Справа №491/1102/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 серпня 2025 року Ананьївський районний суд Одеської області

у складі: головуючої у справі судді Надєр Л.М.,

за участю секретаря судового засідання Гула О. Р.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в залі суду в місті Ананьєві цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів,

ВСТАНОВИВ:

На розгляді в Ананьївському районному суді Одеської області перебуває цивільна справа за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів.

Позовні вимоги позивача про розірвання шлюбу обґрунтовані тим, що 30 травня 2024 року вона уклала шлюб з відповідачем у справі, який зареєстрований Відділом надання адміністративних послуг Ананьївської міської ради, актовий запис №31. Позивач та відповідач мають двох спільних дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Позивач зазначає, що рішення про розірвання шлюбу вона прийняла через те, що відповідач не цікавився ані життям дітей, ані її життям. Більшу частину часу проводить за межами дому. Виявилось, що у них різні погляди на життя, різні життєві цінності, а тому вона прийняла рішення про розірвання шлюбу та вказане рішення є остаточним, примирення між ними неможливе. Крім того позивач зазначає, що їхні діти проживають з нею та знаходяться на її утриманні. Позивач вказує, що відповідач як батько дітей згідно чинного законодавства України зобов`язаний утримувати своїх дітей, однак не в повній мірі виконує свої обов`язки щодо утримання своїх дітей. Відповідач працює далекобійником, отримує заробітну плату, а також отримує пенсію як особа з інвалідністю. Позивач вказує, що вона працює за наймом на будівельних роботах, змушена займатися збиранням лікарських рослин та здавати заготівельникам, але дохід не є постійним, носить сезонний характер. Діти є учнями 2 та 5 класів, відвідують навчальний заклад, що вимагає витрат на додаткове харчування, навчальне приладдя, домашній інтернет, одяг, взуття. Дозвілля та розвиток дітей також призводять до витрат. Проблеми зі станом здоров`я доньки (косолапість лівої ступні) вимагають оперативного втручання (проблема з правосторонньою косолапістю вирішувалася в 2017 році, коли така операція була проведена в умовах Одеської дитячої клінічної лікарні), а тому позивач вважає, що відповідач також має взяти на себе часткове фінансування витрат, пов`язаних з лікуванням. Позивач зазначає, що їй відомо, що відповідач сплачує аліменти на утримання дитини від попереднього шлюбу, але розмір стягнення їй невідомий, а тому позивач просить задовольнити позовні вимоги, шлюбу між нею та відповідачем розірвати, після розірвання шлюбу залишити їй прізвище шлюбне « ОСОБА_5 », стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 3000 гривень щомісячно з індексацією відповідно до закону, починаючи від дня пред`явлення позову та до досягнення дітьми повноліття.

Ухвалою суду від 07 лютого 2025 року було відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників.

Крім того, в ухвалі про відкриття провадження у справі роз`яснено відповідачу про його процесуальні права, а саме подати відзив на позовну заяву, пред`явити зустрічний позов та подати заяву із запереченням проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, що передбачено вимогами ст.178, ст.193, та ч.4, ч.5 ст.277 ЦПК України.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач своїми процесуальними правами передбаченими ст.178, ст.193, та ч.4, ч.5 ст.277 ЦПК України не скористався та у встановлені строки в ухвалі про відкриття провадження у справі відзив на позовну заяву до суду не подав, з зустрічним позовом та з заявою із запереченням проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження до суду не звертався.

Сторони в судове засідання не з`явились.

Позивач в судове засідання не з`явилась, однак в матеріалах справи міститься її клопотання, в якому вона просить справу розглядати у її відсутність, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити, не заперечує проти ухвалення у справі заочного рішення (а.с.20).

Відповідач в судове засідання не з`явився, причину неявки не повідомив, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином відповідно до вимог ч.8 ст.128 ЦПК України, що підтверджується конвертом, який повернувся до суду з відміткою поштового відділення «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с.50).

Відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

При цьому, у відповідності до положень частини 2 статті 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши і оцінивши письмові матеріали справи, взявши до уваги клопотання позивача та неявку відповідача, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав.

Позивачем у справі є ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується копією паспорту громадянина України № НОМЕР_1 , виданого 12 червня 2024 року органом 5136 (а.с.9), а також копією витягу з реєстру територіальної громади №2024/007432763 від 25 червня 2024 року (а.с.10).

Відповідачем у справі є ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується копією паспорта громадянина України серії НОМЕР_2 , виданого 09 червня 2015 року Ананьївським РС ГУДМС України в Одеській області (а.с.11-12), довідкою з реєстру територіальної громади про місце реєстрації особи, виданою Відділом надання адміністративних послуг Ананьївської міської ради 17 січня 2025 року за №225 (а.с.29).

При розгляді справи встановлено, що 30 травня 2024 року між позивачем та відповідачем було укладено шлюб, який зареєстрований Відділом надання адміністративних послуг Ананьївської міської ради, актовий запис №31, що підтверджується наявним в матеріалах справи свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_3 , виданим 30 травня 2024 року Відділом надання адміністративних послуг Ананьївської міської ради(а.с.6).

Позивач та відповідач мають неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 , виданого повторно 30 липня 2024 року Любашівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Подільському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (а.с.7), ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_5 , виданого 30 липня 2024 року Любашівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Подільському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса)(а.с.8).

З довідки про склад сім`ї №1537 від 09 грудня 2024 року, виданої Ананьївською міською радою, встановлено, що до складу сім`ї позивача входять: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 син, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 дочка (а.с.13).

В підтвердження захворювань дочки та витрат на її лікування, а також витрат на купівлю одягу та інших речей сину, позивачем до позовної заяви додано: копію довідки КУ «Одеська дитяча клінічна лікарня» від 12 квітня 2017 року, копію рентген-дослідження від 14 червня 2023 року, виданого Управлінням охорони здоров`я та медицини катастроф Одеської обласної Державної адміністрації, фіскальні чеки щодо придбання предметів одягу та взяття для дітей позивача, квитанцію про сплату за домашній інтернет від КетНет Телеком (а.с.14-19).

Дослідженням вказаних доказів встановлено підтвердження факту матеріальних витрат позивача на утримання її з відповідачем дітей, зокрема, на придбання одягу та взуття, лікування дочки позивача та відповідача.

З позовної заяви вбачається, що позивач звернулася до суду з двома окремими вимогами, першою вимогою є розірвання шлюбу з відповідачем по справі.

Відповідно до частини 3 статті 105 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст.110 Сімейного Кодексу.

Згідно зі статтею 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим.

Аналогічні положення містить і Європейська конвенція про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Конвенцію ратифіковано Законом №475/97-ВР від 17.07.1997 року). Так, відповідно до ст.12 зазначеної Конвенції, чоловік і жінка, що досягли шлюбного віку, мають право на шлюб і створення сім`ї згідно з національними законами, які регулюють здійснення цього права. Крім того, ст.5 Протоколу №7 зазначеної конвенції встановлено, що кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання.

Відповідно до частини 2 статті 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення.

Згідно частини 2 статті 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Згідно з частини 3 статті 115 Сімейного кодексу України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

З позовної заяви вбачається, що шлюбно-сімейні відносини між позивачем та відповідача припинились через відсутність взаєморозуміння, різні погляди на життя в цілому та сімейне життя зокрема.

При цьому 26 травня 2025 року до суду надійшла заява відповідача про надання строку на примирення з позивачем, в якій він просив надати йому з позивачем строк на примирення терміном 6 місяців.

Водночас в судове засідання відповідач не з`явився, позивач також в судові засідання не з`являлась, хоча про лату, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, свою позицію у вказаній справі висловила у клопотанні, яке міститься у матеріалах справи, в якому вона просить справу розглядати без її участі та позовні вимоги підтримує в повному обсязі, під час розгляду справи заяв та клопотань від позивача не надходило.

Таким чином за час розгляду справи позиція позивача щодо пред`явлених позовних вимог не змінилась, зокрема, позивачем до суду не було надано будь-яких заяв чи клопотань щодо зміни її позиції у справі, відповідач з моменту подання заяви про надання строку на примирення жодним з визначених законом способів не цікавився станом розгляду справи, в тому числі, щодо його заяви про надання строку на примирення, у зв`язку з чим судом, керуючись вимогами ст.24 СК України, а також положеннями ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, строк на примирення сторонам надано не було у зв`язку з відсутністю можливості встановити позицію позивача щодо заяви відповідача.

Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що рішення позивача про розірвання шлюбу є виваженим та свідомим, причини з яких позивач наполягає на розірванні шлюбу є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя і збереження сім`ї стали неможливими, поновлювати сімейно-шлюбні відносини подружжя наміру не має.

Крім того, суд не має права примушувати жінку або чоловіка до підтримання, відновлення або продовження сімейних відносин, а вільність та рівність цих стосунків та можливість припинення шлюбу є їх основою, що законодавчо закріплено у нормах Сімейного кодексу України.

Таким чином, суд приймаючи до уваги те, що позивач та відповідач не підтримують шлюбних стосунків, та те що їх шлюб носить лише формальний характер, вважає можливим шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 розірвати.

Частиною 1 ст.113 СК України визначено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Суд, враховує бажання позивача та вважає за доцільне після розірвання шлюбу залишити позивачу шлюбне прізвище « ОСОБА_5 ».

Другою вимогою заявленою в прохальній частині позовної заяви є стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітніх дітей.

Судом встановлено, що, як було зазначено вище, позивач та відповідач мають спільних неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 , виданого повторно 30 липня 2024 року Любашівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Подільському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (а.с.7), ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_5 , виданого 30 липня 2024 року Любашівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Подільському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (а.с.8).

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно до ч.1 ст.5 ЦПК України - здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789-XIIта набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Статтею ст.51 Конституції України гарантовано, а ст.180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

У відповідності до ст.141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання них окремо від дитини не впливає на об`єм їх прав та не звільняє від обов`язків відносно дитини.

У відповідності до ст.150 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частиною 1 ст.182 СК України визначено перелік обставин, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

З приписів ч.2 ст.182 СК України вбачається, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Відповідно до ч.ч.1, 2 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період..

Згідно з роз`ясненнями, викладеними у п.17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

З прохальної частини позовної заяви вбачається, що позивач просить стягнути з відповідача аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 3000 гривень щомісячно з індексацією відповідно до закону, починаючи від дня пред`явлення позову і до повноліття дітей.

Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно зі статтею 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.

Відповідно до частини 1 статті 89 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З урахуванням викладеного, суд дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про задоволення позовних вимог позивача та вважає за доцільне призначити до стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання неповнолітніх сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 3000 гривень щомісячно з індексацією відповідно до закону, починаючи від дня пред`явлення позову і до повноліття дітей.

Частиною 1 ст.191 СК України встановлено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Відповідно до ч.1 ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Частиною 1 ст.141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи бажання позивача, а саме, що вона в позовній заяві просить витрати, пов`язані із зверненням до суду залишити за нею, суд приходить до висновку, що судові витрати позивача, пов`язані із сплатою судового збору за позовну вимогу про розірвання шлюбу, слід залишити за позивачем.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» звільняються від судового збору позивачі у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення.

Оскільки позивач у справі звільнена від сплати судового збору та, враховуючи вимоги ст.141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача в прибуток держави судовий збір в розмірі 1211 гривень 20 копійок за вимогу про стягнення аліментів на утримання дітей.

Керуючись ст.ст. 4, 5, 12, 13, 76, 81, 89, 137, 141, 223, 247, 259, 263, 264, 265, 352, 354 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів задовольнити в повному обсязі.

Шлюб між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрованою за адресою: АДРЕСА_1 , паспорт громадянина України № НОМЕР_1 , виданий 12 червня 2024 року органом 5136, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_6 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрованим за адресою: АДРЕСА_2 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_2 , виданий 09 червня 2015 року Ананьївським РС ГУДМС України в Одеській області, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_7 , який зареєстрований 30 травня 2024 Відділом надання адміністративних послуг Ананьївської міської ради, актовий запис №31 розірвати.

Після розірвання шлюбу залишити позивачу шлюбне прізвище « ОСОБА_5 ».

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_2 , виданий 09 червня 2015 року Ананьївським РС ГУДМС України в Одеській області, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_7 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , паспорт громадянина України № НОМЕР_1 , виданий 12 червня 2024 року органом 5136, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_6 , аліменти на утримання неповнолітніх сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 3000 гривень щомісячно з індексацією відповідно до закону, починаючи від дня пред`явлення позову і до повноліття дітей.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_2 , виданий 09 червня 2015 року Ананьївським РС ГУДМС України в Одеській області, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_7 , в прибуток держави судовий збір в розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 копійок за вимогу про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей.

В частині стягнення аліментів рішення підлягає негайному виконанню, у межах суми платежу за один місяць.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, тобто в даному випадку через Ананьївський районний суд Одеської області.

Суддя: Надєр Л.М.

Рішення набуло законної сили «____» __________________20__ року.