Провадження № 2/127/5783/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.08.2025 м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області у складі головуючого судді Дернової В.В., секретаря Бабкіної К.В., за участі представника позивача адвоката Гуменюк Н.В., представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Мишковської Т.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 про вселення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про вселення та просила вселити її в квартиру АДРЕСА_1 , мотивуючи позовні вимоги тим, що усе своє життя проживала у спірній квартирі, іншого житла, яке б належало їй на праві власності, або у якому б вона була зареєстрована, або право користування яким вона б мала, немає, а зі спірної квартири вона була протиправно виселена. При цьому, постановою Вінницького апеляційного суду від 30.03.2022 року у справі № 127/17899/21 було скасовано рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 22 грудня 2021 року та ухвалено нове; у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору ОСОБА_5 , про усунення перешкод у користуванні квартирою шляхом виселення було відмовлено; постановою Верховного Суду від 20.06.2022 року у справі № 127/17899/21 було залишено без змін постанову Вінницького апеляційного суду від 30 березня 2022 року. Вказані обставини стали підставою для звернення до суду з позовом.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 03.12.2024 року було прийнято заяву до розгляду та відкрито загальне позовне провадження у справі.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 27.01.2025 року було залучено до участі у справі як співвідповідача ОСОБА_4 .

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 27.01.2025 року було залучено до участі у справі як співвідповідача ОСОБА_1 .

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 20.05.2025 року було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

Позивач ОСОБА_2 та її представник адвокат Гуменюк Н.В. у судовому засіданні позовні вимоги підтримали повністю з підстав, викладених у позовній заяві, та просили їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_4 у судове засідання не з`явилася, однак подала до суду заяву про розгляд справи без її участі (а.с. 160).

Представник відповідача ОСОБА_3 адвокат Чернілевська Р.В. у судове засідання не з`явилася, однак до суду було подано заяву про розгляд справи без участі та заперечення проти позову з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву від 30.12.2024 року (а.с. 75-79).

Представник відповідача ОСОБА_1 адвокат Мишковська Т.М. у судовому засіданні заперечувала проти задоволення позову з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву від 18.04.2025 року (а.с. 140-143), та просила відмовити у його задоволенні.

Відповіді на відзиви та заперечення учасниками справи до суду не подавалися.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення учасників справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов до висновку, що позов необґрунтований та не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Згідно з ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Судом установлено такі фактичні обставини справи та відповідні їм спірні правовідносини.

Відповідач ОСОБА_3 була власником квартири по АДРЕСА_2 на підставі Договору купівлі-продажу квартири з розстроченням платежу від 26.03.2021 року, посвідченого приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Миронюк Н.В. за реєстровим № 415 (а.с. 8-9).

Відповідач ОСОБА_4 була власником квартири по АДРЕСА_2 на підставі Договору купівлі-продажу квартири від 12.10.2024 року, посвідченого приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Миронюк Н.В. за реєстровим № 1654 (а.с. 80-81).

Відповідач ОСОБА_1 є власником квартири по АДРЕСА_2 на підставі Договору купівлі-продажу квартири від 23.01.2025 року, посвідченого приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Третяк А.О. за реєстровим № 292 (а.с. 144).

Позивач ОСОБА_2 була вселена до квартири по АДРЕСА_2 як член сім`ї (дочка) первинного власника спірної квартири ОСОБА_6 та була зареєстрована у ній з 20.04.1992 року.

Так, 24 листопада 2005 року виконавчим комітетом Вінницької міської ради було прийнято рішення №2/34 щодо оформлення свідоцтва про право приватної власності ОСОБА_6 на двокімнатну кооперативну квартиру АДРЕСА_3 , на підставі якого 01 грудня 2005 року ОСОБА_6 отримала свідоцтво про право власності на вищевказану квартиру.

У подальшому, вказану квартиру ОСОБА_6 подарувала своїй доньці ОСОБА_7 згідно з Договором дарування від 01 лютого 2006 року, а ОСОБА_7 подарувала цю квартиру своїй доньці ОСОБА_8 відповідно до Договору дарування від 15 травня 2009 року.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 18.02.2016 року у справі № 127/10189/15-ц за позовом ОСОБА_2 до виконавчого комітету Вінницької міської ради, ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , ОСОБА_5 про встановлення факту, визнання недійсним рішення виконкому Вінницької міської ради, визнання недійсним свідоцтва про право власності на житло, визнання недійсним договору дарування, скасування реєстрації права власності, визнання права власності в порядку спадкування за законом було частково задоволено позов, встановлено факт родинних відносин, а саме, що ОСОБА_9 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , був батьком ОСОБА_2 , 1975 року народження, в решті позову було відмовлено.

Рішенням Апеляційного суду Вінницької області від 13.04.2016 року у справі № 127/10189/15-ц рішення Вінницького міського суду від 18 лютого 2016 року було скасовано у частині відмови в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до виконавчого комітету Вінницької міської ради, ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , ОСОБА_5 про встановлення факту, визнання недійсним рішення виконкому Вінницької міської ради, визнання недійсним свідоцтва про право власності на житло, визнання недійсним договору дарування, скасування реєстрації права власності, визнання права власності в порядку спадкування за законом; позов задоволено частково; визнано за ОСОБА_2 право власності на частину квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті її батька ОСОБА_9 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 ; визнано частково недійсним п.1.12 рішення виконавчого комітету Вінницької міської ради № 2734 від 24 листопада 2005 року, відповідно до якого право власності на квартиру АДРЕСА_1 визначено за ОСОБА_6 одноособово (щодо визначення права власності на частину квартири); визнано частково недійсним свідоцтво про право власності на житло від 01.12.2005 року, видане на підставі рішення виконавчого комітету Вінницької міської ради № 2734 від 24 листопада 2005 року, відповідно до якого право власності на квартиру АДРЕСА_1 визначено за ОСОБА_6 одноособово (щодо визначення за нею права власності на частину цієї квартири) і скасовано державну реєстрацію права власності на вказану квартиру на ім`я ОСОБА_6 в КП «Вінницьке обласне бюро технічної інвентаризації» в реєстровій книзі № 666 реєстр № 80 від 07.12.2005 року; визнано частково недійсним договір дарування від 01 лютого 2006 року № 366, посвідчений приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Майструк В.І., відповідно до якого ОСОБА_6 подарувала ОСОБА_7 квартиру АДРЕСА_1 (щодо частини вказаної квартири); скасовано державну реєстрацію права власності на вказану квартиру на ім`я ОСОБА_7 в КП «Вінницьке обласне бюро технічної інвентаризації» у реєстровій книзі № 666 реєстр № 80 від 19.09.2006 року; в іншій частині рішення залишено без змін.

Постановою Верховного Суду від 28.02.2018 року у справі № 127/10189/15-ц рішення апеляційного суду Вінницької області від 13 квітня 2016 року було скасовано, справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Постановою Апеляційного суду Вінницької області від 02.05.2018 року у справі № 127/10189/15-ц рішення Вінницького міського суду від 18 лютого 2016 року було скасовано у частині відмови в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до виконавчого комітету Вінницької міської ради, ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , ОСОБА_5 про встановлення факту, визнання недійсним рішення виконкому Вінницької міської ради, визнання недійсним свідоцтва про право власності на житло, визнання недійсним договору дарування, скасування реєстрації права власності, визнання права власності в порядку спадкування за законом та ухвалено у цій частині нове рішення; позов задоволено частково; визнано частково недійсним п. 1.12 рішення виконавчого комітету Вінницької міської ради № 2734 від 24 листопада 2005 року в частині визнання права приватної власності на квартиру АДРЕСА_1 за ОСОБА_6 одноособово; визнано частково недійсним свідоцтво про право власності на житло від 01.12.2005 року, видане на підставі рішення виконавчого комітету Вінницької міської ради № 2734 від 24 листопада 2005 року, яким право власності на квартиру АДРЕСА_1 визнано за ОСОБА_6 одноособово і скасовано державну реєстрацію права власності на ім`я ОСОБА_6 на квартиру АДРЕСА_1 , здійснену Комунальним підприємством «Вінницьке обласне бюро технічної інвентаризації» в реєстровій книзі № 666 реєстр № 80 від 07.12.2005 року; визнано частково недійсним договір дарування від 1 лютого 2006 року, що посвідчений приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Майструк В.І. 1 лютого 2006 року і зареєстрований в реєстрі за № 366, за яким ОСОБА_6 подарувала ОСОБА_7 квартиру АДРЕСА_1 і скасовано державну реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 , здійснену Комунальним підприємством «Вінницьке обласне бюро технічної інвентаризації» 19 вересня 2006 року у реєстровій книзі № 666 за реєстровим номером 80; визнано за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті її батька ОСОБА_9 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 ; в задоволенні решти позовних вимог відмовлено; в іншій частині рішення суду залишено без змін.

Постановою Верховного Суду від 17.06.2020 року у справі № 127/10189/15-ц постанову Апеляційного суду Вінницької області від 02 травня 2018 року було скасовано; рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 18 лютого 2016 року в частині, скасованій постановою Апеляційного суду Вінницької області від 02 травня 2018 року, залишено в силі з мотивів, викладених у цій постанові.

Фактичне виселення позивача ОСОБА_2 зі спірної квартири шляхом звільнення квартири від особистих речей позивача ОСОБА_2 відбулося у вересні 2024 року, коли власником квартири була відповідач ОСОБА_3 .

Також 18.08.2022 року позивача ОСОБА_2 було знято з реєстрації за вказаною адресою за заявою відповідача ОСОБА_3 , яка була на той час власником спірної квартири, відповідно до ст. 18, п. 1, п.п. 2 Закону України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні» та п.п. 5 п. 50 Порядку декларування та реєстрації місця проживання (перебування), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07.02.2022 року № 265.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 10.05.2023 року у справі № 127/21333/22 було відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_2 до Департаменту адміністративних послуг Вінницької міської ради, треті особи: ОСОБА_3 , АТ «КБ «Приватбанк», про визнання рішення і дій щодо зняття з реєстрації місця проживання незаконними.

Постановою Вінницького апеляційного суду від 15.08.2023 року у справі № 127/21333/22 було скасовано рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 10 травня 2023 року та ухвалено нове рішення; позов ОСОБА_2 до Департаменту адміністративних послуг Вінницької міської ради, треті особи: ОСОБА_3 , АТ «КБ «Приватбанк», про визнання рішення і дій щодо зняття з реєстрації місця проживання незаконними задоволено; визнано незаконним та скасовано рішення Департаменту адміністративних послуг Вінницької міської ради від 18 серпня 2022 року про зняття з реєстрації місця проживання ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_2 .

Постановою Верховного Суду від 08.05.2024 року було у справі № 127/21333/22 було скасовано постанову Вінницького апеляційного суду від 15 серпня 2023 року; рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 10 травня 2023 року та додаткове рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 25 травня 2023 року було залишено в силі.

Згідно з ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідач ОСОБА_1 , яка на теперішній час є власником спірної квартири, категорично заперечує проти проживання позивача ОСОБА_2 у цій квартирі; ОСОБА_2 є для ОСОБА_1 сторонньою особою, з якою ні вона, ні члени її сім`ї ніколи не проживали.

Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним; ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Проживання у належному відповідачеві ОСОБА_1 на праві власності житлі сторонньої для неї особи позивача ОСОБА_2 призведе до суттєвих обмежень її прав як власника майна (житла).

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 22.12.2021 року у справі № 127/17899/21 було задоволено позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору ОСОБА_5 , про усунення перешкод у користуванні квартирою шляхом виселення; усунуто ОСОБА_3 перешкоди у користуванні нерухомим майном шляхом виселення ОСОБА_2 з квартири по АДРЕСА_2 .

Постановою Вінницького апеляційного суду від 30.03.2022 року у справі № 127/17899/21 було скасовано рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 22 грудня 2021 року та ухвалено нове; у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору ОСОБА_5 , про усунення перешкод у користуванні квартирою шляхом виселення було відмовлено.

Постановою Верховного Суду від 20.06.2022 року у справі № 127/17899/21 було залишено без змін постанову Вінницького апеляційного суду від 30 березня 2022 року.

Однак, висновки судів першої та апеляційної інстанції у справі № 127/17899/21 не є релевантними спірним правовідносинам з огляду на таке.

По-перше, правовідносини про вселення у житло, які мають місце у цій справі, за своєю правовою природою є відмінними від правовідносин про виселення з житла, які мали місце у справі № 127/17899/21, зокрема, щодо застосування та співвідношення статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та статті 1 Першого протоколу до Конвенції.

По-друге, на момент придбання квартири відповідачем ОСОБА_1 (на відміну від моменту придбання квартири відповідачем ОСОБА_3 ) позивач ОСОБА_2 не була зареєстрована у квартирі АДРЕСА_1 , а також у ній були відсутні будь-які її речі, що свідчить про те, що до відповідач ОСОБА_1 не може бути застосований висновок Верховного Суду від 20.06.2022 року у справі № 127/17899/21, а саме, що «апеляційний суд надав належну оцінку тому, що ОСОБА_3 , набувши право власності на спірне житло з певними обтяженнями (реєстрація та проживання в ньому відповідача) мала враховувати ці обставини; позивач не довела введення її в оману попереднім власником квартири (продавцем - третьою особою у справі ОСОБА_8 ) щодо того, що у спірній квартирі на момент її придбання не зареєстрована та не проживає відповідач».

По-третє, як вбачається з постанови Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 09.12.2024 № 754/446/22 (61-7349сво23), добросовісний набувач не повинен перевіряти історію придбання нерухомості та робити висновки щодо правомірності попередніх переходів майна, а може діяти, покладаючись на такі відомості, за відсутності обставин, які з точки зору розумного спостерігача можуть викликати сумнів у достовірності цих відомостей.

На момент придбання спірної квартири відповідачем ОСОБА_1 будь-які обтяження цієї квартири як об`єкта нерухомого майна відповідно до відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно були відсутні (зокрема, було відсутнє забезпечення позову ОСОБА_2 ), а згідно відомостей з Єдиного державного демографічного реєстру позивач ОСОБА_2 не була зареєстрована за адресою спірної квартири.

Враховуючи вищевикладене, позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 про вселення задоволенню не підлягає.

Питання розподілу судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. 13, 81, 82, 141, 257, 259, 263-265, 268 ЦПК України, на підставі ст. 319, 321 ЦК України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 про вселення - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

ОСОБА_2 ( АДРЕСА_4 ; РНОКПП НОМЕР_1 )

ОСОБА_3 ( АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_2 )

ОСОБА_4 ( АДРЕСА_5 ; РНОКПП НОМЕР_3 )

ОСОБА_1 ( АДРЕСА_6 ; РНОКПП НОМЕР_4 )

Повний текст судового рішення складено 21.08.2025 року.

Суддя