Справа № 143/350/25
25.08.2025 року м. Погребище
Погребищенський районний суд Вінницької області в складі:
головуючого - судді Сича С.М.,
з участю секретаря Затоковенко Т.О.,
розглянувши в порядку загального позовного провадження в приміщенні суду в місті Погребище Вінницького району Вінницької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Погребищенської міської ради Вінницького району Вінницької області про визнання права власності на житловий будинок, господарські будівлі та споруди, земельні ділянки в порядку спадкування за заповітом, -
У квітні 2025 року Дмитренко Руслан Анатолійович звернувся до суду із вказаною позовною заявою, в якій просить визнати за ним право власності в порядку спадкування за заповітом:
-на житловий будинок позначений літерою «А», загальною площею 37,7 кв. м., житловою площею 21,3 кв. м., навіс позначений літерою «а», огорожа позначена за номером 1, огорожа позначена за номером 2, огорожа позначена за номером 3, хвіртка позначена за номером 4, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 ;
Позов мотивовано тим, що до дня смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 спадкодавець ОСОБА_2 була зареєстрована та проживала в житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 .
За життя ОСОБА_2 склала заповіт від 25.03.2005 року, яким все майно, що належало їй на праві власності, заповіла ОСОБА_3 .
ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Після смерті ОСОБА_2 відкрилась спадщина, яка складається, зокрема, з житлового будинку, господарських будівель та споруд та присадибної земельної ділянки.
Земельні ділянки спадкодавцю були передані безкоштовно у приватну власність та постійне користування відповідно до рішення 3 сесії 22 скликання Саражинецької сільської ради Погребищенського району Вінницької області від 16 листопада 1994 року.
Заява до нотаріального органу про прийняття спадщини позивачем була подана у передбачений законом строк.
Рішенням Погребищенського районного суду Вінницької області від 27.11.2008 року (справа №2-п-1284/2008) за ОСОБА_1 було визнано право власності в порядку спадкування за заповітом на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Після його звернення до нотаріального органу із заявою в частині видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, присадибну земельну ділянку нотаріусом йому було відмовлено.

Водночас було роз`яснено, що згідно підпункту 4.15 пункту 4 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, видача свідоцтва про право на спадщину проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів, що посвідчують право власності належність цього майна спадкодавцеві.

За таких обставин, з метою захисту своїх спадкових прав, він змушений звернутися із цим позовом до суду.

Позивач в підготовче засідання не з`явився, проте разом із позовною заявою подав заяву, в якій просить позовну заяву розглянути без його участі та задовольнити позовні вимоги (а.с.31).

Представник Погребищенської міської ради в підготовче засідання не з`явився, однак головний спеціаліст юрист відділу правового забезпечення Погребищенської міської ради Дзюба О.О. через канцелярію суду 25.08.2025 року подав заяву, в якій просить справу розглядати у його відсутність, позовні вимоги визнає (а.с. 52).

Від сторін надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутності, що відповідає вимогам ч. 3 ст. 211 ЦПК України, у зв`язку з чим в силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

З`ясувавши позиції сторін та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що визнання представником відповідача позову слід прийняти, а позов задовольнити, виходячи із наступного.

Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

За змістом ч. 1 ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

У відповідності до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Судом встановлено, що відповідно до відомостей, що містяться у технічному паспорті, виготовленому фізичною особою-підприємцем ОСОБА_4 від 05.12.2024 року на житловий будинок садибного типу з господарським будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , вищезазначені об`єкти нерухомості побудовані з 1966 по 1991 роки (а.с.13-16).

Рішенням Саражинецької сільської ради народних депутатів Погребищенського району Вінницької області від 16.11.1994 року «Про передачу земельних ділянок у приватну власність і користування» ОСОБА_2 передано безкоштовно у приватну власність земельні ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку та для ведення особистого підсобного господарства загальною площею 0, 60 га, із яких для будівництва та обслуговування житлового будинку 0, 25 га та для ведення особистого підсобного господарства 0, 35 га (а.с.26).

25.03.2005 року ОСОБА_2 склала заповіт, посвідчений секретарем Саражинецької сільської ради Криволап Т.П., зареєстрований в реєстрі за №76, згідно із яким все належне їй майно заповіла на ім`я ОСОБА_1 (а.с.9).

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_2 (а.с.8).

Згідно із довідкою, виданою Погребищенською міською радою Вінницького району Вінницької області від 16.11.2024 року №20-40, відповідно до запису погосподарської книги Саражинецької сілької ради за 2001 -2005 роки №5 ОСОБА_2 була зареєстрована та постійно проживала одна за адресою: АДРЕСА_1 , дня смерті ( а.с. 30).

Згідно довідки, виданої Погребищенською міською радою Вінницького району Вінницької області від 03.07.2024 року №20-32, житловий будинок по АДРЕСА_1 , перебував у власності ОСОБА_2 (а.с.29).

Згідно із Витягом з Державного земельного кадастру від 17.01.2025 року №НВ 025 в Державному земельному кадастрі на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) гр. ОСОБА_2 (померла) від 24.12.2024 року, виготовленої на замовлення позивача, зареєстровано земельну ділянку площею 0, 2500 га, кадастровий номер :09:002:0057, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.17 19, 27).

Згідно із Витягом з Державного земельного кадастру від 17.01.2025 року №НВ 025 в Державному земельному кадастрі на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) гр. ОСОБА_2 (померла) від 24.12.2024 року, виготовленої на замовлення позивача, зареєстровано земельну ділянку площею 0, 4900 га, кадастровий номер :09:002:0058, для ведення особистого селянського господарства, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.20-22, 27).

Рішенням Погребищенського районного суду Вінницької області від 27.11.2008 року (справа №2-п-1284/2008) за ОСОБА_1 було визнано право власності на ощадний вклад в сумі 1557,04грн., на ощадний вклад в сумі 3131,46 грн., на майновий пай в розмірі 5764 грн. або 0,31 відсотка що знаходиться в пайовому фонді, на майновий пай в розмірі 5933 грн. або 0,32 відсотка що знаходиться в пайовому фонді, на земельну ділянку площею 3,4556 га та 3,2794 га (а.с.10).

Відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку ОСОБА_1 є власником земельної ділянки площею 3,2794 га (а.с.11).

Згідно із ч.1 ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

За ч.1 ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

В силу ч.1 ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

В ч.1 ст.1233 ЦК України визначено, що заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Відповідно до ч.1 ст.1236 ЦК України заповідач має право охопити заповітом права та обов`язки, які йому належать на момент складення заповіту, а також ті права та обов`язки, які можуть йому належати у майбутньому.

Згідно ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

В ч. 1 ст. 328 ЦК України визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Із матеріалів спадкової справи №181/2024 щодо майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 вбачається, що позивач ОСОБА_1 у встановлений законом строк спадщину як спадкоємець за заповітом прийняв, подавши відповідну заяву до Погребищенської державної нотаріальної контори (а.с. 45).

Однак, листом державного нотаріуса Погребищенської державної нотаріальної контори Швеця О.В. від 08.04.2025 року у видачі позивачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок та присадибну земельну ділянку відмовлено, оскільки не надано правовстановлюючих документів, які підтверджують право власності спадкодавця на вказане спадкове майно (а.с.12).

Відповідно до ст. ст. 55, 124 Конституції України та ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом.

Частиною 1 ст.16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого або майнового права чи інтересу.

Згідно із ч.2 ст.16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права.

Як вбачається із матеріалів справи право власності спадкодавця на спірний житловий будинок не було зареєстровано в бюро технічної інвентаризації на підставі вищезазначених записів в погосподарській книзі.

Проте, зазначена обставина не свідчить про те, що вона не була власником цього житлового будинку і що він не ввійшов до спадкової маси, оскільки право власності спадкодавцем було набуто у порядку, який існував на час будівництва житлового будинку, яке не пов`язувалося із здійсненням державної реєстрації права власності на нього, яка є лише офіційним визнанням державою такого права, а не підставою його виникнення.

Такий висновок суду узгоджується із правовою позицією сформульованою у постанові Верховного Суду від 24.05.2022 року у справі №207/2386/16-ц.

Вирішуючи питання щодо віднесення до спадкової маси спірних земельних ділянок, суд бере до уваги, що рішення Саражинецької сільської ради народних депутатів Погребищенського району Вінницької області від 16.11.1994 року «Про передачу земельних ділянок у приватну власність і користування», яким ОСОБА_2 передано безкоштовно у приватну власність земельні ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку та для ведення особистого підсобного господарства загальною площею 0, 60 га, було ухвалено відповідно до Декрету Кабінету Міністрів України від 26.12.1992 року №15-92 «Про приватизацію земельних ділянок» (далі Декрет).

Означеним рішенням Саражинецької сільської ради, серед іншого, було вказано жителям, які одержали земельні ділянки у приватну власність використовувати їх за цільовим призначенням та до виготовлення державних актів на право приватної власності на землю тимчасово видати їм витяг з даного рішення (а.с.26).

Положеннями статей 6, 67 ЗК України 1990 року (у редакції, чинній на час прийняття рішення сільської ради) передбачено, що громадяни України мають право на одержання у власність земельних ділянок, зокрема, для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель (присадибна ділянка). Громадянам за рішенням сільської, селищної, міської Ради народних депутатів передаються у власність земельні ділянки для будівництва індивідуальних жилих будинків, господарських споруд у розмірі не більше: у сільських населених пунктах - 0,25 га.

Статтею 23 ЗК України 1990 року (у вказаній редакції) визначено, що право власності на землю посвідчується державними актами, які видаються і реєструються сільськими, селищними, міськими, районними Радами народних депутатів.

Приватизація земельних ділянок передбачена постановою Верховної Ради України від 13 березня 1992 року № 2200-ХІІ «Про прискорення земельної реформи та приватизацію землі» та Декретом.

В пункті 3 Декрету передбачено, що право приватної власності громадян на земельні ділянки посвідчується відповідною Радою народних депутатів, про що робиться запис у в земельно кадастрових документах, з наступною видачею державного акта на право приватної власності на землю.

Разом із тим, порядок виготовлення та видачі державних актів на право власності на земельну ділянку було визначено в Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою та договорів оренди землі, затвердженої наказом Державного комітету України по земельних ресурсах 04 травня 1999 року № 43.

Відповідно до пункту 1 розділу Х «Перехідні положення» ЗК України 2002 року рішення про надання в користування земельних ділянок, прийняті відповідними органами, але не виконані на момент введення у дію цього Кодексу, підлягають виконанню відповідно до вимог цього Кодексу. Установлено, що рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийняті органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету, є підставою для виготовлення та видачі цим громадянам або їх спадкоємцям державних актів на право власності на земельну ділянку за технічною документацією щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку. У разі прийняття відповідними органами рішення про погодження місця розташування об`єкта або про надання дозволу на розроблення проекту відведення земельної ділянки до 01 січня 2008 року передача в оренду таких земельних ділянок із земель державної та комунальної власності здійснюється без проведення земельних торгів (аукціонів).

Слід звернути увагу на те, що у рішенні Саражинецької сільської ради обумовлено, що у списку жителів сіл Саражинецької сільської ради народних депутатів, яким передано безоплатно присадибні земельні ділянки у власність, за №349 значиться ОСОБА_2 .

Така вказівка у рішенні Саражинецької сільської ради, на думку суду, свідчить про те, що на виконання припису пункту 3 Декрету цією сільською радою було посвідчено право власності ОСОБА_2 на окреслені земельні ділянки, про що зроблено запис у в земельно кадастрових документах (списку громадян, яким передано безоплатно присадибні земельні ділянки у власність) за №349, а відтак остання набула право власності на них, що, в свою чергу, зумовлює їх входження до складу спадкового майна.

Натомість виготовлення на замовлення позивача технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж вказаних земельних ділянок лише свідчить про їх виділення в натурі (на місцевості) і не пов`язується із моментом виникнення права власності на них.

В контексті обставин справи суд вважає, що визнання позову представником відповідача не суперечить закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб.

Отже, зважаючи на те, що позивач є спадкоємцем за заповітом на майно спадкодавця ОСОБА_2 , однак у нього існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, ураховуючи визнання позову представником відповідача, суд приходить до висновку, що з метою захисту майнових прав позивача за ним необхідно визнати право власності на спірний житловий будинок, господарські будівлі та споруди, а також на земельні ділянки.

Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача.

Зважаючи на те, що позивач бажає судові витрати залишити за собою, та враховуючи принцип диспозитивності цивільного судочинства, сплачений нею судовий збір не підлягає стягненню із відповідача на його користь.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 10, 12, 13, 133, 141, 206, 247, 258, 259, 263-265, 354, 355 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Погребищенської міської ради Вінницького району Вінницької області про визнання права власності на житловий будинок, господарські будівлі та споруди, земельні ділянки в порядку спадкування за заповітом задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за заповітом на житловий будинок позначений літерою «А», загальною площею 37,7 кв. м., житловою площею 21,3 кв. м., навіс позначений літерою «а», огорожа позначена за номером 1, огорожа позначена за номером 2, огорожа позначена за номером 3, хвіртка позначена за номером 4, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за заповітом на земельну ділянку площею 0,2500 га, кадастровий номер :09:002:0057, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за заповітом на земельну ділянку, площею 0,4900 га, кадастровий номер :09:002:0058, для ведення особистого селянського господарства, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Вінницького апеляційного суду через Погребищенський районний суд Вінницької області протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Сторони по справі:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: с.Курянці, Вінницький район, Вінницька область, 22231.

Відповідач: Погребищенська міська рада Вінницької області (вул. Богдана Хмельницького, 110, м. Погребище, Вінницький район, Вінницька область, 22200), .

Повне судове рішення складено 03.09.2025 року.

Суддя