Справа № 278/2600/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 серпня 2025 року м. Житомир

Житомирський районний суд Житомирської області у складі головуючого судді Дубовік О. М., за участю секретаря судового засідання Кравчук Д.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з вище вказаною позовною заявою.

В обґрунтування позовних вимог вказано, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі від якого народилась дитина. В подальшому, шлюб між сторонами розірвано. Після розірвання шлюбу син залишився проживати із батьком, відповідачка практично не цікавиться життям дитини та її проблемами, інколи дає кошти сину на кишенькові витрати.

Просить стягувати щомісячно з відповідачки на його користь аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини усіх видів доходів (заробітку), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи від дня пред`явлення позову та до досягнення дитиною повноліття.

Ухвалою суду від 11.06.2025 відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання (а.с. 22).

У судове засідання 19.08.2025 позивач та його представник не з`явились, від представника надійшла заява, у якій він просив проводити розгляд справи у його відсутності та позивача, просив задоволити позовні вимоги у повному обсязі (а.с. 39).

Відповідачка у судове засідання не з`явилась; про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, про що свідчить її підпис у списку повідомлених осіб (а.с. 37). У попередньому судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог; факт проживання сина із батьком підтвердила.

Представником відповідачки адвокатом Горловим Є.С. 10.07.2025 подано заяву, в якій зазначає, що під час розгляду позовної заяви про стягнення аліментів у справі №278/3486/23 між сторонами укладено угоду про утримання дитини. Договір буде надано на наступне судове засідання (а.с. 30).

У судовому засіданні 07.08.2025 року сторона позивача заперечувала про укладення будь-якої угоди щодо утримання дитини батьками.

Інших заяв по суті справи до суду не надходило.

У зв`язку з неявкою учасників справи або їхніх представників розгляд справи здійснюється без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Суд, дослідивши матеріали справи, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (а.с. 11), шлюб між сторонами розірвано за рішенням суду (а.с. 9-10).

Довідкою від 22.04.2025 № 432 виданої виконавчим комітетом Тетерівської сільської ради Житомирського району Житомирської області, встановлено, що із позивачем за адресою: АДРЕСА_1 проживає його син, ОСОБА_3 2009 року народження (а.с. 13).

Рішенням виконавчого комітету Тетерівської сільської ради Житомирського району Житомирської області № 54 від 16.05.2024 року вирішено: затвердити висновок щодо визначення місця проживання та способу утримання неповнолітнього ОСОБА_3 ; вважати за доцільним визначення місця проживання та способу утримання неповнолітнього, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за батьком у АДРЕСА_1 (а.с. 15).

03.01.2023 Житомирським районним судом Житомирської області було видано судовий наказ про щомісячне стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини усіх його видів заробітку (доходів), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 21 грудня 2022 року та до досягнення дитиною повноліття (а.с. 40).

У подальшому рішенням Житомирського районного суду Житомирської області від 06.11.2023 року припинено стягнення аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що стягуються на підставі судового наказу Житомирського районного суду Житомирської області від 03.01.2023 року по справі № 278/4293/22 (а.с. 41-43).

Статтею 27 Конвенції про права дитини, яку ратифіковано Постановою ВР № 789 ХІІ від 27.02.91 року (далі - Конвенція), передбачено право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до статті 180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно положень ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до положень ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, інші обставини, що мають істотне значення.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

За приписами ст. 183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.

Крім того, суд критично ставиться до пояснень відповідачки, що вона регулярно надає матеріальну допомогу на утримання дитини, син приходить до неї, вона надає йому кошти, також купує йому речі, відтак, на її думку, відсутні підстави для задоволення позову, оскільки обов`язок щодо утримання дитини покладено на обох батьків.

Також представник відповідача адвокат Горлов Є.С. повідомляв суд, що між стронами укладено договір про утримання дитини, проте, до матеріалів справи його не долучено та представником не подано жодних клопотань чи заяв про неможливість самостійного надання таких доказів.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03.07.2019 у справі №342/180/17 зазначила, що обґрунтування наявності обставин повинно здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом.

Реалізація принципу змагальності сторін в цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у статті 129 Конституції України.

Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, в тому числі у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи.

Дотримання принципу справедливості судового розгляду є надзвичайно важливим під час вирішення судових справ, оскільки його реалізація слугує гарантією того, що сторона, незалежно від рівня її фахової підготовки та розуміння певних вимог цивільного судочинства, матиме можливість забезпечити захист своїх інтересів.

Відповідно до ч. 4 ст. 10 ЦПК України, ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права. Згідно з практикою ЄСПЛ змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і, відповідно, правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно приводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та з принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторін. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам доказів не збирає.

Принцип змагальності полягає в тому, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи, і на які вона посилається на підтвердження чи заперечення вимог (статей 12, 81 ЦПК України).

Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторін. Тобто, сторони не можуть будувати власну позицію на тому, що вона є доведеною, доки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу сама концепція змагальності втрачає сенс.

Окрім того, під час ухвалення судового рішення, судом досліджено матеріали справи №278/3486/23, оскільки представник відповідача адвокат Горлов Є.С. посилався на угоду, яка була укладена, з його слів, 03.11.2023 під час розгляду даної справи, проте у матеріалах справи відсутні будь-які документи на підтвердження доводів сторони відповідача, тому суд не приймає до уваги доводи сторони відповідача, які не підтверджені жодними доказами у відповідності до норм ЦПК України.

Відповідачка є матір`ю неповнолітньої дитини та нарівні з батьком зобов`язана утримувати його до досягнення повноліття. Позивач посилається на те, що домовленість між батьками щодо виконання даного обов`язку відсутня, відповідач зазначені доводи не спростувала, що є підставою для задоволення вимоги позивача про стягнення аліментів.

За своїм змістом аліменти - це грошові кошти на утримання дитини, які необхідні для забезпечення належного рівня її розвитку, виховання, забезпечення одягом, продуктами харчування тощо.

З огляду на викладене, враховуючи, що основна відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини, покладається на батьків, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення на його користь аліментів на утримання дитини в розмірі 1/4 частини усіх видів доходів, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, до повноліття дитини, щомісячно.

На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача в дохід держави України підлягає стягненню судовий збір за подання позову про стягнення аліментів, від сплати якого відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнений при зверненні до суду.

Керуючись ст. ст. 80, 84, 180-182, 183, 184 191 СК України, ст. ст. 2-5, 10-13, 76-81, 141, 264, 265, 352, 354 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 27.05.2025 року і до повноліття дитини.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на користь держави 1211,20 грн судового збору.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про учасників:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Суддя О. М. Дубовік