Справа № 350/992/25
Номер провадження 2/350/565/2025
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
13 серпня 2025 року селище Рожнятів
Рожнятівський районний суд Івано-Франківської області
в складі головуючого судді Пулика М.В.,
секретаря судового засідання Коваль В.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на дитину,-
У своїй позовній заяві позивачка просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача половину понесених додаткових витрат на дітей в сумі в розмірі 107487 (сто сім тисяч чотириста вісімдесят сім ) гривень 39 коп.
Свої позовні вимоги позивачка мотивує тим, що з відповідачем по справі вона перебувала у зареєстрованому шлюбі, від якого в них народилося троє дітей. Згідно рішення Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області від 06.12.2024 змінено спосіб стягнення аліментів з твердої грошової суми, на частку від доходу у розмірі 1/2 всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення дітьми повноліття.
Після розірвання шлюбу, протягом 7 років, відповідач з дітьми рідко бачився та майже не спілкувався, навчанням, розвитком та здоров`ям дітей не цікавився, дитячий садок, школу та гуртки жодного разу не відвідував, з вихователями, вчителями школи та тренерами з приводу дітей не спілкувався і не знайомий, періодично ухилявся від сплати аліментів. Участь у вихованні та додаткових витратах, після народження дітей, не брав. Після розлучення відповідач відмовився добровільно приймати участь у забезпеченні фінансування та утримання дітей, рекомендував їй будь-які фінансові питання щодо дітей вирішувати через суд, що і змушує її звертатися до суду.
Участь у незапланованих додаткових витратах на лікування дітей, оздоровлення та відпочинок, розвиток здібностей (придбання форми, знаряддя для спорту, для спортивно- бальних танців дітей, оплату курсів з вивчення англійської мови та математики) протягом останніх 7 років відповідач не приймав. Останній час аліменти не покривають витрат на утримання дітей, а її доходи знизилися, у порівнянні з іншими роками. А саме, щомісяця вона сплачує батьківські внески за навчання та харчування дітей в школі, інші щоденні побутові потреби дітей, купує одяг та взуття дітям, оплачує внески за участь дітей у змаганнях та конкурсах, придбанні форми.
У травні-червні 2025 року мала витрати на організацію випускного свята у початкових класах школи у сина ОСОБА_3 , витрати на організацію святкування днів народження дітей, витрати на придбання ліків, медичних засобів та пристосувань, оплати вартості медичних послуг, організацію участі дітей у спортивних змаганнях, у яких відповідач участі не брав.
Крім того, вона постійно забезпечує їх харчуванням, засобами гігієни, ліками у разі потреби, по можливості одягом, необхідними меблями для виконання домашніх завдань, оплачую побутові та косметологічні послуги, систематично надає необхідні їм кошти, сплачує мобільний зв`язок, щомісячно сплачує за навчання сина ОСОБА_3 та дочки ОСОБА_4 у гуртку з малювання та щомісячно протягом року за заняття з англійської мови та математики сина ОСОБА_5 . Участі у витратах, які вона понесла на організацію урочистих заходів випускного свята у початкових класах школи у сина ОСОБА_3 та свята до дня матері у дочки ОСОБА_4 у школі відповідач не приймав.
Аліменти, які сплачує відповідач на утримання дітей, використовує у повному обсязі, однак аліментів не вистачає навіть на повноцінне харчування.
На сьогоднішній день, діти мають проблеми з зубами, тому потребують регулярних медичних обстежень та лікування у лікаря - стоматолога та ортодонта. Діти часто хворіють на гострі респіраторні вірусні інфекції. Крім того, син ОСОБА_3 потребує щоквартальних консультацій у лікаря-кардіолога, а саме обстежень УЗД серця та ЕКГ, після яких лікарі завжди призначають лікування. У зв`язку з чим позивач потребує додаткових коштів.
Понесені витрати на лікування дітей складаються з платних стоматологічних послуг, лабораторних досліджень, комп`ютерної томографії, придбання ліків. Враховуючи болісне сприйняття дітьми відвідувань стоматолога та необхідністю хірургічного втручання під час лікування, за рекомендацією лікарія-стоматолога, під час лікування пульпіту, у зв`язку з тим, що дитина не піддається звичайному огляду, а потребує седації (введення в організм седативного розслаблюючого препарату), що неможливо зробити без цієї процедури. Тому рішення про лікування зубів дітей було прийнято не самостійно позивачем, це була необхідність, яка потребувала негайного приймання рішення про лікування. При цьому, в телефонному режимі, відповідач був попереджений про необхідність витрат на лікування дітей.
Стосовно лікування та стоматологічних послуг у стоматологічній клініці, то в даному закладі дітям були надані послуги з лікування карієсу, пломбування зубів під мікроскопом, герметизація фісур, відновлення (нарощування) сильно зруйнованого зуба, відбудови культі зуба під коронку, встановлення скловолоконного штифта, протезування дитячими безметалевими коронками (оксид цирконію) та професійної гігієни ротової порожнини. Факт надання цих послуг підтверджується чеками про їх оплату. За 2023 рік, загальна сума понесених позивачем витрат на лікування дітей у лікаря- стоматолога та ортодонта склала 8 000 грн. За 2024 рік, загальна сума понесених позивачем витрат на лікування дітей у лікаря- стоматолога та ортодонта склала 10 000 грн. За період з січня 2025 року по червень 2025 року, загальна сума понесених позивачем витрат на лікування дітей у лікаря-стоматолога та ортодонта склала 79 216,40 грн. Крім того, на проведення лабораторних досліджень, діагностики та аналізів дітей в медичних лабораторіях позивачем було сплачено кошти у загальному розмірі 3 963 грн. На придбання ортодонтичного трейнеру - для корекції прикусу та вирівнювання зубів, а також для тренування м`язів обличчя та усунення шкідливих звичок, які впливають на положення зубів, що в подальшому сприяє нормальному фізичному розвитку сина ОСОБА_5 позивачем було сплачено кошти у загальному розмірі 1500 грн. За консультацію дочки ОСОБА_4 у лікаря-окуліста та підбір окулярів, звернення до офтальмолога, проведення повної діагностики зору та підбір відповідних окулярів позивачем було сплачено кошти у загальному розмірі 4 470 грн. За рекомендацією лікаря-ортопеда та хірурга для мінімізування навантаження, що припадають на хребет і суглоби нижніх кінцівок, придбано сину ОСОБА_3 та дочці ОСОБА_4 ортопедичні устілки на суму 1 370 грн. Також позивачем згідно наявних в матеріалах справи квитанцій (чеків) витрачено кошти на придбання ліків у наступному розмірі: за 2023 рік витрачено коштів у загальному розмірі 6 404,60 грн., за 2024 рік витрачено коштів у загальному розмірі 18 917,70 грн., за 2025 рік витрачено коштів у загальному розмірі 9 155,32 грн. Загальна сума фактичних витрат за придбання ліків становить 34 477,62 грн. (6 404,60 грн.+ 18 917,70 грн. + 9 155,32 грн.).
Отже загальний розмір витрачених позивачем коштів на дітей складає - 214 974,77 грн.
При цьому позивач просить стягнути з відповідача половину вартості понесених витрат.
У судове засідання позивачка не прибула, направила до суду заяву, в якій свої позовні вимоги підтримала повністю, просила вирішити справу в її відсутності.
Ухвалою суду від 09.05.2025 провадження по справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін у судове засідання.
Позивачка у судове засідання не з`явилася, направила суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала повністю, просила про задоволення позову.
Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та день розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку.
За таких обставин суд вважає за можливе справу розглянути у відсутності сторін у порядку визначеному ст. 247 ч. 2 ЦПК України, з ухваленням заочного рішення.
Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав.
Згідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно з ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (в редакції зі змінами, схваленими резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї ООН від 21 грудня 1995 року), яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.
Згідно зі ст. 27 Конвенції про права дитини, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. При цьому, батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку.
Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі від якого мають троє дітей, які після розірвання шлюбу проживають з матір`ю (а.с.8-12).
Позивачкою підтвердженно понесення витрат на лікування дітей у лікаря-стоматолога та ортодонта, та лікування з приводу інших захворювань. Крім того позивачка понесла витрати для розвитку конструкторських, художньо-образотворчих та дизайнерських здібностей дітей, а також на додаткове харчування.
Оцінюючи положення статті 180 СК України щодо обов`язку батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття в контексті згаданого законодавства, суд визнає, що забезпечення права дитини на рівень життя, необхідний для її гармонійного розвитку, є спільним обов`язком батьків, тобто матері та батька.
Відповідно до ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).
Отже, виходячи з аналізу статті 185 СК України додаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного з батьків, з яким проживає дитина, додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема необхідністю в розвитку дитини за наявності в неї здібностей, талантів, у зв`язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини.
Судом встановлено, що позивачкою фактично понесені додаткові витрати у зв`язку з хворобою та навчанням дітей. Враховуючи такі обставини, суд приходить до висновку, що з відповідача слід стягнути половину фактично понесених додаткових витрат на дітей, що становить 107487 (сто сім тисяч чотириста вісімдесят сім ) гривень 39 коп.
Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Суд критично оцінюється посилання відповідача на те, що належних доказів понесення додаткових витрат на дитину позивачкою не додано. Таким чином з урахуванням наданих відомостей щодо доходу відповідача, суд приходить до висновку про те, що ОСОБА_6 має змогу оплатити половину понесених додаткових витрат на утримання своєї дочки.
За наведених вище обставин, суд вважає за необхідне задовольнити позов.
Питання судових витрат суд вирішує у відповідності до ст.141 ЦПК України.
Відповідно до положень ч.1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави належить стягнути судовий збір в розмірі 1211 гривень 20 копійок, від сплати якого позивачка звільнена при пред`явленні позову.
Керуючись ст.ст. 1-4, 19, 89, 258, 259, 263, 264, 265, 268, 273, 280-282, 284 ЦПК України, суд -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на дитину задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника НОМЕР_2 , жительки АДРЕСА_2 , додаткові витрати на утримання сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , сина ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та дочки ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_5 на лікування та розвиток здібностей в розмірі 107487 (сто сім тисяч чотириста вісімдесят сім ) гривень 39 коп.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача, яка може бути поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
На рішення може бути подана апеляція до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.
Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення буде складено 22.08.2025.

Суддя: