РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 серпня 2025 року Володимирський міський суд Волинської області у складі:

головуючого - судді Лутая А.М.

за участю: секретаря судового засідання - Жолоб К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Володимирського відділу державної виконавчої служби у Володимирському районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про усунення перешкод в користуванні та розпорядженні майном,

ВСТАНОВИВ

У березні 2025 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Володимирського відділу державної виконавчої служби у Володимирському районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про усунення перешкод в користуванні та розпорядженні майном, який обгрунтовує тим, що позивач є власником квартири АДРЕСА_1 , на підставі договору дарування квартири від 20.09.2002.

У липні 2024 року позивач звернулась до Володимирського ЦНАП для реєстрації місця проживання сина, проте у реєстрації було відмовлено, оскільки на квартиру накладено арешт.

Вказує, що звернувшись до нотаріуса, їй стало відомо, що арешт накладено постановою державного виконавця ВДВС Володимир-Волинського районного управління юстиції у Волинській області Авраменко Н.В. від 22.07.2002 року. Як з`ясувалось арешт було накладено на квартиру, яка на той час належала ОСОБА_2 .

Згідно листа від 20.09.2002 року приватного нотаріуса Іванової Л.П. станом на 11.57 год 20.09.2002 квартира за адресою АДРЕСА_2 , право власності на яку 20.09.2002 набула ОСОБА_1 під забороною не перебуває. Тобто на момент дарування квартири 20.09.2002 у відповідні державні реєстри інформацію про арешт квартири, накладений 22.07.2002 року, внесено не було.

На звернення 01.12.2024 до Володимирського відділу ДВС з проханням скасувати чи зняти арешт з квартири, 05.12.2024 була отримана відмова, через відсутність законних підстав на те, оскільки арешт накладений 22.07.2002, номер обтяження 6700544, є чинним, а для його скасування необхідно звертатись до суду.

Зазначає, що квартира за адресою: АДРЕСА_2 перебуває під арештом протиправно, оскільки на момент набуття права власності ОСОБА_1 під арештом не була, у ОСОБА_2 на момент відчуження квартири була відсутня заборгованість по сплаті аліментів, тому підстав для арешту квартири не було, виконавче провадження у якому накладений арешт закрито, а тому державним виконавцем повинен був знятий арешт з квартири.

На даний момент виконавче провадження щодо ОСОБА_2 , в рамках якого було накладено арешт, знищено.

Зважаючи на викладене позивач змушена звернутися до суду для захисту своїх прав та законних інтересів для зняття арешту з нерухомого майна, яке перебуває в її приватній власності.

Просить підтвердити право власності ОСОБА_1 на квартиру АДРЕСА_1 , а також зняти арешт з квартири, накладений на підставі постанови від 22.07.2002 винесеної державним виконавцем Володимирського відділу державної виконавчої служби у Володимирському районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, усунувши перешкоду Юрчук О.В. в користуванні та розпорядженні майном.

Ухвалою суду від 25.03.2025 на підставі вказаної позовної заяви відкрито провадження у цивільній справі за правилами загального позовного провадження та розпочато підготовче провадження.

Ухвалою суду від 05.06.2025 закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду по суті.

22.07.2025 від представника відповідача до суду надійшли додаткові письмові пояснення по справі, в яких представник відповідача просить відмовити ОСОБА_1 в задоволенні позовної заяви посилаючись на те, що Володимирський відділ державної виконавчої служби у Володимирському районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції є неналежним відповідачем у справі. Відповідачем по справі є боржник, особа в інтересах якої накладено арешт на майно, а в окремих випадках - особа, якій передано майно, якщо воно було реалізоване. Як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, має бути залучено відповідний орган державної виконавчої служби, а також відповідний орган доходів і зборів, банк та іншу фінансову установу, які у випадках, передбачених законом, виконують судові рішення.

Зазначає, що арешт на квартиру АДРЕСА_1 , було накладено в межах виконавчого провадження з виконання виконавчого листа АЕ-50, виданого 22.04.1998 року Володимир-Волинським міським судом про стягнення аліментів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 в розмірі всіх видів заробітку, за постановою державного виконавця від 22.07.2002.

Виконавче провадження щодо стягнення аліментів з ОСОБА_2 на виконанні у Володимирському відділі ДВС не перебуває. Надати інформацію щодо вчинених дій у виконавчому провадженні немає можливості, оскільки акти про вилучення виконавчих проваджень для знищення мають п`ятирічний термін зберігання. Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта ОСОБА_1 , відомості з Державного реєстру речових прав, з Реєстру прав власності на нерухоме майно, з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, відсутні.

В судове засідання сторони не з`явилися, подали заяви про розгляд справи за їх відсутності.

У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Оцінивши наявні у справі письмові докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, суд дійшов таких висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Судом встановлено, що 20.09.2002 між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було укладено договір дарування квартири, відповідно до якого ОСОБА_2 подарував ОСОБА_1 квартиру АДРЕСА_1 .

Згідно копії довідки приватного нотаріуса Іванової Л.П. від 20.09.2002 року, що відповідно до Єдиного реєстру заборон вказана квартира, станом на 20.09.2002, під забороною не перебуває.

З дослідженої судом копії постанови державного виконавця ВДВС Володимир-Волинського міського управління юстиції у Волинській області Авраменко Н.В. від 22.07.2002 встановлено, що на квартиру АДРЕСА_1 , яка на той час належала ОСОБА_2 , було накладено арешт в межах виконавчого провадження з виконання виконавчого листа АЕ-50, виданого 22.04.1998 року Володимир-Волинським міським судом про стягнення аліментів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 в розмірі всіх видів заробітку.

Відповідно до інформації з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 29.09.2024 № 397008650 встановлено, що 29.02.2008 за № 6700544 реєстратором: Володимир-Волинська державна нотаріальна контора Волинської області на підставі постанови №1311 від 22.07.2002 Відділу державної виконавчої служби накладено арешт на квартиру за адресою: АДРЕСА_2 , власником якої є ОСОБА_2 .

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна №397008625 від 29.09.2024 щодо суб`єкта ОСОБА_1 , у Державному реєстрі речових прав, у Реєстрі прав власності на нерухоме майно, у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, відомості за вказаним параметрами відсутні.

Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який

не суперечить закону.

Частиною першою статті 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Суд також може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках (стаття 16 ЦК України).

Сторонами у цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава (стаття 48 ЦПК України).

Згідно зі статтею 51 ЦПК України суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до початку першого судового засідання залучити до участі у справі співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. Після спливу строків, зазначених у частинах першій та другій цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача. Про залучення співвідповідача чи заміну неналежного відповідача постановляється ухвала. За клопотанням нового відповідача або залученого співвідповідача розгляд справи починається спочатку.

Тлумачення змісту статті 51 ЦПК України свідчить про те, що належним відповідачем є особа, яка має відповідати за позовом.

Відповідач це особа, яка, на думку позивача, або відповідного право уповноваженого суб`єкта, порушила, не визнала чи оспорила суб`єктивні права, свободи чи інтереси позивача.

Неналежний відповідач це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом за наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі належному відповідачеві.

В абзаці 2 пункту 2 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03 червня 2016 року № 5

«Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» судам роз`яснено, що відповідачами в указаній категорії справ є боржник, особа, в інтересах якої накладено арешт на майно, а в окремих випадках особа, якій передано майно, якщо воно було реалізоване. Як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, має бути залучено відповідний орган державної виконавчої служби, а також відповідний орган доходів і зборів, банк та іншу фінансову установу, які у випадках, передбачених законом, виконують судові рішення.

Предметом позову, який на даний час перебуває в провадженні суду, є зняття арешту з майна.

У постанові Верховного Суду від 19 травня 2021 року у справі № 756/2298/18 (провадження № 61-3976св21) вказано, що пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється у порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача.

Тобто визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 листопада 2019 року у справі № 905/386/18 (провадження № 12-85гс19) зроблено правовий висновок про те, що при розгляді скарг стягувача чи боржника на дії органу державної виконавчої служби, пов`язані з арештом і вилученням майна та його оцінкою, суд перевіряє відповідність цих дій приписам статей 57, 58 Закону України «Про виконавче провадження». Вимоги інших осіб щодо належності саме їм, а не боржникові майна, на яке накладено арешт, реалізується шляхом подання ними з додержанням правил юрисдикційності позову до боржника та особи, в інтересах якої накладено арешт, про визнання права власності на майно і звільнення його з-під арешту. У такому самому порядку розглядаються вимоги осіб, які не є власниками майна, але володіють ним з підстав, передбачених законом. Орган державної виконавчої служби у відповідних випадках може залучатися судом до участі у справах як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору.

Відповідачем у справах за позовами про звільнення з-під арешту майна є боржник або особа, в інтересах якої накладено арешт на майно у виконавчих провадженнях, оскільки задоволення такого позову може безпосередньо вплинути на права та законні інтереси сторін спірних відносин щодо такого майна.

Аналогічні за змістом правові висновки викладено Верховним Судом у постанові від 07 квітня 2021 року у справі № 174/474/17 (провадження № 61-3822св19).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц (провадження № 14-61цс18) також указано, що визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову обов`язок суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження.

Представник позивача адвокат Лизун А.С. пред`явив позов до Володимирського відділу ДВС у Володимирському районі Волинської області, який не є ані боржником, ані особою, в інтересах якої накладено арешт. Тобто виконавча служба не має правового зв`язку із спірним майном й накладеним на нього арештом. Представником позивача відповідно до вимог ст. 51 ЦПК України відповідного клопотання заявлено не було.

Оскільки процесуальний закон правом визначення відповідача наділяє виключно позивача, суд позбавлений можливості з власної ініціативи здійснити заміну неналежного відповідача на належного чи залучити належного відповідача до участі у справі в якості співвідповідача.

Виходячи з наведеного вище, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 4,5,12,13,76,81,89,141, 246,263-265,352, 354 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Володимирського відділу державної виконавчої служби у Володимирському районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про усунення перешкод в користуванні та розпорядженні майном - відмовити у повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкриття чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне рішення суду складено 28.08.2025.

Інформація про учасників справи:

- позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ;

- відповідач: Володимирський відділ державної виконавчої служби у Володимирському районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, 44702, Волинська область, м. Володимир, вул. Ковельська, 35, 0.

Головуючий А.М.Лутай