Справа № 953/520/24
Провадження № 2-ві/953/8/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 серпня 2025 року м. Харків

Київський районний суд м. Харкова у складі:

головуючої судді Глос М.Л.,

за участю секретаря Сороченко М. О.,

заявника ОСОБА_1

розглянувши заяву ОСОБА_1 про відвід судді Київського районного суду м. Харкова Власової Юлії Юріївни від розгляду цивільної справи за заявою ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення суду у справі за його позовом до Головного управління Національної поліції в Харківській області, Державного казначейської служби України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: оперуповноважений сектору розкриття злочинів проти особи відділу кримінальної поліції Харківського районного управління поліції №2 ГУНП в Харківській області старший лейтенант поліції Худяєв Олег Ігорович, про відшкодування шкоди, завданої незаконним рішенням і діями органів досудового слідства і прокуратури,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Київського районного суду м. Харкова під головуванням судді Власової Ю. Ю. перебуває цивільна справа за заявою ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення суду у справі за його позовом до Головного управління Національної поліції в Харківській області, Державного казначейської служби України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: оперуповноважений сектору розкриття злочинів проти особи відділу кримінальної поліції Харківського районного управління поліції №2 ГУНП в Харківській області старший лейтенант поліції Худяєв О. І., про відшкодування шкоди, завданої незаконним рішенням і діями органів досудового слідства і прокуратури.

Позивач ОСОБА_1 18.08.2025 року заявив відвід судді Власовій Ю. Ю., в обґрунтування посилаючись на необ`єктивність і упередженість судді в інших справах за його участю, де відповідачем виступало ГУНП в Харківській області. Зокрема, акцентує увагу на тому, що у справі № 953/1089/25 суддя Власова Ю. Ю. не дала належної оцінки протиправним діям службових осіб цього правоохоронного органу, пов`язаних із невиконанням судового рішення. У цій же справі, на думку ОСОБА_1 , суддя Власова Ю. Ю. необгрунтовано відмовила у задоволенні клопотання позивача про виклик свідків, не розглянула клопотання про визнання доказів недопустимими. Заявник переконаний, що безсторонність судді Власової Ю. Ю. ставить під сумнів і її поведінка під час розгляду справи № 643/13480/23. Крім цього, як на підстави для відводу судді Коротецький В. І. посилається на тривалий розгляд нею низки кримінальних спав, у яких він не є учасником процесу, однак відповідні обставини відомі заявнику з відкритих джерел.

На підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18.08.2025 року заяву ОСОБА_1 про відвід судді Власової Ю. Ю. передано для розгляду судді Глос М. Л.

У судовому засіданні заявник ОСОБА_1 підтримав свою заяву з наведених у ній доводів і міркувань.

Розглянувши заяву про відвід, суд дійшов висновку про відсутність підстав для її задоволення з огляду на таке.

Право людини на справедливий суд належить до фундаментальних прав людини у сучасній демократичній державі. Забезпечення справедливого правосуддя, що ґрунтується на верховенстві права, є міжнародним зобов`язанням України на підставі низки міжнародно-правових актів, які ратифіковані Україною і становлять частину національного законодавства. Одним із таких документів є Конвенція про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року, ратифікована Україною 17 липня 1997 року (далі ЄКПЛ, Конвенція).

Стаття 6 ЄКПЛ гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних прав і обов`язків особи чи під час розгляду будь-якого пред`явленого їй кримінального обвинувачення.

Одним зі способів забезпечення даного права є інститут відводу, що полягає у гарантованому кожному учаснику процесу праві за наявності передбачених законом обставин висловити недовіру судді чи складу суду і заперечити про участі цього судді (суддів) у розгляді справи.

Згідно з усталеною практикою ЄСПЛ безсторонність суду у розумінні п. 1 ст. 6 Конвенції повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та

поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або

безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію

визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий

та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності

(рішення у справах: «Фей проти Австрії» (Fey v. Austria) від 24.02.1993 р., п. п. 27, 28, 30; «Ветштайн проти Швейцарії» (Wettstein v. Switzerland) від 21.12.2000 року, заява № 3958/96, п. 42).

Щодо суб`єктивного критерію, то особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного (рішення у справах: "Ветштайн проти Швейцарії"

(Wettstein v. Switzerland), пункт 43; «Білуха проти України» від 09.11.2006 р., заява № 33949/02, п. 50).

Відповідно до сформованих Судом орієнтирів застосування п. 1 ст. 6 Конвенції з точки зору дотримання стандартів незалежності і безсторонності суду навіть зовнішні прояви мають певну важливість. Іншими словами, "правосуддя повинно не тільки чинитися, повинно бути також видно, що воно чиниться» (рішення у справі «Де Куббер проти Бельгії» (De Cubber v. Belgium) від 26.10.1984 р., п. 26). Адже йдеться про довіру, яку суди повинні викликати у громадськості у демократичному суспільстві (рішення у справах: «Ветштайн проти Швейцарії (Wettstein v. Switzerland), п. 42; "Кастілло Альгар проти Іспанії (Castillo Algar v. Spain) від 28.10.1998 р., п. 45).

Разом із тим, під час вирішення питання про те, чи є у конкретній справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої сторони є важливою, але не вирішальною. Вирішальним є те, чи можна вважати зазначені побоювання об`єктивно обґрунтованими (рішення у справах: "Ветштайн проти Швейцарії" (Wettstein v. Switzerland), п. 44; «Ферантеллі та Сантанжело проти Італії» (Ferrantelli and Santangelo v. Italy) від 07.08.1996 р., п. 58; «Білуха проти України», п. 52).

На рівні національного законодавства України перелік підстав для відводу судді у цивільному судочинстві законодавець встановлює у ч. 1 ст. 36 ЦПК України. Відповідно до цієї норми процесуального права суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: він є членом сім`ї чи близьким родичем сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді. Крім цього, суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 37 даного Кодексу.

Положеннями ч. 2 ст. 39 ЦПК України встановлено, що суддя у разі наявності обставин, що викликають сумнів у його неупередженості чи об`єктивності, зобов`язаний заявити самовідвід з метою забезпечення справедливого та неупередженого розгляду справи.

Отже, обов`язковими умовами відведення судді у зв`язку з існуванням обставин, що ставлять під сумнів його об`єктивність, є належне мотивування заявником і підтвердження доказами конкретних фактів, які з точки зору поінформованого та розсудливого стороннього спостерігача можуть свідчити про його неупередженість.

Заява ОСОБА_1 не містить аргументованих доводів про існування жодної з визначених законодавцем обставин, які могли б бути процесуальними підставами для відводу судді Власової Ю. Ю. Зокрема, позивач не навів будь-яких конкретних фактів, які могли би свідчити про особисту заінтересованість судді, членів її сім`ї чи близьких родичів у зазначеній цивільній справі та/або викликати обґрунтовані сумніви в її безсторонності за суб`єктивним чи об`єктивним критеріями, і таких фактів суд за результатами розгляду заяви про відвід не встановив.

Особиста незгода заявника з процесуальними діями та рішеннями судді в інших справах за участю цього самого відповідача, а також тривалий, на його думку, розгляд суддею кримінальних справ, учасником яких ОСОБА_1 не є, не можуть бути процесуальними підставами для відводу судді від розгляду заяви про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Київського районного суду м. Харкова від 09.08.2024 року у справі № 953/520/24 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Харківській області, Державного казначейської служби України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: оперуповноважений сектору розкриття злочинів проти особи відділу кримінальної поліції Харківського районного управління поліції №2 ГУНП в Харківській області старший лейтенант поліції Худяєв О. І., про відшкодування шкоди, завданої незаконним рішенням і діями органів досудового розслідування і прокуратури

Виходячи з наведеного суд дійшов висновку, що заява ОСОБА_1 про відвід судді Власової Ю. Ю. задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 36, 39, 40, 41, 247 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід судді Київського районного суду м. Харкова Власової Юлії Юріївни від розгляду цивільної справи за заявою ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Київського районного суду м. Харкова від 09.08.2024 року у справі № 953/520/24 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Харківській області, Державного казначейської служби України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: оперуповноважений сектору розкриття злочинів проти особи відділу кримінальної поліції Харківського районного управління поліції №2 ГУНП в Харківській області старший лейтенант поліції Худяєв Олег Ігорович, про відшкодування шкоди, завданої незаконним рішенням і діями органів досудового розслідування і прокуратури відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя М. Л. Глос