Справа № 951/263/25
Провадження №2/951/160/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 серпня 2025 року

Козівський районний суд Тернопільської області

у складі головуючої судді Гриновець О. Б.

з участю секретаря судового засідання Галаса В. І.

представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду й в режимі відеоконференції цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , Козівської селищної ради Тернопільської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Тернопільська районна державна нотаріальна контора про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини

установив:

короткий зміст позовних вимог.

22.04.2025 ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_3 , Козівської селищної ради Тернопільської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Тернопільська районна державна нотаріальна контора в якому просить визначити йому додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 терміном на шість місяців.

Позовні вимоги мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивача ОСОБА_4 , після смерті якого залишилося спадкове майно. У квітні 2025 року позивач в усній формі звернувся до Тернопільського районної державної нотаріальної контори про заведення спадкової справи й видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті батька, однак йому було відмовлено у зв`язку із пропуском строку й рекомендовано звернутися до суду. Зазначає, що після смерті батька часто хворів, перебував у постійній нервовій напрузі, переживав стрес, внаслідок чого були порушені нормальні життєві стосунки з оточуючими людьми, тому позивач помилково вважав, що прийняв спадщину батька, якого доглядав й з яким проживав разом. Більше того, про встановлений законодавством шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини не знав, так як не є фахівцем в галузі права.

Тож керуючись ст. ст. 15, 16, 76, 77, 81, 175-176 ЦПК України, ст. 1272 ЦК України просить визначити йому додатковий строк тривалістю шість місяців з часу набрання рішенням суду законної сили для подання заяви про прийняття спадщини.

Процесуальні дії, рішення у справі.

Ухвалою судді Козівського районного суду Тернопільської області Гриновець О. Б. від 13.05.2025 прийнято позовну заяву до розгляду й відкрито провадження у справі.

Ухвалою Козівського районного суду Тернопільської області від 01.07.2025 закрито підготовче провадження й справу призначено до судового розгляду по суті.

Короткий зміст інших заяв по суті справи.

22.05.2025 відповідач ОСОБА_3 подав до суду заяву про визнання позову й відзив, відповідно до яких позовні вимоги ОСОБА_2 визнає. Зазначає, що не звертався до нотаріуса із заявою про заведення спадкової справи й видачі свідоцтва про право на спадщину, а інших спадкоємців, окрім нього та позивача, у батька немає.

29.05.2025 позивач ОСОБА_2 подав до суду відповідь на відзив згідно з яким просить позов задовольнити й у випадку неявки в судове засідання розглядати справу у його відсутності. Додатково зазначив, що його дружина ОСОБА_5 є внутрішньо переміщеною особою, її будинок в окупованому місті Селидове невідомо чи вцілів. Тому позивачу з дружиною немає де проживати, а враховуючи їх похилий вік вони не в змозі купити нове житло.

Позиції сторін та їх представників в судовому засіданні.

Представник ОСОБА_2 адвокат Майка М. Б. підтримав позовні вимоги й просив задовольнити такі в повному обсязі.

Представники Козівської селищної ради Тернопільської області, Тернопільської районної державної нотаріальної контора в судове засідання не з`явилися, про причини неявки не повідомили, заяв чи клопотань не подавали.

Дослідивши матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги й заперечення сторін, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов таких висновків.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

На підставі статей 76-81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Фактичні обставини справи, встановлені судом.

Згідно з копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 07.09.1957 батьками ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 є ОСОБА_4 й ОСОБА_6 /а. с. 5/.

Як видно із копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 , виданого 05.12.2005 Відділом реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області України, ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , актовий запис № 1740 /а. с. 6/.

ОСОБА_4 за життя був власником земельної ділянки для ведення садівництва і городництва площею 0, 13 га на території Плотичанської сільської ради, що підтверджується копією державного акту на право приватної власності на землю серії ТР 192 від 22.08.1994 /а. с. 9/.

Згідно з довідки, виданої 05.04.2025 Садівницьким товариством «Текстильник» ОСОБА_4 й ОСОБА_6 проживали з 1988 року і обробляли земельну ділянку. Разом з ним проживав їхній син ОСОБА_2 й здійснював догляд за батьками /а. с. 8/.

Відповідно до довідки ГО «Християнський центр спасіння» № 0042025 від 28.05.2025 ОСОБА_2 з 27.04.2020 по 03.08.2020, а також з 06.07.2021 по 30.11.2021 добровільно проходив курс реабілітації від алкогольної залежності у християнському реабілітаційному центрі «Спасіння», що у м. Малий Глибочок Тернопільської області /а. с. 45/.

Згідно з Витягу зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 82085867, виданого 04.08.2025 Тернопільською районною державною нотаріальною конторою, після смерті ОСОБА_4 спадкова справа не заводилася /а. с. 102/.

З роз`яснень державного нотаріуса Тернопільської районної державної нотаріальної контори В. Осадчук від 14.04.2025 № 646/01-16 видно, що позивач пропустив встановлений законом шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини за поновленням якого їй рекомендовано звернутися до суду /а. с. 7/.

Тож позивач бажає прийняти спадщину та отримати в нотаріуса свідоцтво про право на спадщину, однак після смерті батька у шестимісячний строк не звернувся вчасно до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, у зв`язку із чим був змушений звернутися до суду із даним позовом.

Застосоване судом законодавство.

В статті 55 Конституції України закріплено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Статтею 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця).

Відповідно до ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу).

Згідно з ч. 1 ст. 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.

Відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Статтею 1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Отже право на спадщину виникає з моменту її відкриття, проте, закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Згідно частини 1 статті 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Тож закон встановлює строк для прийняття спадщини шість місяців з часу відкриття спадщини (ч. 1 ст. 1270 ЦК України). У разі неподання заяви протягом цього строку спадкоємець вважається таким, що не прийняв спадщину (ч. 1 ст. 1272 ЦК України), окрім випадку, коли спадкоємець постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини (ч. 3 ст. 1268 ЦК України).

Частиною 3 ст. 1272 ЦК України визначено, що за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви.

Згідно з Листа Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13 судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини (наприклад, встановлення факту проживання однією сім`єю), невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови.

Якщо у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини, то правових підстав для визначення додаткового строку для прийняття спадщини немає.

Подібний висновок викладений Верховним Судом у постанові від 11.11.2020 року у справі № 750/262/20 (провадження № 61-14038св20).

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" №7 від 30.05.2008 роз`яснено судам, що вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. Проте необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

В постанові Верховного Суду у складі постійної колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 26.06.2019 року в справі № 565/1145/17 зазначено, що поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженням, в тому числі закордонним; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо.

Висновки суду за результатами розгляду даної справи.

Відповідно до статті 129 Конституції України основними засадами судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

У відповідності до статті 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

ОСОБА_2 на поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини вказує на те, що після смерті батька вважав, що прийняв спадщину, оскільки доглядав й проживав разом з ним, був юридично необізнаним із встановленим законодавством строком для прийняття спадщини, проходив лікування тощо.

Однак достатніх та належних доказів на підтвердження поважності причин пропуску строку для звернення із заявою про прийняття спадщини позивач не надав.

На переконання суду, останній не довів наявності об`єктивних, непереборних, істотних труднощів, які перешкоджали поданню заяви про прийняття спадщини у встановлений законом строк.

Окрім того, згідно з правової позиції Верховного Суду у справі № 681/203/17-ц від 17.10.2018 лише незначний часовий проміжок між закінченням строку прийняття спадщини та подачею позовної заяви про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини може бути підставою для задоволення таких вимог.

З моменту смерті спадкодавця й до подачі позову ОСОБА_2 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини минуло більше дев`ятнадцяти років, що є значним строком для його пропуску.

Тож причини, у зв`язку із якими позивач не вживав заходів для прийняття спадщини протягом всього того часу в позовній заяві не зазначені, доказів на поважність пропуску строку не подано, а тому суд вважає, що строк для прийняття спадщини пропущений із неповажних причин, оскільки протилежне із позовної заяви ОСОБА_2 й долучених до неї документів не здобуто.

Безпідставне надання додаткового строку для прийняття спадщини є порушенням правової визначеності як елемента верховенства права та є незаконним втручанням у права спадкоємців, які прийняли спадщину, а у випадку відсутності таких спадкоємців - в інтереси територіальної громади, яка має право на визнання спадщини відумерлою.

Відомості, які б спростовували даний висновок суду, відсутні, а інше вирішення спору не відповідало б таким засадам цивільного законодавства як справедливість, добросовісність та розумність (ст. 3 ЦК України).

Розподіл судових витрат між сторонами.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно п. п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови у позові на позивача.

Керуючись статтями 10, 12, 13, 76-81, 89, 141, 247, 258-259, 263-265, 273 ЦПК України

ухвалив:

відмовити у задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , Козівської селищної ради Тернопільської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Тернопільська районна державна нотаріальна контора про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду.

Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Дата складення повного судового рішення 26.08.2025.

Відомості щодо учасників справи:

позивач - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; зареєстроване у встановленому порядку місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 , дані паспорта: серія НОМЕР_4 , виданий Тернопільським МВ УМВС України в Тернопільській області 29.09.2004;

відповідач - ОСОБА_3 ; фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_5 , дані паспорта: серія НОМЕР_6 , виданий Тернопільським МВ УМВС України в Тернопільській області 19.10.1999;

відповідач Козівська селищна рада Тернопільської області; місцезнаходження: вул. Грушевського, 38, с-ще Козова, Тернопільський район, Тернопільська область, ;

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Тернопільська районна державна нотаріальна контора; місцезнаходження: вул. Котляревського, 27, м. Тернопіль, Тернопільська область, .

Суддя О. Б. Гриновець