УХВАЛА

19 серпня 2025 року

м. Київ

справа № 686/20391/21

провадження № 61-6453св24

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Ігнатенка В. М. (суддя-доповідач), Ситнік О. М., Фаловської І. М.,

розглянув заяву ОСОБА_1 про відвід судді Ігнатенка В. М. від участі у розгляді касаційної скарги ОСОБА_2 , в інтересах якої діє адвокат Керницька Ілона Романівна, на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 14 грудня 2023 року та постанову Хмельницького апеляційного суду від 25 березня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Головне управління Держгеокадастру у Хмельницькій області, про усунення перешкод у користуванні майном,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2021 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні майном.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 14 грудня 2023 року в задоволенні позову відмовлено.

Постановою Хмельницького апеляційного суду від 25 березня 2024 року частково задоволено апеляційну скаргу ОСОБА_2 .

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 14 грудня 2023 року змінено, викладено мотивувальну частину в редакції цієї постанови.

01 травня 2024 року ОСОБА_2 , в інтересах якої діє адвокат Керницька І. Р., через підсистему «Електронний суд» направила до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 14 грудня 2023 року та постанову Хмельницького апеляційного суду від 25 березня 2024 року.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справ між суддями для розгляду справи визначено суддю-доповідача Ігнатенка В. М., суддів, які входять до складу колегії : Олійник А. С., Фаловську І. М.

Ухвалою Верховного Суду від 17 червня 2024 року відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 14 грудня 2023 року та постанову Хмельницького апеляційного суду від 25 березня 2024 року та витребувано матеріали справи із суду першої інстанції.

10 липня 2024 року справа надійшла до Верховного Суду.

14 лютого 2025 року представник ОСОБА_1 - адвокат Клюцук В. П. через підсистему «Електронний Суд» направив до Верховного Суду заяву про відвід судді Ігнатенка В. М.

Верховний Суд зазначає, що відповідно до рішення Вищої ради правосуддя від 24 вересня 2024 року № 2782/0/15-2424 суддю Верховного Суду Олійник А. С. було відраховано зі штату суду у зв`язку з поданням заяви про відставку.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу справ між суддями від 17 лютого 2025 року для розгляду справи визначено такий склад колегії: Ігнатенко В. М., Ситнік О. М., Фаловська І. М.

Ухвалою Верховного Суду від 17 лютого 2025 року заяву ОСОБА_1 про відвід судді Верховного Суду Ігнатенка В. М. від участі у розгляді справи № 686/20391/21 визнано необґрунтованою та передано іншому судді, який не входить до складу суду, визначеного у порядку, передбаченому частиною першою статті 33 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України).

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18 лютого 2025 року, на виконання вимог частини першої статті 33 ЦПК України, визначено суддю-доповідача Осіяна О. М.

Ухвалою Верховного Суду від 18 лютого 2025 року відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід судді Ігнатенка В. М. від участі у розгляді справи № 686/20391/21.

16 квітня 2025 року представник ОСОБА_1 - адвокат Клюцук В. П. через підсистему «Електронний суд» направив до Верховного Суду заяву про відвід колегії суддів Ігнатенка В. М., Ситнік О. М., Фаловської І. М.

Ухвалою Верховного Суду від 22 квітня 2025 року заяву ОСОБА_1 про відвід колегії суддів Ігнатенка В. М., Ситнік О. М., Фаловської І. М. від участі у розгляді справи № 686/20391/21 визнано необґрунтованою та передано іншому судді, який не входить до складу суду, визначеного у порядку, передбаченому частиною першою статті 33 ЦПК України.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22 квітня 2025 року, на виконання вимог частини першої статті 33 ЦПК України, визначено суддю-доповідача Гулейкова І. Ю.

Ухвалою Верховного Суду від 23 квітня 2025 року відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід колегії суддів Ігнатенка В. М., Ситнік О. М., Фаловської І. М. від участі у розгляді справи № 686/20391/21.

19 серпня 2025 року представник ОСОБА_1 - адвокат Клюцук В. П. через підсистему «Електронний суд» направив до Верховного Суду заяву про відвід судді Ігнатенка В. М.

Заява обґрунтована тим, що суддя Ігнатенко В. М., який здійснює розгляд цієї справи порушив норми частини першої статті 399, частини другої статті 402, частини першої статті 407 ЦПК України та не розглянув касаційну скаргу позивача впродовж встановленого законом строку, чим проявив свою упередженість.

19 серпня 2025 року зазначену заяву було передано судді Ігнатенку В. М.

Розглянувши заяву про відвід, перевіривши матеріали касаційної скарги, Верховний Суд дійшов таких висновків.

Відповідно до частин першої, другої та третьої статті 40 ЦПК України питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі. Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість. Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Відповідно до пункту 5 частини першої статті 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу (частина четверта статті 36 ЦПК України).

У частині четвертій статті 10 ЦПК України та статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України (далі - Конвенція), та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.

У рішенні ЄСПЛ у справі «Білуха проти України» (№ 33949/02, § 49-52, від 09 листопада 2006 року) зазначено, що наявність безсторонності відповідно до пункту першого статті 6 Конвенції повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у цій справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд, як такий, та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. Стосовно суб`єктивного критерію, особиста безсторонність суду презюмується, допоки не надано доказів протилежного. Стосовно об`єктивного критерію, то це означає, що при вирішенні того, чи є у цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими.

Верховний Суд, оцінюючи наявність підстав для відводу за суб`єктивним критерієм, констатує відсутність підстав стверджувати, що суддя Ігнатенко В. М. виявив упередженість у справі. Презумпція особистої неупередженості судді діє, допоки не з`являться докази на користь протилежного.

За об`єктивним критерієм необхідно встановити, чи існують факти, які можна встановити та які можуть ставити під сумнів безсторонність судді. Вирішальним при цьому є те, чи можуть бути побоювання учасників справи щодо відсутності безсторонності у певного судді об`єктивно виправдані.

Докази, які б свідчили про упереджене ставлення судді до сторони у справі, заявником не надані і в матеріалах касаційного провадження відсутні.

Посилання заявника на порушення строку розгляду справи є безпідставними, оскільки процесуальні дії вчиняються відповідно до вимог ЦПК України та з урахуванням навантаженості касаційного суду.

Зазначені доводи заявника про відвід судді Верховний Суд відхиляє як такі, що не ґрунтуються на фактичних обставинах та не можуть викликати сумнів в об`єктивності судді Верховного Суду.

Верховний Суд також звертає увагу на те, що учасники справи не можуть використовувати інститут відводу суддів з метою схиляння суду до ухвалення бажаного для них процесуального рішення. Необґрунтоване усунення судді від участі у розгляді певної справи є так само порушенням права на справедливий суд, як і незадоволення обґрунтованої заяви про відвід судді (аналогічний висновок див., зокрема, в ухвалах Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 27 лютого 2024 року у справі № 760/13291/20, від 16 квітня 2024 року у справі № 235/1298/20, Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 27 лютого 2024 року у справі № 216/5160/22, від 20 березня 2024 року у справі № 216/4601/20, Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 листопада 2023 року у справі № 761/6087/22 і від 24 квітня 2024 року у справі № 444/948/21).

Водночас Верховний Суд наголошує на тому, що необґрунтоване усунення судді від участі у розгляді певної справи є так само порушенням права на справедливий суд, як і незадоволення обґрунтованої заяви про відвід судді.

Отже, оскільки суд дійшов висновку про необґрунтованість заяви про відвід судді Верховного Суду Ігнатенка В. М., тому відповідно до частини третьої статті 40 ЦПК України питання про відвід судді підлягає передачі на розгляд іншому судді, визначеному у порядку, встановленому частиною першою статті 33 ЦПК України.

Керуючись статтями 33, 36, 40, 260 ЦПК України, Верховний Суд у складі Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 про відвід судді Ігнатенка В. М., від участі у розгляді касаційної скарги ОСОБА_2 , в інтересах якої діє адвокат Керницька Ілона Романівна, на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 14 грудня 2023 року та постанову Хмельницького апеляційного суду від 25 березня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Головне управління Держгеокадастру у Хмельницькій області, про усунення перешкод у користуванні майном визнати необґрунтованою.

Заяву про відвід судді Верховного Суду Ігнатенка В. М. передати судді, який не входить до складу суду, визначеному у порядку, передбаченому частиною першою статті 33 ЦПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В. М. Ігнатенко

О. М. Ситнік

І. М. Фаловська