ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/7858/25 Справа № 177/941/25 Суддя у 1-й інстанції - Березюк М.В. Суддя у 2-й інстанції - Зубакова В. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 серпня 2025 року м.Кривий Ріг

Справа № 177/941/25

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Зубакової В.П.

суддів - Бондар Я.М., Остапенко В.О.

сторони:

позивач Акціонерне товариство «АКЦЕНТ-БАНК»,

відповідач - ОСОБА_1 ,

розглянувши у спрощеному позовному провадженні, у порядку ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України,без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами, апеляційну скаргу позивача Акціонерного товариства «АКЦЕНТ-БАНК» на заочне рішення Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 27 травня 2025 року, яке ухвалено суддею Березюк М.В.у місті Кривому Розі Дніпропетровської області та повний текст рішення складено 27 травня 2025 року, -

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2025 року Акціонерне товариство «АКЦЕНТ-БАНК» (надалі - АТ «АКЦЕНТ-БАНК», АТ «А-БАНК», Банк) звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позовна заява мотивована тим, що 07.09.2024 відповідач приєднався до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку, з метою укладення кредитного договору №АВН0СТ13948703 та отримання кредитної картки.

На підставі Анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку, відповідачу надано кредит у вигляді встановлення кредитного ліміту на платіжну картку у розмірі 60000,00 грн, строком на 60 місяців (тобто до 06.09.2029), зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 85,00% щорічно. Вказаний кредитний договір складається із заяви Клієнта та Графіку погашення кредиту.

Кредитний договір підписано відповідачем за допомогою електронного підпису, що є аналогом власноручного підпису, використання якого погоджено сторонами в Анкеті-Заяві про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в А-банку.

При укладенні договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України, згідно якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

В порушення вимог закону та умов договору, відповідач зобов`язання за вказаним кредитним договором належним чином не виконав, у зв`язку з чим, станом на 17.04.2025, заборгованість відповідача перед позивачем за вказаним кредитним договором складає 93 435,22 грн та складається з: заборгованості за тілом кредиту у розмірі 60 000,00 грн, заборгованості за відсотками у розмірі 31301,11 грн, заборгованості за пенею у розмірі 2134,11 грн.

Позивач просив суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором №АВН0СТ13948703 від 07.09.2024 року у загальному розмірі 93435, 22 грн та судові витрати зі сплати судового збору.

Заочним рішенням Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 27 травня 2025 року позовні вимоги задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «АКЦЕНТ-БАНК» заборгованість за кредитним договором № АВН0СТ13948703 від 07.09.2024, станом на 17.04.2025, в загальному розмірі 91301 гривня 11 копійки.

В частині позовних вимог про стягнення пені відмовлено

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «АКЦЕНТ-БАНК» судовий збір у розмірі 2367 гривень 17 копійок.

В апеляційній скарзі АТ «АКЦЕНТ-БАНК» просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині відмовлених позовних вимог та ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення позову посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що відповідно до норм Закону України від 15 листопада 2016 року №1734-VIII «Про споживче кредитування» (далі - Закон №1734-VIII), який є спеціальним законом, з 24 січня 2024 року заборона на нарахування неустойки відсутня, а тому в цій частині позов банку є обґрунтованим.

Відзив на апеляційну скаргу не подано.

АТ «АКЦЕНТ-БАНК» не оскаржує рішення суду першої інстанції в частині стягнення заборгованості за кредитом і процентами, а тому, згідно з частиною першою статті 367 ЦПК України, в апеляційному порядку в цій частині рішення суду не переглядається.

Справа розглядається без повідомлення учасників справи, в порядку ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, оскільки ціна позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, за наявними матеріалами справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідач ОСОБА_1 надав банку Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у АТ «АКЦЕНТ-БАНК», заяву про надання послуги «Швидка готівка» про надання кредитного ліміту, 07.04.2024 року надав заяву про отримання послуги «Швидка готівка» №АВН0СТ13948703 від 07.09.2024, на підставі яких отримав кредит у розмірі 60 000 грн., зі сплатою процентів у розмірі 85,00 % річних (денна процентна ставка 0,18 %), зі сплатою пені за порушення зобов`язань за договором у розмірі 0,07% від суми простроченої заборгованості по кредиту за кожен день прострочки. Строк кредитування 60 місяців (а.с. 6-7).

Факт видачі кредиту підтверджено меморіальним ордером від 07.09.2024 на суму 60 000 грн (а.с.7).

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана Заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Паспортом споживчого кредиту, Таблицею обчислення загальної вартості кредиту становлять Договір (п.16 Заяви, а.с.6. зворот).

По суті вказана Заява є договором приєднання в розумінні ч.1 ст. 634 ЦК України, якою визначено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до п.10 Заяви про отримання послуги «Швидка готівка», загальна сума до повернення з урахуванням суми кредиту, відсотків та комісій становить (загальна вартість кредиту) 261938,12 грн (а.с. 6).

Відповідно до п.18 Заяви відповідач надав право та доручення АТ «А-БАНК» здійснювати договірне списання коштів з усіх його рахунків, відкритих у АТ «А-БАНК», без додаткових розпоряджень, для погашення будь-яких інших грошових зобов`язань відповідача перед АТ «А-БАНК», що випливають з умов Договору та/або будь-якого іншого договору, що укладений або буде укладений у майбутньому між відповідачем та банком. Цим дорученням на договірне списання відповідач надав згоду Банку для здійснення кожної платіжної операції, що буде виконана в процесі виконання доручення ( а.с.6 зворот).

Згідно наявного в матеріалах справи розрахунку заборгованості за Кредитним договором, станом на 17.04.2025, відповідач, внаслідок неналежного виконання взятих на себе зобов`язань, має заборгованість в розмірі 93435,22 грн., яка складається з: 60 000,00 грн заборгованості за кредитом, 31301,11 грн. - заборгованості за відсотками за користування кредитом, 2134,11 грн. - загальний залишок заборгованості за пенею.

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 не виконав у повному обсязі зобов`язання за кредитним договором, а тому з нього на користь АТ «А-БАНК» підлягає стягненню неповернутий кредит і нараховані проценти. У період дії воєнного стану в Україні, тобто з 24 лютого 2022 року, відповідач звільнений від обов`язку сплати на користь банку неустойки (штрафу, пені), внаслідок чого в цій частині позов не підлягає задоволенню.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, так як їх суд першої інстанції дійшов на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилались, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтвердженими тими доказами, які були досліджені судом.

Статтею 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) встановлено, що договори та інші правочини є однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).

За змістом частини першої статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

В силу статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Частиною першою статті 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України, норми якої в силу частини другої статті 1054 ЦК України поширюються на кредитні відносини, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Із положень статті 546 ЦК України слідує, що виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, правом довірчої власності. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов`язання.

Статтею 549 ЦК України унормовано, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно з частиною першою статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Із положень статті 610 ЦК України слідує, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Як передбачено частиною першою статті 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Аналіз указаних норм права дає підстави для висновку, що цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з договорів та інших правочинів.

За своїми правовими ознаками кредитний договір є консенсуальною, двосторонньою та відплатною угодою, при укладенні якої кредитодавець бере на себе зобов`язання надати кредит і набуває право вимоги на повернення грошових коштів і сплати процентів, а позичальник має право вимагати надання кредиту та несе зобов`язання щодо своєчасного його повернення та сплати процентів.

Виконання зобов`язання за кредитним договором може бути забезпечене неустойкою (штрафом, пенею).

Предметом виконання грошового зобов`язання за кредитним договором є певна грошова сума, що має бути сплачена боржником кредитору.

Враховуючи презумпцію відплатності кредитного договору, позичальник зобов`язаний повернути кредит і сплатити проценти за користування грошовими коштами, а у разі прострочення виконання зобов`язання - сплатити пеню, якщо інше не встановлено договором або законом.

Зобов`язання за договором повинні виконуватися сторонами належним чином відповідно до його умов, а також вимог актів цивільного законодавства.

Боржник визнається таким, що прострочив виконання зобов`язання за договором, якщо він не приступив до його виконання, тобто не виконує дій, які випливають із змісту зобов`язання, в строки, встановлені договором.

Встановивши, що ОСОБА_1 не виконує належним чином зобов`язання з повернення кредиту та сплати процентів, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про стягнення з відповідача на користь АТ «А-БАНК» заборгованості за кредитним договором.

Водночас, суд правомірно керувався тим, що вимоги АТ «А-БАНК» у частині стягнення з відповідача 2 134,11 грн. пені не підлягають задоволенню.

Так, відповідно до статті 4 ЦК України основу цивільного законодавства України становить Конституція України. Основним актом цивільного законодавства є Цивільний кодекс України. Актами цивільного законодавства є також інші закони України, які приймаються відповідно до Конституції України та цього Кодексу (далі - закон).

Велика Палата Верховного Суду неодноразово виснувала, що якщо ЦК України та інший нормативно-правовий акт, який має юридичну силу закону України, містять однопредметні приписи різного змісту, то пріоритетними є приписи ЦК України (див. постанови від 22 червня 2021 року у справі №334/3161/17 (пункт 17), від 18 січня 2022 року у справі №910/17048/17 (пункт 78), від 29 червня 2022 року у справі №477/874/19 (пункт 69)).

Згідно з пунктом 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установивши, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого відповідним законом України від 24 лютого 2022 року №2102-ІХ, на всій території України введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, дія якого триває до теперішнього часу.

Оскільки пеня за кредитним договором нарахована за період з 09 липня 2024 року до 17 квітня 2025 року, то ОСОБА_1 звільняється від обов`язку її сплати на користь АТ «А-БАНК».

Викладення Законом України від 22 листопада 2023 року №3498-ІХ «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» пункту 6 розділу ІV Закону №1734-VIII у новій редакції, не змінює визначене ЦК України правове регулювання звільнення позичальників від сплати на користь кредитодавців неустойки (штрафу, пені) за прострочення виконання зобов`язання за кредитними договорами у період воєнного стану.

Посилання банку на обґрунтованість його позовних вимог щодо стягнення пені не відповідають закону.

Аргументи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а стосуються переоцінки доказів. Проте, відповідно до вимог ст. 89 ЦПК України, оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів учасниками справи діючим законодавством не передбачена. Судом першої інстанції повно та всебічно досліджені обставини справи, перевірені письмові докази та надано їм належну оцінку.

Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Отже, вирішуючи спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджуються письмовими доказами.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального законодавства, у зв`язку із чим апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу позивача Акціонерного товариства «АКЦЕНТ-БАНК» - залишити без задоволення.

Заочне рішення Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 27 травня 2025 року - залишити без змін

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає

Повне судове рішення складено 20 серпня 2025 року.

Головуючий:

Судді: