Справа № 577/4402/25
Провадження № 2-з/577/18/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"04" серпня 2025 р.

Конотопський міськрайонний суд Сумської області

в складі: головуючого судді Ярмак О.М.,

за участю секретаря судового засідання Мукосєєва І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Конотопі Сумської області клопотання представника позивача АТ КБ «ПриватБанк» Шевченко Анни Сергіївни, заінтересована особа: приватний нотаріус Конотопського районного нотаріального округу Сумської області Мусієнко Вікторія Вікторівна, про витребування доказів до подання позовної заяви,-

В С Т А Н О В И В :

Представник позивача АТ КБ «ПриватБанк» Шевченко А.С. звернулася до суду із клопотанням про витребування доказів до подання позовної заяви та прохає витребувати у приватного нотаріуса Конотопського районного нотаріального округу Сумської області Мусієнко В.В. копії матеріалів спадкової справи, яка була заведена після смерті ОСОБА_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Своє клопотання про витребування доказів обгрунтовує тим, що між ОСОБА_1 та ЗАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого у подальшому стало АТ КБ «ПриватБанк», а також ОСОБА_1 та АТ КБ «ПриватБанк» були укладені кредитні договори від 24 вересня 2012 року, від 20 січня 2020 року та від 16 вересня 2020 року.

За умовами вказаних договорів ЗАТ КБ «ПриватБанк» надало ОСОБА_1 кредити, а ОСОБА_1 брала на себе зобов`язання своєчасно повернути кредити та сплати проценти за користування кредитними коштами.

ОСОБА_1 не виконала своїх зобов`язань за кредитними договорами від 24 вересня 2012 року, від 20 січня 2020 року, від 16 вересня 2020 року, у зв`язку з чим за нею існує заборгованість за вказаними кредитними договорами на загальну суму 16 170 грн 00 коп.

Проте ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_1 померла. Факт її смерті підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , виданим 10 листопада 2020 року

21 жовтня 2024 року АТ КБ «ПриватБанк» звернулося із претензією кредитора до приватного нотаріуса Конотопського районного нотаріального округу Сумської області Мусієнко В.В.

20 травня 2025 року АТ КБ «ПриватБанк» отримало відповідь від приватного нотаріуса Конотопського районного нотаріального округу Сумської області Мусієнко В.В., у якій вказано, що спадкоємеців, які прийняли спадщину було повідомлено про надходження претензії банку. Однак, у відповіді приватного нотаріуса не розкрито інформацію стосовно осіб-спадкоємців. Заборгованість за кредитними договорами спадкоємцями ОСОБА_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , не погашена.

Оскільки ОСОБА_1 мала заборгованість перед АТ КБ «ПриватБанк» за кредитними договорами від 24 вересня 2012 року, від 20 січня 2020 року, від 16 вересня 2020 року, то, з урахуванням того, що відповідно до 1282 ЦК України, спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину, у АТ КБ «ПриватБанк» виникла необхідність у встановленні осіб, які прийняли спадщину після смерті ОСОБА_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , а також майна, на яке спадкоємцям ОСОБА_1 були видані свідоцтва про право на спадщину.

Також, приймаючи до уваги, що, відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Таким чином, статтею 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину.

При цьому, отримання позивачем інформації про осіб, які зареєстровані за однією адресою із спадкодавцем ускладнюється тим, що відповідно до ст. 5 Закону України «Про захист персональних даних» персональні дані є інформацією з обмеженим доступом, згідно з статтею 14 поширення персональних даних без згоди суб`єкта персональних даних або уповноваженої ним особи дозволяється у випадках, визначених законом, і лише (якщо це необхідно) в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.

Вказані докази, з урахуванням положень Законів України «Про нотаріат» та «Про захист персональних даних», не можуть бути отримані АТ КБ «ПриватБанк» самостійно.

За таких обставин, АТ КБ «ПриватБанк», відповідно до ч. 4 ст. 84 ЦПК України, звертається до суду з відповідним клопотанням про витребування доказів.

Судовий розгляд справи був призначений на 04 серпня 2025 року на 11 год. 30 хв.

Представник позивача АТ КБ «ПриватБанк» Шевченко А.С. в судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи без її участі, у якій зазначила, що вимоги клопотання про витребування доказів підтримує.

Приватний нотаріус Конотопського районного нотаріального округу Сумської області Мусієнко В.В. також надала заяву про розгляд справи без її участі, вказавши, що проти задоволення клопотання АТ КБ «ПриватБанк» заперечує, оскільки вона є неналежною стороною у справі.

Суд, ознайомившись з клопотанням представника АТ КБ «ПриватБанк» про витребування доказів та долученими до нього матеріалами, приходить висновку, що вказане клопотання підлягає задоволенню.

Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 2 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За приписами ч.ч. 1, 4 ст. 84 ЦПК України учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Суд може витребувати докази також до подання позову, як захід забезпечення доказів, у порядку, встановленому статтями 116-118 цього кодексу.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 116 ЦПК України, суд за заявою учасника справи або особи, яка може набути статусу позивача, має забезпечити докази, якщо є підстави припускати, що засіб доказування може бути втрачений або збирання або подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим. Способами забезпечення судом доказів є допит свідків, призначення експертизи, витребування та (або) огляд доказів, у тому числі за їх місцезнаходженням, заборона вчиняти певні дії щодо доказів та зобов`язання вчинити певні дії щодо доказів. У необхідних випадках судом можуть бути застосовані інші способи забезпечення доказів, визначені судом.

Таким чином, забезпечення доказів - це вжиття судом заходів, направлених на закріплення і збереження доказів. Підставою забезпечення доказів є обґрунтоване припущення заявника, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим збирання чи подання доказів або засіб доказування може бути втрачений.

Розглядаючи заяву про забезпечення доказів, суд (суддя) має з урахуванням обґрунтування необхідності забезпечення доказів пересвідчитися, зокрема, в тому, що зволікання з цим питанням поставить під загрозу можливість подання доказів у майбутньому (вони можуть бути знищені, пошкодженні, втратити свою доказову цінність тощо).

Відповідно до висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 01 листопада 2021 року по справі № 520/14132/18, від 01 квітня 2020 року у справі № 367/6751/18-ц «процесуальний механізм забезпечення доказів, зокрема шляхом їх витребування, призначений для того, щоб отримати/зберегти ті докази, щодо яких існують достатні підстави вважати, що з часом їх може бути безповоротно втрачено. Забезпечення доказів - це не тільки спосіб здобути докази, які стосуються предмету доказування і мають значення/потрібні для вирішення справи, але насамперед спосіб одночасно запобігти їх ймовірній втраті у майбутньому. Тобто, ризик такої втрати повинен ґрунтуватися на об`єктивних фактах і тільки в сукупності усіх наведених умов суд може вжити заходів для забезпечення доказів».

Така ж правова позиція щодо вирішення судами питання про забезпечення доказів висловила Велика Палата Верховного Суду у постанові від 11 березня 2020 року у справі № 9901/608/19 та від 03 липня 2019 року у справі № 9901/845/18.

Отже, необхідно розрізняти витребування доказів як спосіб забезпечення доказів, що в майбутньому можуть бути втрачені або їх подання виявиться ускладненим (ст. 116-119 ЦПК України), та витребування доказів у разі неможливості учасниками справи самостійно їх надати (ст. 84 ЦПК України).

З наданих заявником доказів вбачається, що 24 вересня 2012 року, 20 січня 2020 року, 16 вересня 2020 року між АТ КБ «ПриватБанк» і ОСОБА_1 шляхом підписання анкет-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, були укладені кредитні договори (а.с. 27, 28, 29).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_1 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 (а.с. 30).

Зі змісту претензії кредитора вбачається, що АТ КБ «ПриватБанк» вважає, що ОСОБА_1 є боржником перед банком на суму 16 170 грн 00 коп (а.с. 32зв.-33).

З вказаною претензією АТ КБ «ПриватБанк» 21 жовтня 2024 року звернулося до приватного нотаріуса Конотопського районного нотаріального округу Сумської області Ворони Г.І. У вказаній претензії АТ КБ «ПриватБанк» прохало також надати інформацію про спадкоємців ОСОБА_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 32 зв)

11 березня 2025 року приватний нотаріус Конотопського районного нотаріального округу Сумської області Ворона Г.І направила претензію кредитора АТ КБ «ПриватБанк» приватному нотаріусу Конотопського районного нотаріального округу Сумської області Мусієнко В.В., оскільки вказаним нотаріусом після смерті ОСОБА_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , заведена спадкова справа № 216/2020 (а.с. 40).

28 квітня 2025 року приватним нотаріусом Конотопського районного нотаріального округу Сумської області Мусієнко В.В. надана інформація на претензію від 21 жовтня 2024 року, якою підтверджено, що нею після смерті ОСОБА_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , заведена 11 грудня 2020 року спадкова справа № 216/2020. Спадкоємці, які прийняли спадщину, були повідомлені про надходження претензії АТ КБ «ПриватБанк». У відповідності до вимог ст. 8 Закону України «Про нотаріат» нотаріус зобов`язаний зберігати нотаріальну таємницю. Вказана стаття містить чіткий перелік органів та осіб, яким нотаріусом надається інформація, що містить нотаріальну таємницю, тому надати інформацію про осіб, які прийняли або відмовилися від прийняття спадщини, яким надано свідоцтво про право на спадщину немає можливості (а.с. 41).

Таким чином приватний нотаріус Конотопського районного нотаріального округу Сумської області Мусієнко В.В. інформацію щодо спадкоємців ОСОБА_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , АТ КБ «ПриватБанк» не надала.

Суд враховує, що, відповідно до ч. 1, ч. 3 ст. 1281 ЦК України спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги, та/або якщо вони спадкують майно, обтяжене правами третіх осіб. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, протягом шести місяців з дня, коли він дізнався про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину.

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 8 ст. 8 Закону України «Про нотаріат» нотаріальна таємниця сукупність відомостей, отриманих під час вчинення нотаріальної дії або звернення до нотаріуса заінтересованої особи, в тому числі про особу, її майно, особисті майнові та немайнові права і обов`язки тощо.

Нотаріус та особи, зазначені у статті 1 цього Закону, а також помічник нотаріуса зобов`язані зберігати нотаріальну таємницю, навіть якщо їх діяльність обмежується наданням правової допомоги чи ознайомленням з документами і нотаріальна дія або дія, яка прирівнюється до нотаріальної, не вчинялася.

Згідно з ч. 1ст. 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині.

Як вбачається з поданого заявником клопотання та долучених до нього документів, АТ КБ «Приватбанк» наразі позбавлено можливості самостійно отримати інформацію про спадкоємців ОСОБА_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , та осіб, які були зареєстровані з позичальником на день її смерті, оскільки вказана інформація, відповідно до діючого законодавства України, є обмеженою у доступі, у зв`язку з чим АТ КБ «ПриватБанк» позбавлено можливості захистити свої права та інтереси у судовому порядку шляхом звернення до суду з позовом про стягнення суми заборгованості за кредитними договорами.

За змістом пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Ніхто не може бути обмежений у праві на доступ до правосуддя, яке охоплює можливість особи ініціювати судовий розгляд та брати безпосередню участь у судовому процесі, або позбавлений такого права. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Згідно практики Європейського суду з прав людини гарантії регламентовані статтею 6 Конвенції, якою передбачено право на справедливий суд, повинні відповідати також і забезпеченню ефективного доступу до цих судів (пункт 25 рішення ЄСПЛ у справі «Делькур проти Бельгії» від 17 січня 1970 року та пункт 65 рішення у справі «Гофман проти Німеччини» від 11 жовтня 2001 року).

Європейський суд з прав людини, розглядаючи справи щодо порушення права на справедливий судовий розгляд, тлумачить вказану статтю як таку, що не лише містить детальний опис гарантій, надаваних сторонам у цивільних справах, а й захищає у першу чергу те, що дає можливість практично користуватися такими гарантіями, - доступ до суду.

Отже, право на справедливий судовий розгляд, закріплене в пункті 1 статті 6 Конвенції, необхідно розглядати як право на доступ до правосуддя.

Право на доступ до суду має «застосовуватися на практиці і бути ефективним» (рішення у справі «Белле проти Франції», § 38). Для того, щоб право на доступ було ефективним, особа «повинна мати реальну можливість оскаржити дію, що порушує його права» (рішення у справах «Белле проти Франції», § 36; «Нун`єш Діаш проти Португалії»).

Суворе трактування національним законодавством процесуального правила (надмірний формалізм) можуть позбавити заявників права звертатися до суду (рішення у справі «Перес де Рада Каванил`ес проти Іспанії»).

Судом встановлено, що забезпечення доказів шляхом їх витребування до подання позову необхідне для того, щоб захистити порушене право АТ КБ «ПриватБанк» на звернення до суду з позовом, оскільки пред`явлення позову до особи, яка померла, не допускається (п. 6 ч. 1 ст. 186 ЦПК України), як і неможливе пред`явлення позову до невідомих осіб (п. 2 ч. 3 ст. 175 ЦПК України).

Враховуючи вищевикладене, суд приходить висновку, що клопотання представника АТ КБ «ПриватБанк» про витребування доказів до пред`явлення позову підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 84, 116-118 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання представника позивача АТ КБ «ПриватБанк» Шевченко Анни Сергіївни про витребування доказів до подання позовної заяви,- задовольнити.

Витребувати у приватного нотаріуса Конотопського районного нотаріального округу Сумської області Мусієнко Вікторії Вікторівни копію матеріалів спадкової справи № 216/2020, яка заведена після смерті ОСОБА_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Конотопі Сумської області.

Роз`яснити, що у разі неможливості подати доказ, який витребує суд, або у встановлений судом строк, особа зобов`язана повідомити про це суд із зазначенням причин протягом п`яти днів з дня отримання ухвали. За неповідомлення суду про неможливість подати докази, а також за неподання доказів, з причин, визнаних судом неповажними, суд застосовує до відповідної особи заходи процесуального примусу.

Притягнення винних осіб до відповідальності не звільняє їх від обов`язку подати суду докази.

Ухвала може бути оскаржена до Сумського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

СуддяО. М. Ярмак