Справа № 150/661/24
Провадження № 22-ц/801/1824/2025
Головуючий у суді 1-ї інстанції Суперсон С. П.
Доповідач:Сопрун В. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 серпня 2025 рокуСправа № 150/661/24м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:

головуючого Сопруна В.В.,

суддів Войтка Ю.Б., Ковальчука О.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження справу №150/661/24 за матеріалами позовної заяви ОСОБА_1 до Чернівецької державної нотаріальної контори Вінницької області про зобов`язання вчинити певні дії та про заборону вчинення певних дій,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Чернівецького районного суду Вінницької області від 26 червня 2025 року, яку постановив суддя Суперсон С.П. в Чернівецькому районному суді Вінницької області, повний текст складено 26 червня 2025 року,

в с т а н о в и в:

В листопаді 2024 року ОСОБА_1 звернулася в суд з позовною заявою до Чернівецької державної нотаріальної контори Вінницької області про зобов`язання вчинити певні дії та про заборону вчинення певних дій.

Ухвалою Чернівецького районного суду Вінницької області від 09 травня 2025 року зменшено розмір судового збору, що підлягає до сплати за звернення до суду ОСОБА_1 з позовом до Чернівецької державної нотаріальної контори Вінницької області про зобов`язання вчинити певні дії та про заборону вчинення певних дій на 50% від розміру, що підлягає до сплати за звернення позивача до суду з цим позовом.

Позовну заяву ОСОБА_1 до Чернівецької державної нотаріальної контори Вінницької області про зобов`язання вчинити певні дії та про заборону вчинення певних дій залишено без руху.

Надано позивачу строк протягом десяти днів з дня отримання копії даної ухвали, для усунення недоліків позовної заяви шляхом подання до суду, квитанцію про оплату судового збору в розмірі 2422,40 грн. Роз`яснено позивачу, що у разі не усунення недоліків позовної заяви у строк, встановлений судом, заява буде вважатися неподаною і повернута позивачу.

Ухвалою Чернівецького районного суду Вінницької області від 26 червня 2025 року позовну заяву визнано неподаною та повернуто позивачу, у зв`язку з не усуненням недоліків викладених в ухвалі суду від 09 травня 2025 року.

Не погодившись із вказаною ухвалою суду ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, оскільки вважає її незаконною, постановлену з порушенням норм процесуального права. Просила ухвалу Чернівецького районного суду Вінницької області від 26 червня 2025 року скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду. Крім того, просила постановити окрему ухвалу щодо судді Чернівецького районного суду Вінницької області Суперсона С.П.

Враховуючи особливості розгляду в апеляційному порядку окремих категорій справ, справа розглядається в апеляційній інстанції без повідомлення її учасників, оскільки відповідно до ч.2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали про повернення позовної заяви, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, прийшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню за таких підстав.

Згідно з статтею 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржувана ухвала суду першої інстанції не відповідає вимогам законності та обґрунтованості.

З матеріалів справи вбачається, щоухвалою Чернівецького районного суду Вінницької області від 09 травня 2025 року позовну заяву залишено без руху та надано позивачу десятиденний строк для усунення недоліків, з дня вручення ухвали суду.

Цього ж дня, зазначену вище ухвалу було направлено судом на адресу місця проживання ОСОБА_1 супровідним листом, яку остання зазначила у позовній заяві, для виконання.

04 червня 2025 року рекомендоване поштове повідомлення, яким було направлено ухвалу суду від 09 травня 2025 року, було повернуто до Чернівецького районного суду Вінницької області із відміткою поштового відділення «за закінченням терміну зберігання».

Ухвалою Чернівецького районного суду Вінницької області від 26 червня 2025 року позовну заяву визнано неподаною та повернуто позивачу на підставі ч. 3 ст. 185 ЦПК України.

Повертаючи позовну заву ОСОБА_1 на підставі ч. 3 ст. 185 ЦПК України, суд виходив з того, що позивач мала можливість слідкувати за ходом розгляду своєї справи, дізнаватися про його результати та у встановлені процесуальні строки виправити недоліки позову, оскільки ухвала суду від 09 травня 2025 року у відкритому доступі розміщена в Єдиному державному реєстрі судових рішень.

Колегія суддів з такими висновками суду першої інстанції не погоджується, виходячи з наступного.

ЄСПЛ наголошує на тому, що право на доступ до суду має бути ефективним. Реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції кожна держава - учасниця Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

Разом із тим не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним (рішення ЄСПЛ у справі «Жоффр де ля Прадель проти Франції» від 16.12.1992).

У справі «Беллет проти Франції» ЄСПЛ зазначив, що стаття 6 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

Право на доступ до суду передбачає право на отримання належного повідомлення про судові рішення (рішення ЄСПЛ у справі «Мікулова проти Словаччини» від 06.12.2005).

Питання щодо вручення судового рішення врегульовано статтею 272 ЦПК України.

Частиною п`ятою статті 272 ЦПК України передбачено, що учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, а в разі відсутності електронного кабінету - рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Частиною шостою статті 272 ЦПК України визначено, що днем вручення судового рішення є: 1) день вручення судового рішення під розписку; 2) день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи; 3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення; 4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; 5) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Ураховуючи зазначене, можна зробити висновок, що надсилання судового рішення в той чи інший спосіб учаснику справи є процесуальним обов`язком суду. Відомості про вручення (доставлення) рішення суду учаснику справи повинні міститися: у розписці про вручення, у повідомленні про доставлення копії судового рішення на офіційну електронну адресу особи або до електронного кабінету у системі «Електронний суд», у поштовому повідомленні з відміткою про вручення судового рішення або з відміткою про відмову отримати копію судового рішення чи про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи

Проте, у разі відсутності таких відомостей судове рішення вважається не врученим належним чином.

З матеріалів справи вбачається, що ухвалу про залишення позовної заяви без руху було направлено на адресу фактичного проживання позивачки, проте поштове повідомлення повернулось до суду із відміткою поштового відділення «за закінченням терміну зберігання».

При цьому, з матеріалів справи також вбачається, що повторно ухвала про залишення позовної заяви без руху позивачу не направлялась.

Такі обставини свідчать про те, що суд першої інстанції не дотримався процесуального обов`язку щодо повідомлення у належний спосіб учасника справи про прийняте судом процесуальне рішення, а відтак позивачка була позбавлена можливості усунути визначені судом недоліки у встановлений судом строк, оскільки останній не було відомо про наявність ухвали Чернівецького районного суду Вінницької області від 09 травня 2025 року про залишення позовної заяви без руху.

У постанові від 12.01.2023 у справі № 591/3717/21 Верховний Суд вказав, що повернення повідомлення, яким направлено судове рішення, з вказівкою причини повернення «за закінченням терміну зберігання» не є доказом належного інформування та не свідчить про відмову сторони від одержання поштового відправлення.

Таким чином, враховуючи, що у матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази отримання ОСОБА_1 ухвали Чернівецького районного суду Вінницької області від 09 травня 2025 року про залишення позовної заяви без руху, як це передбачено ч. 6 ст. 272 ЦПК України, а відтак остання була позбавлена можливості бути обізнаною у належний спосіб про залишення позовної заяви без руху та усунути визначені судом недоліки у встановлений судом строк, суд першої інстанції дійшов передчасного висновку про повернення позовної заяви через не усунення недоліків на підставі ч. 3 ст. 185 ЦПК України.

Частиною 1 статті 262 ЦПК України передбачено, що суд, виявивши при вирішенні спору порушення законодавства або недоліки в діяльності юридичної особи, державних чи інших органів, інших осіб, постановляє окрему ухвалу, незалежно від того, чи є вони учасниками судового процесу.

Відповідно до ч. 8 ст. 262 ЦПК України окрему ухвалу може бути постановлено судом першої інстанції, судами апеляційної чи касаційної інстанцій.

Згідно з ч. 10 ст. 262 ЦПК України суд вищої інстанції може постановити окрему ухвалу в разі допущення судом нижчої інстанції порушення норм матеріального або процесуального права, незалежно від того, чи є такі порушення підставою для скасування або зміни судового рішення. Такі самі повноваження має Велика Палата Верховного Суду щодо питань передачі справ на розгляд Великої Палати Верховного Суду.

Окрема ухвала суду є процесуальним засобом судового впливу на виявлені під час судового розгляду грубі порушення законності, а також причини та умови, що цьому сприяли.

Правовими підставами постановлення окремої ухвали є виявлені під час розгляду справи порушення матеріального або процесуального права, встановлення причин та умов, що сприяли вчиненню таких порушень.

Однак, колегія суддів вважає, що правові підстави для постановлення окремої ухвали у даній справі відсутні, оскільки ОСОБА_1 не наведено обставин, які можуть бути підставою для постановлення окремої ухвали.

Наведені в апеляційній скарзі доводи є суттєвими та дають підстави вважати, що суд першої інстанції допустив порушення норм процесуального права, що призвело до постановлення незаконної ухвали.

За таких обставин, відповідно до ч.1 ст.379 ЦПК України є підстави для скасування ухвали, що перешкоджає подальшому провадженню у справі і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст.367, 374, 379, 381-384 ЦПК України, суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Чернівецького районного суду Вінницької області від 26 червня 2025 року скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів до Верховного Суду з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 25 серпня 2025 року.

Головуючий Сопрун В.В.

Судді Войтко Ю.Б.

Ковальчук О.В.