Справа № 577/4241/25
Провадження № 2/577/1497/25

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 серпня 2025 року

Конотопський міськрайонний суд Сумської області в складі:

головуючого судді Логіна Є.В.,

секретаря судового засідання Скляр О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду в м. Конотоп, в порядку спрощеного позовного провадження, цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

в с т а н о в и в:

ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернулось до суду із позовною заявою, в якій просять стягнути з відповідача на свою користь суму заборгованість за кредитним договором № 101882247 в розмірі 11810,04 грн., та понесені судові витрати.

Свої вимоги мотивує тим, що 28.12.2021 року між ТзОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 101882247, відповідно до якого остання отримала кредит в розмірі 10 000 грн. строком на 30 днів та зобов`язалася повернути суму кредиту у день закінчення строку кредитування та сплатити проценти від суми кредиту.

Однак відповідач свої зобов`язання перед ТзОВ «Мілоан» не виконала, внаслідок чого виникла заборгованість в сумі 11810,04 грн.

16.07.2024 року між ТзОВ «Мілоан» та ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір факторингу № 16072024, відповідно до якого ТзОВ Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні ТзОВ «Мілоан» права вимоги до боржників, зокрема і до ОСОБА_1 .

Відповідно до Реєстру боржників від 16.07.2024 року до Договору факторингу № 16072024 від 16.07.2024 року, ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 в сумі 11810,04 грн., яка складається з 8332 грн. суми заборгованості за основною сумою боргу, 3478,40 грн. суми заборгованості за відсотками.

З моменту отримання права вимоги до відповідача, позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій.

Відповідач в добровільному порядку заборгованість не погашає, внаслідок чого ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» змушене звернутись до суду.

Ухвалою судді від 23.07.2025 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі з повідомленням сторін.

Учасники справи в судове засідання не з`явилися. Представник позивача подав клопотання про розгляд справи без його участі, позов підтримує в повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи у разі повторної неявки відповідача.

04.08.2025 р. ОСОБА_1 подала заяву про застосування строку позовної давності. Вказує, що згідно договору про споживчий кредит № від 28.12.2021 р., зокрема п. 1.3. кредит надається строком на 30 днів з 28.12.2021 р., тобто до 27.01.2022 р. Таким чином вважає, що строк дії договору закінчився 27.01.2022 р., а позивач звернувся до суду 21.07.2025 р., тобто з пропуском трирічного строку звернення до суду, передбаченого ст. 257 ЦПК України.

06.08.2025 р. представник позивача надав суду заперечення на заяву про застосування строку позовної давності. Зазначає, що Постановою Кабміну від 11.03.2020 № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби Covid-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (із змінами і доповненнями, внесеними постановами Кабінету Міністрів України) установлено з 12.03.2020 на всій території

України карантин, строк якого неодноразово продовжувався та діяв до липня 2023 року. Крім того, з 24.02.2022р. на території України запроваджено воєнний стан, який також неодноразово був продовжений та діє по теперішній час.

У зв`язк з цим, Цивільний кодекс України було доповнено пунктами 12 та 19, згідно яких під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (Covid-19),

строки, визначені статтями 257,258,362,559,681,728,786,1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантин. У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259,362,559,681,728,786,1293цього Кодексу, продовжуються на строк його дії. Наведене також узгоджується з усталеною практикою Верховного Суду. Таким чином, починаючи з березня 2020 року строк позовної давності продовжився на строк дії карантину, який тривав до червня 2023 року, а починаючи з 24 лютого 2022 року строк позовної давності продовжився на строк дії в Україні воєнного стану, який діє на даний час. Отже, з урахуванням наведених вище правових норм, строк позовної давності позивачем не було пропущено.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, про час і місце розгляду справи повідомлена у встановленому законом порядку.

Згідно ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини справи, права та обов`язки сторін, перевіривши зібрані по справі матеріали, дійшов наступного висновку.

В частині доводів сторони відповідача про пропущення позивачем строку позовної давності для звернення до суду із вказаним позовом, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 256 ЦК України, позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. (ст. 257 ЦК України)

Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби Covid-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (із змінами і доповненнями, внесеними постановами Кабінету Міністрів України) установлено з 12.03.2020 на всій території України карантин, строк якого неодноразово продовжувався, востаннє Постановою Кабміну № 383 від 25.04.2023 та діяв до 30 червня 2023 року.

Законом України від 30.03.2020 № 540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (Covid-19)» розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено, зокрема,

пунктом 12 наступного змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (Covid-19), строки, визначені статтями 257,258,362,559,681,728,786,1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину».

Аналогічний висновок щодо застосування відповідних норм права викладений у постанові Верховного Суду від 19.04.2023 у справі № 679/1136/21, який відповідно положень ч. 4 ст. 263 ЦПК України враховується судом під час розгляду даної справи.

Крім того, Законом України від 15.03.2022 № 2120-IX «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» внесено зміни до Цивільного кодексу, щодо строків давності. А саме, розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено пунктом 19, який передбачає, що на період дії воєнного і надзвичайного стану продовжуються строки, установлені, зокрема ст. 257259 ЦК України, тобто щодо загального і спеціального строку позовної давності.

Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 №64/2022, затвердженого Законом України від 24.02.2022 №2102-ІХ, в Україні введено воєнний стан із 05 год. 30 хв. 24.02.2022, який неодноразово було продовжено та який діє на теперішній час.

Зважаючи на викладене, су дійшов висновку, що строки позовної давності для звернення до суду позивачем не пропущені. Вказане також узгоджується з усталеною практикою Верховного Суду у постановах від 20.04.2023 у справі №728/1765/21 (провадження №61-6640св21); 07.09.2022 у справі №679/1136/21 (провадження №61-5238св22).

Посилання позивачки на правову позицію, що викладена в Постановах Касаційного кримінального суду від 25.10.2022 у справі № 585/2494/18 та Касаційного цивільного суду від 11.08.2022 у справі № 199/8478/21 щодо поновлення процесуального строку, суд не бере до уваги, оскільки у них йдеться про поновлення строку на апеляційне оскарження вироку та рішення судів.

Що стосується позовних вимог позивача, суд зазначає наступне.

Судом встановлено, що 28.12.2021 року між ТзОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 101882247, відповідно до якого остання отримала 10000 грн. строком на 30 днів та зобов`язалася повернути суму кредиту у день закінчення строку кредитування та сплатити проценти від суми кредиту.

16.07.2024 року між ТзОВ «Мілоан» та ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір факторингу № 16072024, відповідно до якого ТзОВ Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні ТзОВ «Мілоан» права вимоги до боржників, зокрема і до ОСОБА_1 .

Відповідно до Реєстру боржників від 16.07.2024 року до Договору факторингу № 16072024 від 16.07.2024 року, ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 в сумі 11810,04 грн., яка складається з 8332 грн. суми заборгованості за основною сумою боргу, 3478,40 грн. суми заборгованості за відсотками (а.с. 23).

Матеріали справи свідчать про те, що кредитний договір № 16072024 від 16.07.2024 року укладений в електронній формі.

Електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та його змісту. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документу, який відтворює волю сторін. На відміну від традиційної письмової форми правочину воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі.

В статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно ч. 1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа.

Враховуючи положення ч. 1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» правочин вважається вчиненим у електронній формі у випадку, якщо в ньому наявні всі обов`язкові реквізити документа.

Також, відповідно до ч. 1, 2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа.

З врахуванням викладеного, лише наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис».

Нормою статті 11 ЗУ «Про електронну комерцію» передбачено, порядок укладення електронного договору. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.

Також, приписами ст. 12 цього закону, передбачено поняття «підпис у сфері електронної комерції». Так, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Згідно ст. 638 ЦК договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Згідно ст.640 ЦК - договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції.

Згідно ст. 642 ЦК - відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною.

Статтею 509 ЦК України встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцю таку ж суму грошових коштів (суму позики). Договір позики є укладеним з моменту передання грошей.

За змістом ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Частиною 1 ст. 204 ЦК України визначено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Відповідно до ст.ст. 526, 615 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватись у встановлений термін, відповідно до вимог закону та умов договору.

Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не допускається.

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Порушення відповідачем умов договору є цивільним правопорушенням, оскільки ст. 629 Цивільного кодексу України встановлюється принцип безумовності та обов`язковості виконання договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 та ч. 1 ст. 1054 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором.

Як встановлено, відповідачка за кредитним договором належним чином не сплачувала заборгованість у внаслідок чого у неї утворилася заборгованість.

З наданих позивачем розрахунку та відповідно до витягу з Реєстру боржників заборгованість відповідача ОСОБА_1 за кредитним договором № 101882247 від 28.12.2021 року становить 11810,04 грн., яка складається з 8332 грн. суми заборгованості за основною сумою боргу, 3478,40 грн. суми заборгованості за відсотками. Розмір заборгованості відповідачкою не спростований під час розгляду справи.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що внаслідок невиконання умов кредитного договору ОСОБА_1 були порушені права позивача. А тому, оцінюючі представлені позивачем докази та наведені аргументи, суд приходить до висновку, що позов є підставним та підлягає до задоволення в повному обсязі.

Крім того, в силу дії 141 ЦПК України, з відповідача слід стягнути в користь позивача судові витрати.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 76, 89, 141, 247, 259, 263-265, 273, ЦПК України, ст.ст. 525, 526, 527, 530, 610, 625, 629, 1050, 1054 ЦК України, суд ,-

у х в а л и в :

Позов задовольнити .

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія « Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість за кредитним договором № 101882247 від 28.12.2021 року в розмірі 11810 ( одинадцять тисяч вісімсот десять) грн. 40 коп., а також судовий збір в розмірі 3028 ( три тисячі двадцять вісім) грн.

Рішення суду може бути оскаржено до Сумського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Повне найменування сторін:

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (, місцезнаходження: 01032, м.Київ, вул. Симона Петлюри, буд.30, реквізити IBAN НОМЕР_1 у AT «ТАСкомбанк»)

Відповідач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ).

Суддя Логін Є. В.