Справа №132/1565/25
Провадження №2-о/132/103/25
Ухвала

Іменем України

"23" травня 2025 р. суддя Калинівського районного суду Вінницької області Сєлін Є.В., перевіривши матеріали заяви ОСОБА_1 про розірвання шлюбу за заявою подружжя, -

ВСТАНОВИВ:

20.05.2025 року на адресу Калинівського районного суду Вінницької області через систему «Електронний суд» надійшла заява ОСОБА_1 про розірвання шлюбу за заявою подружжя.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.05.2025 року, був визначений склад суду:головуючий суддя Сєлін Є.В.

Дослідивши матеріали заяви, суд дійшов наступного.

Відповідно до ч. 3 ст. 293 ЦПК України, у порядку окремого провадження розглядаються також справи про надання права на шлюб, про розірвання шлюбу за заявою подружжя, яке має дітей, за заявою будь-кого з подружжя, якщо один з нього засуджений до позбавлення волі, про встановлення режиму окремого проживання за заявою подружжя та інші справи у випадках, встановлених законом.

Вивчивши матеріали поданої заяви, вважаю, що вона не відповідає вимогам, що передбачені ст. 109 СК України.

Так, відповідно до ст.109 СК України, подружжя, яке має дітей, має право подати до суду заяву про розірвання шлюбу разом із письмовим договором про те, з ким із них будуть проживати діти, яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той з батьків, хто буде проживати окремо, а також про умови здійснення ним права на особисте виховання дітей. Договір між подружжям про розмір аліментів на дитину має бути нотаріально посвідчений. У разі невиконання цього договору аліменти можуть стягуватися на підставі виконавчого напису нотаріуса.

Згідно п. 8 Постанови Пленуму Верховного суду України №11 від 21 грудня 2007р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», розірвання шлюбу судом за спільною заявою подружжя, яке має дітей (ст. 109 СК України) провадиться в окремому провадженні у випадку, якщо існує взаємна згода подружжя щодо розірвання шлюбу. При розгляді справи суд встановлює, чи відповідає заява про розірвання шлюбу дійсній волі дружини та чоловіка, та чи не будуть після розірвання шлюбу порушені їх особисті та майнові права, а також права їх дітей. Для захисту інтересів неповнолітніх дітей суд має перевірити зміст письмових договорів, які подружжя подає під час розгляду справи про розірвання шлюбу.

При цьому, всупереч вищезазначеним приписам заява про розірвання шлюбу підписана лише одним із подружжя, а саме: ОСОБА_1 , та відповідно у суб`єктному складі учасників справи зазначено лише ОСОБА_1 та подана до суду за допомогою засобів підсистеми ЄСІТС «Електронний Суд».

Суд звертає увагу, що заяви, які подаються до суду за допомогою електронного зв`язку, унеможливлюють підпис відповідних заяв кількома особами, оскільки на такі заяви накладається кваліфікований електронний підпис однієї особи (тієї, яка подала до суду заяву).

Отже, у відповідності до вищезазначеного, необхідно уточнити суб`єктний склад учасників справи (вказати у якості заявників кожного із подружжя), та покласти відповідні підписи кожним із подружжям, що підтверджуватиме взаємну згоду подружжя щодо розірвання шлюбу.

Окрім того, заява у справах про розірвання шлюбу за заявою подружжя, яке має дітей, повинна відповідати вимогам ст. 175 ЦПК України з врахуванням особливостей цих справ.

Відповідно до ч. 3 ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Дана норма у вказаній частині кореспондується із положеннями ст. 109 СК України.

Згідно із ч. 1 ст. 109 СК України подружжя, яке має дітей, має право подати до суду заяву про розірвання шлюбу разом із письмовим договором про те, з ким із них будуть проживати діти, яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той з батьків, хто буде проживати окремо, а також про умови здійснення ним права на особисте виховання дітей.

За змістом цієї норми письмовий договір, передбачений ч. 1 ст. 109 СК України, обов`язково повинен подаватися до суду разом із заявою про розірвання шлюбу.

Зазначене узгоджується із пунктом 8 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" від 21.12.2007 року N 11, який роз`яснює, що з метою захисту інтересів неповнолітніх дітей суд має перевірити зміст письмових договорів, які подружжя подає під час розгляду справи про розірвання шлюбу.

Заявником не надано до суду відповідний письмовий договір про те, з ким із них буде проживати дитина, яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той з батьків, хто буде проживати окремо, а також про умови здійснення ним права на особисте виховання дитини.

Окрім того, частиною 4 статті 177 ЦПК України передбачено, що до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Відповідно до частини другої статті 133 ЦПК України, розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначено Законом України «Про судовий збір».

Згідно зі статтею 3 Закону України «Про судовий збір», судовий збір справляється за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством. Відповідно до статті 4 Закону України «Про судовий збір», судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Законом України «Про судовий збір» не передбачено звільнення від сплати судового збору за подання до суду заяви про розірвання шлюбу за заявою подружжя, яке має дітей.

Відповідно із п.п. 4 п. 1 ч. 2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» розмір судового збору за заявою у справах окремого провадження, поданою фізичною особою становить 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 605,60 грн.

Натомість матеріали справи не містять жодних доказів на підтвердження сплати даного судового збору.

Згідно із частиною 1 статті 185 ЦПК України, суддя, встановивши, що заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення заяви без руху. На підставі наведеного, вважаю за необхідне залишити вказану заяву без руху, надавши позивачу строк для усунення її недоліків /тобто, :-уточнити суб`єктний склад учасників справи (вказати у якості заявників кожного із подружжя), та покласти відповідні підписи кожним із подружжям, а також подати вказану заяву до суду через канцелярію або поштовим зв`язком;- -подати до суду нотаріально посвідчений договір про те, з ким із заявників буде проживати дитина, яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той з батьків, хто буде проживати окремо, а також про умови здійснення ним права на особисте виховання дитини та надати місцевому суду квитанції про сплату судового збору, або надати доказ звільнення позивача від його сплати.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свободщодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких-не допустити судовий процес у безладний рух. Право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

У зв`язку з наведеним, вимога суду про усунення недоліків позовної заяви не є порушенням права на справедливий судовий захист.

Крім того, як наголошує у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана добросовісно користуватись належними їй процесуальними правам та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Керуючись ст.ст. 177 та 185 ЦПК України, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 про розірвання шлюбу за заявою подружжя - залишити без руху.

Надати заявнику строк для усунення недоліків заяви, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення копії цієї ухвали, роз`яснив при цьому, що в разі не усунення вищевказаних недоліків в наданий строк, позовна заява буде вважатися неподаною та повернута.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя