Справа № 489/8696/24
Провадження № 2/489/663/25
РІШЕННЯ

Іменем України

28 серпня 2025 року м. Миколаїв

Інгульський районний суд міста Миколаєва у складі

головуючого судді Микульшиної Г.А.,

із секретарем судових засідань Тищенко Д.О.,

за участі:

позивача ОСОБА_1 , її представника адвоката Дідух К.О.,

представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Гриненка І.І.,

свідка ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за житлово-комунальні послуги та поліпшення умов проживання в порядку регресу,

встановив:

В листопаді 2024 року ОСОБА_1 через свого представника адвоката Дідух К.О. звернулась до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача ОСОБА_2 борг в порядку регресу в сумі 23 562,38 грн. та судові витрати.

Як на підставу позовних вимог вказує, що вона, відповідач ОСОБА_2 та їх донька ОСОБА_4 є співвласниками кв. АДРЕСА_1 в рівних частках по 1/3 частині кожен. Особові рахунки для обліку витрат за надані житлово-комунальні послуги між співвласниками не поділені, основним наймачем є відповідач ОСОБА_2 , яким з ОКП «Миколаївоблтеплоенерго», ТОВ «Місто для людей», ОГС «Миколаївгаз», КП «Комунтранс», МКП «Миколаївводоканал» укладені типові індивідуальні договори про надання послуг, які є публічними договорами приєднання. Проте у період з 01.01.2022 по 31.10.2024 (як і в минулі роки) позивач самостійно здійснює оплату за надані/спожиті комунальні послуги, відповідач в добровільному порядку грошових коштів на оплату комунальних послуг не надає. Крім того, відповідач не підтримує власність у належному стані, поточний та капітальний ремонт не здійснював з дати набуття права власності у 2012 році. З метою поліпшення житлових умов та енергозбереження тепла у квартирі позивач змушена була замінити вікна на пластикові. Загальна сума витрат, які позивач понесла у зв`язку з утриманням майна та оплатою комунальних послуг, склала 47 124,76 грн. Оскільки відповідач є співвласником квартири, відповідно до положень діючого законодавства власник повинен нести витрати на утримання майна, половину вказаної суми в розмірі 23 562,8 грн. позивач просить стягнути з ОСОБА_2 . При цьому ОСОБА_1 зазначає, що донька сторін ОСОБА_4 також є співвласником квартири, проте її повноліття настало ІНФОРМАЦІЯ_1 . Таким чином у період, за який стягується заборгованість, вона як співвласник була неповнолітньою особою та не мала повного обсягу прав та обов`язків, встановленого цивільним законодавством.

Згідно ухвали Ленінського районного суду м. Миколаєва від 06.11.2024 відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, зупинено провадження у справі № 4849/8696/24 до припинення перебування ОСОБА_2 на військовій службі в складі Збройних Сил України, що переведені на воєнний стан, чи припинення воєнного стану в Україні.

Відповідно до постанови Миколаївського апеляційного суду від 06.01.2025 ухвалу Ленінського районного суду м. Миколаєва від 06.11.2024 в частині зупинення провадження у справі скасовано.

Ухвалою Ленінського районного суду міста Миколаєва від 13.01.2025 прийнято справу № 489/8696/24 для продовження розгляду.

10.02.2025 на адресу суду від представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Гриненка І.І. надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого він просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог. В обґрунтування заперечень проти позову посилається на те, що після розірвання шлюбу з позивачем та з початку вторгнення російської федерації у спірній квартирі не проживає, з 06.04.2022 був мобілізований та приступив до несення служби за межами м. Миколаєва. Декілька разів після 2023 року він намагався потрапити до квартири, проте йому це не вдалось, оскільки позивач змінила замки та не пускала його. З цього приводу він звертався до правоохоронних органів. Щодо дублікатів чеків, долучених позивачем до матеріалів справи на підтвердження оплати нею витрат на комунальні послуги, з їх змісту не вбачається, що платником є саме позивач. Навпаки, в них визначено, що платником є відповідач ОСОБА_2 . Згідно інформації, яка міститься в чеках, оплата відбувалась у м. Києві. Крім того, деякі з чеків долучено до матеріалів справи двічі. Окрім викладеного, відповідач зазначав про те, що він як військовослужбовець має пільги по оплаті житлово-комунальних послуг, та згідно довідки КП «Миколавкоммунтранс» станом на 01.01.2025 за особовим рахунком № НОМЕР_1 наявна переплата в розмірі 764,00 грн., яка виникла за період з 06.04.2022 по 02.12.2024. Щодо установки металопластикових вікон, відповідач вважає, що позивачем не надано жодних належних та достовірних доказів на підтвердження понесення нею відповідних витрат.

14.02.2025 від представника позивача ОСОБА_1 надійшла відповідь на відзив, згідно якої вона спростовує заперечення відповідача проти позову та наполягає на задоволенні позовних вимог. Зокрема вказувала на те, що ніколи не чинила ОСОБА_2 перешкод у проживанні в спірній квартирі. Зазначала, що оскільки особовий рахунок відкрито саме на ім`я відповідача, тому його прізвище і вказано в квитанціях про оплату комунальних послуг, яка здійснювалась особисто нею із використанням особистого кабінету платника клієнта АТ КБ «Приват Банк». Вважає, що інші твердження відповідача не спростовують позовних вимог.

18.03.2025 від представника позивача Томас Т.П. надійшло клопотання про витребування доказів. А саме з метою підтвердження факту встановлення у спірній квартирі металопластикових вікон та вартості вказаних послуг, в зв`язку з наявністю декількох юридичних осіб зі співзвучною назвою та однаковим місцезнаходженням, просить суд: витребувати у Товариства з обмеженою відповідальністю «АДЕСЕМ» інформацію та/або підтверджуючі документи про факт надання послуг із зміни вікон на пластикові у кв. АДРЕСА_1 в період з липня по вересень 2023 року; витребувати у Приватного малого підприємства «АДІСЕМ» інформацію та/або підтверджуючі документи про факт надання послуг із зміни вікон на пластикові у кв. АДРЕСА_1 в період з липня по вересень 2023 року.

Ухвалою суду від 20.03.2025 задоволено клопотання представника позивача Дідух К.О.; витребувано у Товариства з обмеженою відповідальністю «АДЕСЕМ», , інформацію та/або підтверджуючі документи про факт надання послуг із зміни вікон на пластикові у кв. АДРЕСА_1 в період з липня по вересень 2023 року; витребувано у Приватного малого підприємства «АДІСЕМ», , інформацію та/або підтверджуючі документи про факт надання послуг із зміни вікон на пластикові у кв. АДРЕСА_1 в період з липня по вересень 2023 року.

11.04.2025 від Приватного малого підприємства «АДІСЕМ» надійшла відповідь на ухвалу суду про витребування доказів від 20.03.2025, згідно якої в архівах бази підприємства відсутня інформація та підтверджуючі документи про факт надання послуг із зміни вікон на пластикові у кв. АДРЕСА_1 в період з липня по вересень 2023 року.

Відповідь від Товариства з обмеженою відповідальністю «АДЕСЕМ» на ухвалу суду від 20.03.2025 станом на час розгляду справи не надійшла.

В судовому засіданні позивача ОСОБА_1 та її представник - адвокат Дідух К.О. позовні вимоги підтримали в повному обсязі. Просили позов задовольнити, пояснивши на питання суду, що витрати за житлово-комунальні послуги на встановлення вікон ділить на двох, оскільки дочка сторін, що також є співвласницею квартири, є студенткою та не працює. Також пояснила, що лічильники на газ, воду в квартирі встановлені, але позивач рахує витрати за сплату таких житлово-комунальних послуг лише згідно наданого суду розрахунку, який такі не включає.

Представник відповідача ОСОБА_2 адвокат Гриненко І.І. в судовому засіданні позов визнав частково. А саме визнав позов в частині сплати відповідачем частини витрат за житлово-комунальні послуги з абонплати за газ, опалення, вивіз сміття, в задоволенні іншої частини позовних вимог просив відмовити, оскільки суду не надано докази понесення позивачем витрат з встановлення вікон, а інші житлово-комунальні послуги відповідач не отримував та ними не користувався, оскільки з початку вторгнення російської федерації у спірній квартирі не проживає, з 06.04.2022 був мобілізований та приступив до несення служби за межами м. Миколаєва.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, допитавши свідка ОСОБА_3 , дослідивши матеріали справи і встановивши фактичні обставини, дійшов наступного.

Згідно витягу з реєстру речових прав на нерухоме майно від 27.08.2025 та копії свідоцтва про право на приватизацію від 12.06.2012сторонам та їх донці ОСОБА_4 належить на праві спільної часткової власності по 1/3 частці квартири АДРЕСА_1 .

У період з 01.01.2022 по 31.10.2024 позивач ОСОБА_1 самостійно здійснила оплату за надані/спожиті комунальні послуги до квартири АДРЕСА_1 , зокрема щодо оплати послуг за утримання будинку, що надає ТОВ «Місто для людей» у розмірі 9 491,31 грн.; за транспортування газу, що надає ОГК «Миколаївгаз» у розмірі 295,88 грн.; за постачання тепла, що надає ОКП «Миколаївоблтеплоенерго» у розмірі 18 485,37 грн.;за вивіз сміття, що надає КП «Комунтранс», у розмірі 3 697,06 грн., що підтверджено випискою з її картки АТ КБ «ПриватБанк» та наданими суду розрахунком та квитанціями (а.с. 7-33, 144-151, 153-160).

Відповідач в добровільному порядку грошових коштів на оплату комунальних послуг не надавав.

За матеріалами справи сторонами не заперечується розмір часток у належній їм на праві власності квартири АДРЕСА_1 .

При цьому, донька сторін ОСОБА_4 також є співвласником квартири, проте її повноліття настало ІНФОРМАЦІЯ_1 .

При цьому за період з квітня 2024 року, а саме з 18.04.2024 по 15.10.2024 позивачем було сплачено оплату послуг за утримання будинку, що надає ТОВ «Місто для людей» у розмірі 1 741,56 грн.; за транспортування газу, що надає ОГК «Миколаївгаз» у розмірі 53,78 грн.; за постачання тепла, що надає ОКП «Миколаївоблтеплоенерго» у розмірі 1275,88 грн.; за вивіз сміття, що надає КП «Комунтранс», у розмірі 860,76 грн., що підтверджено випискою з її картки АТ КБ «ПриватБанк» та наданими суду розрахунком та квитанціями (а.с. 6, 7-33, 144-151, 153-160).

Відповідач звернувся до КП «Миколавкоммунтранс» щодо здійснення перерахунку послуг з вивозу сміття, оскільки з 2022 є військовослужбовцем та фактично не проживав в квартирі, до якої ним надаються послуги, у зв`язку з чим станом на 01.01.2025 за особовим рахунком № НОМЕР_1 наявна переплата в розмірі 764,00 грн., яка виникла за період з 06.04.2022 по 02.12.2024 (а.с.94-98).

Відповідно до ст. 319, 322 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власність зобов`язує. Власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст.356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Згідно статті 360 ЦК України співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном.

Пунктом 6 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що індивідуальний споживач - це фізична або юридична особа, яка, зокрема, є власником (співвласником) нерухомого майна.

Індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами (п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону).

Оплата за отриману теплову енергію (централізоване опалення), що надає до квартири сторін ОКП «Миколаївоблтеплоенерго», та квартирна плата з обслуговування багатоквартирного будинку, що надає ТОВ «Місто для людей» нараховується згідно площі квартири, незалежно від фактичного у ній проживання її власників. Вивіз сміття, що надає, КП «Комунтранс» залежать від кількості зареєстрованих у квартирі споживачів таких послуг.

Відповідач, на якого згідно відповіді КП «Комунтранс» від 04.04.2025 (а.с.143 зворот) зареєстровано особовий рахунок за адресою: АДРЕСА_2 , звертався до надавача послуг з вивезення сміття із заявою про здійснення перерахунку таких послуг.

Станом на 01.01.2025 за особовим рахунком № НОМЕР_1 наявна переплата в розмірі 764,00 грн., яка виникла за період з 06.04.2022 по 02.12.2024. Однак при цьому позивач понесла витрати з оплати таких послуг за вказаний період у розмірі 3 697,06 грн.

Всі інші платежі, зокрема, використання холодної, гарячої води, природного газу, електричної енергії - здійснюються відповідно до нарахованих показів встановлених у квартирі лічильників і такі витрати позивач не бажає стягувати з відповідача, тобто вони не є предметом цього позову.

Позивач в своєму позові, згідно наданого суду розрахунку (а.с.6) та долучених до позову квитанцій (а.с.7-33) не просить стягнути з відповідача половину вартості послуг з використання холодної води, природного газу, електричної енергії, а, зокрема, просить відшкодувати їй половину вартості послуг з транспортування газу до квартири, що надає ОГС «Миколаївгаз», у загальній сумі за період з 10.01.2022 по 15.10.2024 становить 295,88 грн., та не залежить від лічильника чи кількості проживаючих у квартирі людей.

При цьому до позову не долучено розрахунку та доказів понесення позивачем витрат зі сплати абонплати МКП «Миколаївводоканал» щодо надання послуг з водопостачання та водовідведення до квартири і в судовому засіданні позивач підтвердила, що не бажає стягувати з відповідача такі витрати.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_3 пояснила, що є дружиною відповідача, з 2022 роки вони разом проживали у м. Первомайську, а потім він став проходити військову службу, у квартирі сторін та їх доньки за цей період не проживав, хоча неодноразово намагався до неї потрапити.

Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 544 ЦК України боржник, який виконав солідарний обов`язок, має право на зворотну вимогу (регрес) до кожного з решти солідарних боржників у рівній частці, якщо інше не встановлено договором або законом, за вирахуванням частки, яка припадає на нього.

Тлумачення наведених норм права дає підстави зробити висновок, що кожен співвласник зобов`язаний брати участь у витратах щодо утримання майна, що є у спільній частковій власності, незалежно від того, хто здійснює фактичні дії, спрямовані на утримання спільного майна.

Співвласник, який виконав солідарний обов`язок щодо сплати необхідних витрат на утримання майна, має право вимагати від іншого співвласника їх відшкодування (право зворотної вимоги - регрес).

Якщо хтось із співвласників відмовляється брати участь у витратах, інші співвласники можуть здійснити їх самостійно і вимагати від цього співвласника відшкодування понесених витрат у судовому порядку або ж безпосередньо звернутись до суду з позовом про примусове стягнення з співвласника, який відмовився нести тягар утримання спільного майна, коштів для цієї мети.

Згідно правового висновку Верховного суду по справі № 592/3181/16-ц від 13.12.2018 кожен співвласник зобов`язаний брати участь у витратах щодо утримання майна, що є у спільній частковій власності, незалежно від того, хто здійснює фактичні дії, спрямовані на утримання спільного майна. Співвласник, який виконав солідарний обов`язок щодо сплати необхідних витрат на утримання майна, має право вимагати від іншого співвласника їх відшкодування (право зворотної вимоги (регрес). Якщо хтось із співвласників відмовляється брати участь у витратах, інші співвласники можуть здійснити їх самостійно і вимагати від цього співвласника відшкодування понесених витрат у судовому порядку або ж безпосередньо звернутись до суду з позовом про примусове стягнення з співвласника, який відмовився нести тягар утримання спільного майна, коштів для цієї мети.

Дана позиція узгоджується з правовими висновками, викладеними Верховним Судом у постанові від 13.03.2019 у справі № 521/3743/17-ц, постанові від 19.08.2020 у справі № 703/2200/15-ц.

Отже, оскільки сторони є співвласниками у відповідних частках квартири кв. АДРЕСА_1 , тому відповідно до закону зобов`язані оплачувати житлово-комунальні послуги, встановлені договором або законом.

Донька сторін ОСОБА_4 також є співвласником квартири, проте її повноліття настало ІНФОРМАЦІЯ_1 .

У своїх заявах представник відповідача вказував, що ОСОБА_2 з 06.04.2022 був мобілізований та приступив до несення служби за межами м. Миколаєва. Декілька разів після 2023 року він намагався потрапити до квартири, проте йому це не вдалось, оскільки позивач змінила замки та не пускала його. З цього приводу він звертався до правоохоронних органів.

Однак такі обставини не звільняють відповідача від обов`язку утримання своєї власності, у даному випадку частки у праві власності відповідача у квартирі, а тому відповідач повинен відшкодувати позивачу в порядку регресу 1/3 частку витрат за житлово-комунальні послуги, визначені у розрахунку позивача у розмірі його частки в квартирі з повноліття доньки сторін, тобто за період з 02.04.2024 по 31.10.2024, зокрема і щодо оплати послуг КП «Комунтранс», за які виникла переплата, оскільки такі витрати фактично були понесені позивачем, та 1/2 частку таких витрат до повноліття доньки сторін відповідно до статей 177, 180 Сімейного кодексу України за період з 10.01.2022 по 01.04.2024.

Враховуючи вищевикладене, позов підлягає частковому задоволенню шляхом стягнення з відповідача на користь позивача в порядку регресу витрат за житлово-комунальні послуги, що надані до квартири АДРЕСА_1 за період з 01.01.2022 по 31.10.2024, зокрема щодо оплати послуг за утримання будинку, що надає ТОВ «Місто для людей» у розмірі 4 455,39 грн. (7749,75/2 + 1741,56/3); за транспортування газу, що надає ОГК «Миколаївгаз» у розмірі 138,98 грн. (242,10/2 + 53,78/3); за постачання тепла, що надає ОКП «Миколаївоблтеплоенерго» у розмірі 9 030,04 грн. (17209,49/2 +1275,88/3);за вивіз сміття, що надає КП «Комунтранс», у розмірі 1 705,07 грн. (2836,3/2+860,76/3). А в цілому суму у загальному розмірі 15 329,48 грн.

Щодо вимог в частині стягнення з відповідача половини вартості коштів у розмірі 14 989,55 грн., що зі слів позивача вона витратила на встановлення в квартирі АДРЕСА_1 металопластикових вікон, то в їх задоволенні слід відмовити, оскільки суду не надано беззаперечних доказів встановлення таких саме в цій квартирі.

Так, 11.04.2025 від Приватного малого підприємства «АДІСЕМ» надійшла відповідь на ухвалу суду про витребування доказів від 20.03.2025, згідно якої в архівах бази підприємства відсутня інформація та підтверджуючі документи про факт надання послуг із зміни вікон на пластикові у кв. АДРЕСА_1 в період з липня по вересень 2023 року (а.с.138).

Отже позов підлягає частковому задоволенню з підстав, зазначених у мотивувальній частині рішення.

Оскільки позовні вимоги задоволено частково (на 65,05%= 15329,48 х 100/ 23 562,38), відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 630,30 грн. (968,96 х 65,05% / 100%).

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Зокрема, від учасника справи вимагається надання доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою, але не доказів обґрунтування часу, витраченого фахівцем у галузі права, як зазначив суд попередньої інстанції. Що стосується часу, витраченого фахівцем у галузі права, то достатнім є підтвердження лише кількості такого часу, але не обґрунтування, яка саме кількість часу витрачена на відповідні дії.

Цей висновок узгоджується з правовою позицією, що міститься, зокрема, у постановах Верховного Суду від 01.10.2018 у справі №569/17904/17, від 13.12.2018 у справі №816/2096/17.

При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, суд повинен керуватися критерієм реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерієм розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та суті виконаних послуг.

Аналогічний висновок міститься, зокрема, у постанові Верховного Суду від 14.11.2019 у справі №826/15063/18.

На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу позивачем надано: копію ордеру, договору про надання правничої допомоги від 23.10.2024 норми часу, квитанцію від 23.10.2024, акт прийому - передачі наданих послуг від 23.10.2024, копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю.

Враховуючи вищевикладене та приймаючи до уваги тривалість розгляду справи, складність справи, ціну позову, фактичну участь адвоката при розгляді справи, та часткове задоволення позову суд вважає, що вимога про стягнення витрат на оплату професійної правничої допомоги у даній справи підлягає частковому задоволенню в розмірі 3 252,50 грн. пропорційно розміру задоволених позовних вимог (65,05%).

Керуючись статтями 4, 19, 141, 263-265 ЦПК України, суд -

вирішив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за житлово-комунальні послуги та поліпшення умов проживання в порядку регресу задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 в порядку регресу витрати за житлово-комунальні послуги, що надані до квартири АДРЕСА_1 за період з 01.01.2022 по 31.10.2024 у розмірі 15 329,48 грн. (п`ятнадцять тисяч триста двадцять дев`ять гривень 48 коп.), зокрема щодо оплати послуг за утримання будинку, що надає ТОВ «Місто для людей» у розмірі 4 455,39 грн.; за транспортування газу, що надає ОГК «Миколаївгаз» у розмірі 138,98 грн.; за постачання тепла, що надає ОКП «Миколаївоблтеплоенерго» у розмірі 9 030,04 грн.; за вивіз сміття, що надає КП «Комунтранс», у розмірі 1 705,07 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 630,30 грн. (шістсот тридцять гривень 30 копійок) та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3 252,50 грн. (три тисячі двісті п`ятдесят дві гривні 50 коп.).

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на судове рішення може бути подана до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення або з дня складання повного тексту рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або про прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Відомості про учасників справи:

позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 ;

відповідач: ОСОБА_2 , НОМЕР_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_3 .

Повний текст судового рішення складено 28.08.2025.

Суддя Г.А. Микульшина