Справа №613/1679/25 Провадження № 2-з/613/11/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 серпня 2025 року м. Богодухів

Богодухівський районний суд Харківської області в складі:

головуючого судді Уварової Ю.В.,

за участі секретаря Макушинської О.В.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні заяву Акціонерного товариства Комерційного банку «Приват Банк» про забезпечення доказів,-

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшла заява АТ КБ «Приват Банк» про забезпечення доказів до подання позову, в якій заявник просить витребувати у Богодухівській державній нотаріальній конторі Харківської області (вул. Чернієнко, буд. 6, м. Богодухів, Харкiвська область, 62100) копію спадкової справи, заведеної після смерті ОСОБА_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 ; копію спадкової справи, заведеної після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , в Управлінні «Центр надання адміністративних послуг» Богодухівської міської ради Богодухівського району Харківської області (вул. Молодіжна, буд. 2, м. Богодухів, Харкiвська область, 62103) інформацію про осіб, зареєстрованих за однією адресою зі спадкодавцем ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) станом на дату смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ; інформацію про осіб, зареєстрованих за однією адресою зі спадкодавцем ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ), станом на дату смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 .

В обґрунтування заяви зазначає, що ОСОБА_1 звернулася до АТ КБ «ПРИВАТБАНК» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала:

- Кредитну угоду №226/Р-07 від 28.10.2007 та додаткову угоду, укладену до цієї кредитної угоди;

- Договір про видачу траншу №226/Р-07-01 від 28.12.2007 та додаткову угоду, укладену до цього договору;

- Договір про видачу траншу №226/Р-07-02 від 26.06.2008 та додаткову угоду, укладену до цього договору;

- Кредитний договір №PM-09-011 від 07.10.2009.

ІНФОРМАЦІЯ_1 позичальник помер.

На момент смерті позичальник не виконав взятих на себе зобов`язань, у зв`язку з чим за вищезазначеними договорами виникла заборгованість у загальному розмірі 153238.21 доларів США.

26.10.2023 Банк звернувся з претензією кредитора до Дванадцятої Харківської державної нотаріальної контори, яка у листі від 06.11.2023 повідомила Банк про залишення претензії кредитора без виконання.

11.01.2024 Банк звернувся з претензією кредитора до Богодухівської державної нотаріальної контори, яка у листі від 25.01.2024 повідомила Банк про заведення нею спадкової справи після смерті позичальника.

У забезпечення виконання Позичальником зобов`язань за вищезазначеними договорами, ОСОБА_2 та Банк уклали:

- Договір іпотеки від 28.12.2007 та додаткові договори №1, №2, укладені до цього

договору;

- Договір іпотеки від 27.10.2009.

ІНФОРМАЦІЯ_2 Іпотекодавець помер.

09.06.2025 Банк звернувся з претензією кредитора до Богодухівської державної нотаріальної контори, яка у листі від 18.06.2025 повідомила Банк про заведення нею спадкової справи після смерті Іпотекодавця.

Отримання Банком самостійно інформації про спадкоємців Позичальника та Іпотекодавця не є можливим у зв`язку з дією положень ст. 8 Закону України Про нотаріат.

Без інформації про спадкоємців, у тому числі тих, хто проживав за адресою останнього зареєстрованого місця проживання померлого позичальника та іпотекодавця Банк позбавлений можливості захистити свої права та інтереси у судовому порядку, адже пред`явлення позову до невідомих осіб не допускається.

В судове засідання представник АТ КБ «Приват Банк» не з`явився, про місце, дату та час судового засідання повідомлений належним чином.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши заяву про забезпечення доказів та додані до неї матеріали, доходить таких висновків.

Судом встановлено, що 28.12.2007 між Приватбанком та ОСОБА_1 укладено кредитну угоду № 226/Р-07 /а.с.7-10/.

28.12.2007 між Приватбанком та ОСОБА_1 укладено Договір про видачу траншу №226/Р-07-01 та додаткову угоду, укладену до цього договору /а.с.12-14/.

28.12.2007 між ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та Приватбанком було укладено Договір іпотеки та додаткові договори №1, №2, укладені до цього договору /а.с.34-37/.

26.06.2008 між Приватбанком та ОСОБА_1 укладено Договір про видачу траншу №226/Р-07-02 та додаткову угоду, укладену до цього договору /а.с.16-19/.

07.10.2009 між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 укладено Кредитний договір №PM-09-011 /а.с.20-23/.

27.10.2009 між ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ПАТ КБ «Приватбанк» було укладено договір іпотеки /а.с.38-41/.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 помер, що підтверджується копією актового запису про смерть № 258 /а.с.42/.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_1 , що підтверджується копією витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть /а.с.27-28/.

26.10.2023 АТ КБ «Приватбанк» направило до Дванадцятої Харківської державної нотаріальної контори претензію кредитора до спадкоємців померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_1 , однак претензія кредитора залишена без виконання /а.с.29/.

11.01.2024 АТ КБ «Приватбанк» направило до Богодухівської ДНК претензію кредитора до спадкоємців померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_1 /а.с.31/.

Згідно з листом Богодухівської ДНК, на підставі претензії кредитора 25.01.2024 була заведена спадкова справа № 30/2024 /а.с.32/.

09.06.2025 АТ КБ «Приватбанк» направило до Богодухівської ДНК претензію кредитора до спадкоємців померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 /а.с.43/.

Згідно з листом Богодухівської ДНК, на підставі претензії кредитора 18.06.2025 була заведена спадкова справа № 223/2025 /а.с.32/.

Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Вдповідно до ч. 1 ст. 1282 ЦК України, спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині.

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 1281 ЦК України, кредиторові спадкодавця належить пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, не пізніше шести місяців з дня одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину на все або частину спадкового майна незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, протягом шести місяців з дня, коли він дізнався про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину.

Положеннями ч. 1-3 ст. 116 ЦПК України визначено, що суд за заявою учасника справи або особи, яка може набути статусу позивача, має забезпечити докази, якщо є підстави припускати, що засіб доказування може бути втрачений або збирання або подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим. Способами забезпечення судом доказів є допит свідків, призначення експертизи, витребування та (або) огляд доказів, у тому числі за їх місцезнаходженням, заборона вчиняти певні дії щодо доказів та зобов`язання вчинити певні дії щодо доказів. У необхідних випадках судом можуть бути застосовані інші способи забезпечення доказів, визначені судом. Заява про забезпечення доказів може бути подана до суду як до, так і після подання позовної заяви.

Положеннями частин 1, 2 ст. 118 ЦПК України передбачено, що заява про забезпечення доказів розглядається в судовому засіданні в загальному порядку, передбаченому цим Кодексом, з особливостями, встановленими цією статтею. Заява розглядається не пізніше п`яти днів з дня її надходження до суду.

Згідно зі ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до ч. 4 ст. 84 ЦПК України суд може витребувати докази також до подання позову як захід забезпечення доказів у порядку, встановленому статтями 116-118 ЦПК України.

Згідно з п. 5 ч. 1 ст.117 ЦПК України у заяві про забезпечення доказів зазначається обґрунтування необхідності забезпечення доказів.

Процесуальний механізм забезпечення доказів, зокрема шляхом їх витребування, призначений для того, щоб отримати/зберегти ті докази, щодо яких існують достатні підстави вважати, що з часом їх може бути безповоротно втрачено. Забезпечення доказів - це не тільки спосіб здобути докази, які стосуються предмету доказування і мають значення/потрібні для вирішення справи, але насамперед спосіб одночасно запобігти їх ймовірній втраті у майбутньому. Тобто, ризик такої втрати повинен ґрунтуватися на об`єктивних фактах і тільки в сукупності усіх наведених умов суд може вжити заходів для забезпечення доказів.

Вказані висновки викладено у постанові Верховного Суду від 01 листопада 2021 року по справі № 520/14132/18 (провадження № 61-13531сво21).

Отже, необхідно розрізняти витребування доказів як спосіб забезпечення доказів, що в майбутньому можуть бути втрачені або їх подання виявиться ускладненим (ст. 116-119 ЦПК України), та витребування доказів у разі неможливості учасниками справи самостійно їх надати (ст. 84 ЦПК України).

За змістом пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свободкожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Ніхто не може бути обмежений у праві на доступ до правосуддя, яке охоплює можливість особи ініціювати судовий розгляд та брати безпосередню участь у судовому процесі, або позбавлений такого права. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини гарантії регламентовані статтею 6 Конвенції, якою передбачено право на справедливий суд, там, де існують, апеляційні або касаційні суди, повинні відповідати також і забезпеченню ефективного доступу до цих судів (пункт 25 рішення ЄСПЛ у справі «Делькур проти Бельгії» від 17 січня 1970 року та пункт 65 рішення у справі «Гофман проти Німеччини» від 11 жовтня 2001 року).

Європейський суд з прав людини, розглядаючи справи щодо порушення права на справедливий судовий розгляд, тлумачить вказану статтю як таку, що не лише містить детальний опис гарантій, надаваних сторонам у цивільних справах, а й захищає у першу чергу те, що дає можливість практично користуватися такими гарантіями, - доступ до суду.

Отже, право на справедливий судовий розгляд, закріплене в пункті 1 статті 6 Конвенції, необхідно розглядати як право на доступ до правосуддя.

Право на доступ до суду має «застосовуватися на практиці і бути ефективним» (Белле проти Франції, § 38). Для того, щоб право на доступ було ефективним, особа «повинна мати реальну можливість оскаржити дію, що порушує його права» (Белле проти Франції, § 36; Нун`єш Діаш проти Португалії).

Суворе трактування національним законодавством процесуального правила (надмірний формалізм) можуть позбавити заявників права звертатись до суду (Перес де Рада Каванил`ес проти Іспанії).

У даному випадку забезпечення доказів необхідне для того, щоб захистити порушене право заявника, а не для того, щоб встигнути отримати відповідні докази до настання моменту неможливості їх збирання.

Враховуючи, що відомості, які просить витребувати АТ КБ «ПриватБанк», дозволять встановити осіб, які прийняли спадщину після смерті ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , що в подальшому надасть АТ КБ "ПриватБанк" можливість захистити порушені права та законні інтереси шляхом пред`явлення позову до вказаних осіб, суд доходить всиновку, що заява АТ КБ «ПриватБанк» підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 84, 116, 118, 258 260, 353, 354 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву Акціонерного товариства Комерційного банку «Приват Банк» задовольнити.

Витребувати у Богодухівській державній нотаріальній конторі Харківської області (вул. Чернієнко, буд. 6, м. Богодухів, Харкiвська область, 62100) копію спадкової справи, заведеної після смерті ОСОБА_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 ; копію спадкової справи, заведеної після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Витребувати в Управлінні «Центр надання адміністративних послуг» Богодухівської міської ради Богодухівського району Харківської області (вул. Молодіжна, буд. 2, м. Богодухів, Харкiвська область, 62103) інформацію про осіб, зареєстрованих за однією адресою зі спадкодавцем ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) станом на дату смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ; інформацію про осіб, зареєстрованих за однією адресою зі спадкодавцем ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ), станом на дату смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Роз`яснити, що відповідно до ч. ч. 6-9 ст. 84 ЦПК України будь-яка особа, у якої знаходиться доказ, повинна видати його на вимогу суду. Особи, які не мають можливості подати доказ, який витребовує суд, або не мають можливості подати такий доказ у встановлені строки, зобов`язані повідомити про це суд із зазначенням причин протягом п`яти днів з дня вручення ухвали. У разі неповідомлення суду про неможливість подати докази, витребувані судом, а також за неподання таких доказів з причин, визнаних судом неповажними, суд застосовує до відповідної особи заходи процесуального примусу, передбачені цим Кодексом. Притягнення винних осіб до відповідальності не звільняє їх від обов`язку подати витребувані судом докази.

Роз`яснити заявнику, що відповідно до ч. 5 ст. 116 ЦПК України, у разі подання заяви про забезпечення доказів до подання позовної заяви заявник повинен подати позовну заяву протягом десяти днів з дня постановлення ухвали про забезпечення доказів. У разі неподання позовної заяви у зазначений строк, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження суд скасовує ухвалу про вжиття заходів забезпечення доказів не пізніше наступного дня після закінчення такого строку або постановлення судом ухвали про повернення позовної заяви чи відмови у відкритті провадження. Якщо ухвала про забезпечення доказів на момент її скасування була виконана повністю або частково - отримані судом докази (показання свідків, висновки експертів тощо) не можуть бути використані в іншій справі.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги на ухвалу суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали складено 01.09.2025.

Суддя