Справа № 681/544/25
Провадження 2/681/404/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 серпня 2025 року м. Полонне

Полонський районний суд Хмельницької області в складі головуючого судді Іллюка С.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін в м. Полонному цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в:

1. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідачки.

У квітні 2025 позивач - товариство з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» (далі - ТОВ «Факторинг Партнерс») через підсистему електронний суд звернулось з позовом, в якому просило стягнути з відповідачки заборгованість за договором про споживчий кредит № 68335014, а саме основну суму заборгованості 3000 грн 00 коп., заборгованість за нарахованими відсотками на дату відступлення права вимоги - 12330 грн 00 коп., заборгованість за нарахованими відсотками з моменту відступлення права вимоги по дату виготовлення розрахунку заборгованості 180 грн, всього на суму 15510 грн 00 коп.

В обґрунтування вимог зазначено, що 30.01.2024 товариство з обмеженою відповідальністю «Еко Фін» (далі ТОВ «Еко Фін») та ОСОБА_1 уклали договір кредитної лінії № 68335014 у формі електронного документа з використанням електронного підпису. Того ж дня позикодавець на виконання умов цього кредитного договору передав відповідачці у власність грошові кошти у розмірі 3000 грн шляхом їх перерахування (безготівкове зарахування) через компанію ТОВ «ПрофітГід» на платіжну картку № НОМЕР_1 . Зокрема, відповідачка за допомогою мережі Інтернет перейшла на офіційний сайт первісного кредитора https://cashtancredit.com.ua та ознайомилась з Паспортом споживчого кредиту та актуальною редакцією істотних умов кредитного договору про надання грошових коштів у позику. Після цього відповідачка зареєструвалась на сайті, пройшла процедуру ідентифікації (верифікації), тобто вказала свої персональні дані.

Всупереч умовам цього договору, відповідачка ОСОБА_1 взяті на себе зобов`язання належним чином не виконувала, внаслідок чого виникла заборгованість у розмірі 15510 грн 00 коп.: 3000,00 грн тіло кредиту, 12330,00 грн - заборгованість за нарахованими відсотками на дату відступлення права вимоги, 180 грн - заборгованість за нарахованими відсотками з моменту відступлення права вимоги по дату виготовлення розрахунку заборгованості.

Надалі, 07.04.2025 ТОВ «Еко Фін» та ТОВ «Факторин Партнерс» уклали договір факторингу № 07-04/25, за умовами якого позивач набув право грошової вимоги до відповідачки ОСОБА_1 за вказаним вище кредитним договором на загальну суму 15510 грн, яку позивач просить стягнути, а також стягнути судові витрати, які включають судовий збір в сумі 2422 грн 40 коп. та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 9000 грн 00 коп.

Оскільки відповідачка у добровільному порядку не виконала своїх зобов`язань, тому позивач змушений звернутися до суду за захистом своїх прав.

Позовну заяву з додатками відповідачці було направлено цінним листом 25.04.2025, відправлення № 694 (а.с. 46, зворот).

З дотриманням вимог цивільного процесуального законодавства відповідачці рекомендованим листом з повідомленням про вручення направлено ухвалу про відкриття провадження та пам`ятку про права та обов`язки за зареєстрованим місцем проживання, отриманим з Єдиного державного демографічного реєстру у порядку ч. 8 ст. 187 ЦПК України.

Ухвалу про відкриття провадження, пам`ятку про права та обов`язки, згідно з супровідним листом відповідачці направлено в її електронний кабінет.

Вкладення відповідачка отримала 01.05.2025 о 20 год. 24 хв, що підтверджується довідкою про доставлення електронного документа (а.с. 118, зворот).

У зв`язку із доставкою вказаного вище в особистий електронний кабінет, відповідачка у порядку п. 5 ч. 6 ст. 272 ЦПК України вважається такою, якій вручено судове рішення.

Судом вжито передбачених цивільним процесуальним законодавством заходів для повідомлення відповідачки ОСОБА_1 та створено умови для реалізації принципу змагальності сторін.

2. Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі.

Позовна заява надійшла до суду 30.04.2025.

Ухвалою суду від 01.05.2025 у справі відкрито спрощене позовне провадження і постановлено справу розглядати без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України (а.с. 117).

Відповідачка, у встановлений ст. 178 ЦПК України строк, відзиву на позовну заяву не надала.

Відповідно до ст. 280 ЦПК України, за згоди позивача, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

3. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

Дослідивши письмові докази, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.

Встановлено, що 30.01.2024 ТОВ «Еко Фін» та ОСОБА_1 уклали кредитний договір № 68335014. У цьому договорі встановлена сума кредитного ліміту 3000 грн (п.п. 2.2. договору); строк позики 730 календарних днів, який починається з 30.01.2024 та закінчується 28.01.2026 (включно), складається із дисконтного (пільгового) періоду та поточного періоду (п.п. 2.3. договору) та передбачено, що дисконтний (пільговий) період складає 14 днів, що настає з дати видачі кредиту та завершується 12.02.2024 (рекомендована дата платежу (п.п. 2.4. договору). Згідно з п.п. 2.5. встановлено, що поточний період складає 716 днів, що настає з дня, наступного за днем завершення дисконтного (пільгового) періоду і закінчується 28.01.2026 (дата останнього погашення заборгованості). У п.п. 2.6. та 2.7. вказано, що процентна ставка протягом дисконтного (пільгового) та протягом поточного періодів нараховується у розмірі - 365 % річних, тобто денна процентна ставка 1 % за один день від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом (а.с. 85-95, зворот).

Згідно з Правилами надання грошових коштів у позику (а.с. 22-29), до укладення договору про споживчий кредит, позичальнику для ознайомлення в особистий кабінет надається паспорт споживчого кредиту (а.с. 17-21). Надалі позичальник ознайомлюється із запропонованими в паспорті споживчого кредиту умовами кредитування та, у разі згоди з ними, підписує його шляхом накладання електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Встановлено, що відповідачкою електронний підпис - одноразовий ідентифікатор NTM4NjZm відправлено 30.01.2024 о 18 год 01 хв на номер телефону НОМЕР_2 та введено нею 30.01.2024 о 18 год 02 хв, що і є фактом підписання кредитного договору.

Крім того, встановлено, що відповідно до заяви про пролонгацію (про продовження або про поновлення дисконтного (пільгового) періоду користування кредитними коштами) від 21.02.2024, відповідачка шляхом накладання електронного підпису - одноразовий ідентифікатор MjZiMjc5, відправленого 21.02.2024 о 22 год 21 хв на її номер телефону НОМЕР_2 та введено 21.02.2024 о 22 год 21 хв, підписала додатковий договір про пролонгацію кредитного договору № 1/68335014. Згідно з умовами цього договору сторони погодили пролонгувати дисконтний (пільговий) період користування кредитними коштами до 06.03.2024, що складає 37 днів, що настають з дати видачі кредиту та завершується 06.03.2024. Поточний період складає 693 дні, що настає з дня, наступного за днем завершення дисконтного (пільгового) періоду і закінчується 28.01.2026 (дата остаточного погашення заборгованості) (а.с. 30-31, зворот).

Відповідно до графіка розрахунків (платежів) за кредитним договором № 68335014 від 30.01.2024 в редакції відповідно до додаткового договору № 1/68335014 від 21.02.2024, загальна вартість кредиту ОСОБА_1 , з урахуванням кількості днів у розрахунковому періоді 730 (з 30.01.2024 по 28.01.2026 включно) становить 24900 грн, зокрема: 3000 грн прострочена заборгованість за тілом кредиту, 21900 грн за відсотками за користування кредитом (а.с. 31, зворот 45, зворот).

Судом встановлено, що згідно з інформацією товариства з обмеженою відповідальністю «ПрофітГід» (), за номером платіжної інструкції 68335014_, відповідачка отримала 30.01.2024 о 18 год. 02 хв кредитні кошти у сумі 3000 грн на картку № НОМЕР_1 , емітент платіжної картки отримувача A-BANK, код авторизації DC8C7B, код RRN 21, номер транзакції 40663-05495-71453. Платником є ТОВ «Еко Фін» (), призначення платежу ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , кредитний договір № 68335014 від 30.01.2024 (а.с. 63-64).

При цьому, позивачем, як доказ отримання кредиту саме відповідачкою, долучено фото особи, яка тримає у руках паспорт громадянина України № НОМЕР_4 , на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , орган, що видав 6825, дата видачі 16.11.2021, РНОКПП НОМЕР_3 (а.с. 53-55). Візуально, особа, яка тримає паспорт, максимально схожа з особою, що зображення на цьому документі.

Відповідно до інформаційного повідомлення про надання згоди на взаємодію при врегулюванні простроченої заборгованості, третіми особами позичальник ОСОБА_1 вказала: друга ОСОБА_2 , тел. НОМЕР_5 та матір ОСОБА_3 , тел. НОМЕР_6 (а.с. 16 зворот). Крім того, аналогічну інформацію (дані про клієнта) щодо вказаних вище третіх осіб вказано в анкеті-заяві (а.с. 58, зворот).

При цьому, у виписці заборгованості за кредитом перед ТОВ «Еко Фін» вказано, що за кредитним договором № 68335014 від 30.01.2024 боржником є ОСОБА_1 , залишок заборгованості по тілу кредиту становить 3000 грн, заборгованості за відсотками становить 13020 грн. Однак, з виписки встановлено, що 21.02.2024 відповідачка перерахувала кошти у сумі 690 грн на погашення за відсотками, тому заборгованість за відсотками становить 12330 грн, а всього станом на 07.04.2025 загальна заборгованість 15330 грн (а.с. 79-84, зворот).

Таким чином, судом встановлено, що відповідачка підписала кредитний договір електронним підписом, створеним з допомогою одноразового персонального ідентифікатора NTM4NjZm, час відправлення ідентифікатора позичальнику 18 год. 01 хв. 30.01.2024. Відразу після вчинення відповідачкою цих дій, позикодавець виконав свої зобов`язання, зокрема, передав відповідачці ОСОБА_1 у власність грошові кошти в розмірі 3000 грн шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок № НОМЕР_1 , що підтверджується повідомлення ТОВ «ПрофітГід», емітентом цієї карти є A-BANK (а.с. 63-64).

Окрім того, знайшов своє підтвердження факт, що 07.04.2025 між ТОВ «Еко Фін» та ТОВ «Факторинг Партнерс» укладено Договір про відступлення права вимоги № 07-04/25 (а.с. 75-78), за умовами якого ТОВ «Факторинг Партнерс» набуло право грошової вимоги, у тому числі за договором кредиту № 68335014 від 30.01.2024. Як встановлено з реєстру прав вимог та акту прийому передачі реєстру боржників (а.с. 67-74), для ТОВ «Факторинг Партнерс» перейшло право вимоги до боржника ОСОБА_1 .

Згідно з детальним розрахунком заборгованості ТОВ «Факторинг Партнерс» станом на 14.04.2025 за кредитним договором № 68335014 від 30.01.2024, сума загальної заборгованості становить 15510 грн, з яких: 3000 грн сума заборгованості за основним зобов`язанням, 12510 грн сума заборгованості за нарахованими відсотками (а.с. 65).

Встановлено, що позивачем 14.04.2025 за вих. № 15775634 направлено відповідачці ОСОБА_1 вимогу про усунення порушень основного зобов`язання за кредитним договором № 68335014 (а.с. 61-62).

Отже, відповідно до вказаного вище договору, позивач набув права грошової вимоги до відповідачки станом на 07.04.2025 в сумі 15330 грн 00 коп. (загальна заборгованість сума відступленої грошової вимоги). Надалі був проведений розрахунок заборгованості з 07.04.2025 по 14.04.2025 (6 днів), який становив 180 грн, що і складає суму 15510 (3000 грн - тіло кредиту, 12330 грн - заборгованість за нарахованими відсотками на дату відступлення права вимоги, 180 грн - заборгованість за нарахованими відсотками з моменту відступлення права вимоги по дату виготовлення розрахунку).

4. Мотивована оцінка аргументів, наведених учасниками та норми права, які застосував суд.

Перевіряючи правомірність позовних вимог законодавчим нормам, суд виходить з такого.

За змістом статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно зі ст. 6 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 ЦК України).

Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до правового висновку, висловленого Верховним Судом у постановах від 09 вересня 2020 року в справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року, в справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року, в справі №127/33824/19 будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму.

Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України).

Згідно з ч.ч. 1, 3, 4, 7 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або іншому порядку, передбаченому Цивільним кодексом України, а також іншими актами законодавства.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 3 вказаного Закону електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ, який накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа.

З положень ч. 1 ст. 634 ЦК України слідує, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією зі сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому.Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Загальні правила щодо форми договору визначено ст. 639 ЦК України, згідно з яким договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.

У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Пунктом 1 ст. 536 ЦК України передбачено, що за користування чужими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами.

Згідно з ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Частиною першою ст. 612 ЦК України визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).

Таким чином, судом встановлено, що відповідачка ОСОБА_1 через особистий кабінет на вебсайті позивача подала заявку на отримання кредиту за умовами, які вважала зручними для себе.

Разом з тим, судом встановлено, що сторони узгодили розмір позики, грошову одиницю, в якій надано позику, строк та умови кредитування, що свідчить про наявність волі відповідачки для укладення вищевказаних договорів, на таких умовах шляхом їх підписання за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором.

Положеннями п.п. 1-1 та 4 ч. 1 ст. 1 Закону «Про споживче кредитування», за якими договір про споживчий кредит це вид кредитного договору, за яким кредитодавець зобов`язується надати споживчий кредит у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач (позичальник) зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором. При тому загальними витратами за споживчим кредитом є витрати споживача, пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та/або супутні послуги кредитодавця, кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб.

За п. 10 ч. 1 ст. 12 цього ж Закону визначено, що у кредитному договорі обов`язково визначається порядок повернення кредиту та сплати процентів за користування споживчим кредитом, власних комісій та інших платежів (за наявності), включно із кількістю платежів, їх розміром та періодичністю внесення, у вигляді графіка платежів (у разі кредитування у вигляді кредитування рахунку, кредитної лінії графік платежів може не надаватися.

Відповідно ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав.

Судом встановлено, що позивач та відповідачка уклали кредитний договір та погодили його умови щодо розміру кредиту, мети та строку кредитування, сплати відсотків за користування кредитними коштами, їх розмір та порядок сплати таких відсотків, однак позичальниця не виконала належним чином свої зобов`язання щодо своєчасного повернення кредиту, в результаті чого виникла кредитна заборгованість.

Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд вважає, що вимога про стягнення основного боргу (тіла кредиту) в розмірі 3000,00 грн є повністю обґрунтованою та доведеною. Судом встановлено, що саме ця сума була визначена сторонами в пункті 2.2 кредитного договору. Факт виконання первісним кредитором свого зобов`язання, а саме перерахування цих коштів на особистий картковий рахунок відповідачки, підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, зокрема, інформацією від платіжного сервісу ТОВ «ПрофітГід». Оскільки відповідачка отримала грошові кошти, у неї виник дзеркальний обов`язок їх повернути. Доказів, які б свідчили про повернення цієї суми, відповідачка суду не надала, а отже, основний борг підлягає стягненню в повному обсязі.

Щодо нарахування відсотків за користування позикою в межах строку кредитування суд зазначає про таке.

Як встановлено з умов кредитного договору для нарахування відсотків за користування ОСОБА_1 кредитом передбачено застосування процентної ставки, яка становить 1 % в день, при цьому, відповідно до даних позовної заяви та розрахунку заборгованості позивачем, відповідачка не виконала умови договору, у зв`язку з чим виникла заборгованість.

Розрахунок заборгованості за відсотками здійснюється на щоденній основі за фактичну кількість днів користування кредитом, виходячи із фактичної кількості днів у місяці та році, включаючи день надання кредиту (п.п. 2.3 Договору та п.п. 2.4. Договору про пролонгацію).

Суд, перевіривши наданий позивачем розрахунок заборгованості в частині нарахування відсотків, встановив, що він є арифметично правильним та обґрунтованим. Розрахунок боргу проводився у два етапи. На першому етапі визначено заборгованість за відсотками, що виникла перед первісним кредитором за період з 30.01.2024 по 07.04.2025. За цей час загальна сума нарахованих відсотків склала 13020 грн (розраховано як: 3000 грн ? 1% ? 434 дні), однак, враховуючи здійснену відповідачкою часткову оплату в розмірі 690 грн, залишок боргу за відсотками на момент продажу боргу становив 12330 грн (розраховано як: 13020 грн 690 грн).

Надалі, після відступлення права вимоги 07.04.2025, новий кредитор, ТОВ «Факторинг Партнерс», продовжив нарахування відсотків на основну суму боргу. Згідно з розрахунком, наданим позивачем, нарахування за цим другим етапом охоплювало період у 6 днів, що і становить додатково нараховані відсотки в сумі 180 грн (розраховано як: 3000 грн ? 1% ? 6 днів).

Таким чином, загальна сума заборгованості, що підлягає стягненню з відповідачки, є підтвердженою та складається з: 3000 грн основного боргу, 12330 грн заборгованості за відсотками, що виникла до моменту відступлення права вимоги, та 180 грн відсотків, нарахованих новим кредитором. У сумі це становить 15510 грн (розраховано як: 3000 грн + 12 330 грн + 180 грн), що повністю відповідає заявленим позовним вимогам.

Водночас відповідачка відзив на позов суду не подала, а отже, жодного іншого розрахунку відсотків та будь яких доводів щодо їх розміру не наводить.

5. Розподіл судових витрат.

Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову, - на відповідача.

Частиною 3 ст. 141 ЦПК України визначено, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

На підтвердження своїх витрат на правову допомогу позивач надав такі докази: договір про надання правничої допомоги № 02-07/2024 від 02.07.2024, укладений між Товариством в особі директора Сердійчук Я.Я. та адвокатським об`єднанням «Лігал Ассістанс» () в особі керуючого Бурдюг Т.В. (а.с. 8-9), прайс-лист АО «Лігал-Ассістанс» (а.с. 10, зворот), заявку на надання юридичної допомоги № 57 від 08.04.2025 на суму 9000 грн (а.с. 13), витяг з акту № 8 про надання юридичної допомоги від 20.04.2025 на суму 9000 грн (а.с. 14).

При розв`язанні цього питання суд враховує, що Верховний Суд у постанові від 13.03.2025 у справі № 275/150/22 (провадження № 61-13766св24) висловив думку, що зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони з обґрунтуванням недотримання вимог щодо співмірності витрат зі складністю справи, обсягом і часом виконання робіт. Суд, керуючись принципами диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу з власної ініціативи.

Принцип змагальності знайшов своє втілення, зокрема, у положеннях частин 5, 6 ст. 137 ЦПК України, за змістом яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності, тому при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу слід надавати оцінку виключно тим обставинам, щодо яких інша сторона має заперечення.

Отже, з огляду на викладене, а також враховуючи, що відповідачка не висловила заперечення щодо таких вимог, суд доходить до висновку, що на користь позивача слід стягнути 9000,00 грн витрат на правничу допомогу.

Позовна заява ТОВ «Факторинг Партнерс» подана через систему електронний суд, тому при зверненні з позовом до суду позивачем сплачений судовий збір відповідно до ч. 3 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» в сумі 2422,40 грн із застосуванням коефіцієнта 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору (а.с. 1).

У зв`язку з задоволенням позовних вимог на 100 %, враховуючи вимоги ч. 1 ст. 141 ЦПК України, з відповідачки ОСОБА_1 підлягає стягненню на користь позивача судовий збір у розмірі 2422 грн 40 коп.

Керуючись ст.ст. 2, 12, 13, 76, 81, 141, 247, 258, 259, 263-265, 354 ЦПК України, ст.ст. 526, 599, 625, 627, 629, 1048, 1049, 1054 ЦК України, Законом України «Про електронну комерцію», Законом України «Про споживче кредитування», суд

у х в а л и в:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» заборгованість за договором про споживчий кредит №68335014 від 30.01.2024 в сумі 15510 (п`ятнадцять тисяч п`ятсот десять) грн 00 коп., з яких: 3000 грн 00 коп. - сума заборгованості по основному боргу; 12510 грн 00 коп. - загальна заборгованість за відсотками.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» 9000 (дев`ять тисяч) грн витрат на правову допомогу.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» 2422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) грн 40 коп. витрат по сплаті судового збору.

Відповідачем може бути подано заяву про перегляд заочного рішення протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

На рішення суду позивачем може бути подана апеляційна скарга до Хмельницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом вказаних строків відповідачем не подана заява про його перегляд, а позивачем апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивач: товариство з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс», , місцезнаходження: м. Київ, Ґедройця Єжи, 6 офіс 521, поштовий індекс 03150.

Відповідачка: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 .

Повне рішення складено 20.08.2025.

Суддя Сергій ІЛЛЮК