому законодавством порядку (а.с. 18).

Рішенням Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 21 березня 2025 року по справі 176/727/25 встановлено факт смерті чоловіка заявниці ОСОБА_2 .

Із пояснень заявниці у заяві вбачається, що остання проживала з ОСОБА_2 з 2018 року по теперішній час разом, за адресою реєстрації ОСОБА_1 а саме: АДРЕСА_1 .

З матеріалів справи вбачається, дійсно з 2018 року по день зникнення останнього, ОСОБА_4 та ОСОБА_2 проживали разом у цивільному шлюбі, за адресою: АДРЕСА_1 .

Окрім того, факт спільного проживання однією сім`єю ОСОБА_4 та ОСОБА_2 підтверджується спільними фотографіями наданими заявницею.

З метою підтвердження факту постійного проживання та перебування на утриманні безвісти зниклого ОСОБА_2 заявниця звернулася до суду із вказаною заявою про встановлення факту проживання однією сім`єю та перебування на утриманні, посилаючись на те, що вона проживала разом з померлим ОСОБА_2 , як чоловік та дружина без реєстрації шлюбу та перебувала на його утриманні, оскільки не працювала та заробіток чоловіка був єдиним та постійним і основним джерелом засобів для існування.

Згідно п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до ч. 3 ст. 315 ЦПК України в судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Конституційним Судом України у рішенні від 03.06.1999 за № 5-рп/99 (справа про офіційне тлумачення терміну «член сім`ї») визначено, що до членів сім`ї належать особи, які постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, а й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п.

Відповідно до ст.74 СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об`єктом спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу.

Відповідно до частини 1 статті 36 цього Кодексу шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя.

Отже, проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу є спеціальною (визначеною законом, законною) підставою для виникнення у них деяких прав та обов`язків, зокрема, права спільної сумісної власності на майно.

Для встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу потрібно враховувати у сукупності всі ознаки, що притаманні наведеному визначенню.

Так, при встановленні факту наявності у осіб спільного побуту доцільно враховувати ознаки, визначені у понятті домогосподарства.

Домогосподарство є сукупність осіб, які спільно проживають в одному житловому приміщенні або його частині, забезпечують себе всім необхідним для життя, ведуть спільне господарство, повністю або частково об`єднують та витрачають кошти.

Взаємність прав та обов`язків передбачає наявність як у жінки, так і у чоловіка особистих немайнових і майнових прав та обов`язків, які можуть випливати, зокрема, із нормативно - правових актів, договорів, укладених між ними, звичаїв. Для встановлення цього факту важливе значення має з`ясування місця і часу такого проживання.

Підтвердженням цього може бути їх реєстрація за таким місцем проживання, пояснення свідків, представників житлово-експлуатаційної організації. Щодо часу проживання слід зазначити, що за своєю природою проживання однією сім`єю спрямоване на довготривалі відносини.

З урахуванням всіх досліджених доказів в їх сукупності, суд вважає доведеним те, що заявниця ОСОБА_1 та ОСОБА_2 проживали однією сім`єю, як жінка та чоловік, без реєстрації шлюбу, в період з 2018 року по ІНФОРМАЦІЯ_2 . Вони підтримували фактичні сімейно-шлюбні відносини, вели спільне господарство, були пов`язані спільним побутом, мали спільний бюджет, взаємні права та обов`язки.

Встановлення фактів проживання однією родиною як чоловіка та дружини без реєстрації шлюбу та перебування заявниці на утриманні чоловіка необхідно заявниці для реалізації права на оформлення статусу члена сім`ї загиблого та оформлення пільг.

Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» передбачено гарантії та заходи соціального захисту ветеранів війни та членів їх сімей, членів сімей загиблих (померлих) ветеранів війни, членів сімей загиблих (померлих) Захисників та Захисниць України. Статтею 10 зазначеного Закону визначено коло членів сімей загиблих військовослужбовців та інших осіб. Порядок надання статусу особи, на яку поширюється чинність цього Закону, особам, зазначеним в абзацах п`ятому - восьмому пункту 1 статті 10 цього Закону, затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 23.09.2015 № 740. При цьому до членів сімей загиблих військовослужбовців та інших осіб, зазначених у цій статті, належать утриманці загиблого, яким у зв`язку з цим виплачується пенсія; батьки та один з подружжя, який не одружився вдруге, незалежно від того, виплачується йому пенсія чи ні. Таким особам відповідно до пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 12 травня 1994 року № 302 видаються посвідчення з написом «Посвідчення члена сім`ї загиблого».

Статтею 15 даного Закону передбачено ряд пільг сім`ям загиблих (померлих) ветеранів війни, Захисників і Захисниць України.

Відповідно до ст. 31 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» члени сім`ї померлого вважаються такими, що перебували на його утриманні, якщо вони були на його повному утриманні або одержували від нього допомогу, яка була для них постійним і основним джерелом засобів до існування.

Пунктом 2 частини 1, частиною 2 статті 315 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні; у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Положеннями пункту 1 постанови Пленуму Верховного суду України від 31 березня 1995 року за №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», роз`яснено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

У пункті 8 вищевказаної Постанови роз`яснено, що судам необхідно мати на увазі, що встановлення факту перебування особи на утриманні померлого має значення для одержання спадщини, призначення пенсії або відшкодування шкоди, якщо допомога, яка надавалась, була для заявника постійним і основним джерелом засобів до існування. Одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд встановить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання.

У листі Верховного Суду України від 01.01.2012 року «Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» зазначено, що факт перебування фізичної особи на утриманні померлого встановлюється судом, зокрема, для призначення пенсії чи відшкодування шкоди за умови, що утримання було повним або допомога, яка надавалась утриманцю була постійним і основним джерелом засобів до існування, навіть коли утриманець (заявник) мав заробіток, одержував пенсію, стипендію тощо.

Повне утримання означає відсутність у члена сім`ї інших джерел доходів, окрім допомоги померлого. Якщо, крім допомоги, що надавалася померлим, особа мала інші джерела доходів, то слід встановити, чи була допомога годувальника постійним і основним джерелом засобів до існування. Постійний характер допомоги означає, що вона була не одноразовою, а надавалась систематично, протягом певного періоду часу і, що померлий взяв на себе обов`язок щодо утримання цього члена сім`ї. Основне значення допомоги слід з`ясувати шляхом порівняння розміру допомоги з боку померлого та інших доходів. Вирішення питання залежить від співвідношення розмірів допомоги та інших одержуваних доходів.

Утримання може полягати у систематичній грошовій допомозі у вигляді грошових переказів, продуктових чи речових посилок тощо. Ні отримання непрацездатною особою пенсії, ні її окреме проживання від спадкодавця не можуть бути перешкодою для визнання факту перебування на утриманні.

Таким чином, для встановлення факту перебування особи на утриманні померлого судам необхідно дослідити зазначені обставини в сукупності та враховувати, що одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів чи окреме проживання від померлого не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд встановить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання.

Аналогічний правовий висновок викладено в постановах Верховного Суду від 22 жовтня 2020 року в справі №210/343/19, від 22 травня 2019 року в справі №520/6518/17, від 27 червня 2018 року в справі №210/2422/16-ц, від 13 січня 2021 року в справі №592/17552/18.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

За вказаних обставин, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що досліджені у судовому засіданні докази вказують на те, що допомога, яка надавалась загиблим чоловіком заявниці за життя, була для заявниці постійним і основним засобом для існування, між ними склалися відносини, що притаманні подружжю, вони вели спільне господарство, мали спільний сімейний бюджет, разом проживали за адресою: АДРЕСА_1 ., мали взаємні права та обов`язки.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов до висновку, що вимога заявниці про встановлення факту перебування її на утриманні загиблого чоловіка, є також обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 259, 264, 265, 293, 294, 315 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: ІНФОРМАЦІЯ_1 , про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу та перебування на утриманні чоловіка, задовольнити.

Встановити факт проживання однією родиною як чоловіка та дружини без реєстрації шлюбу ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , у період з 2018 року по ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою: АДРЕСА_1 .

Встановити факт перебування ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , на утриманні ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Суддя Жовтоводського міського суду

Дніпропетровської області Інна ПАВЛОВСЬКА