Справа № 766/2184/24
11 серпня 2025 року Херсонський міський суд Херсонської області у складі:
Головуючого судді Булах Є.М.,
Секретар судового засідання Арутюнова К.А.
Справа №766/2184/24; провадження №2/766/5924/25
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Херсоні в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу за
позовом: фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , місцезнаходження: не встановлено, адреса для листування: АДРЕСА_1 ) поданої та підписаної представником за договором адвокатом Хобта Юрієм Михайловичем (РНОКПП: НОМЕР_2 , місцезнаходження: АДРЕСА_2 )
відповідача: ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_3 , місце реєстрації зазначене позивачем як останнє відоме: АДРЕСА_3 )
предмет та підстави позову: про стягнення суми інфляційних втрат та 3% річних від простроченої суми боргу
учасники справи: не з`явилися
негайно після закінчення судового розгляду по суті, ухвалив рішення про наступне та,-
І. Виклад позиції позивача та відповідача
13.02.2024 року представник ОСОБА_3 , діючи в інтересах позивача звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення суми інфляційних втрат та 3% річних від простроченої суми боргу, у якому просить в рахунок виконання грошового зобов`язання, що виникло з підстав невиконання рішення суду стягнути з ОСОБА_2 на свою користь 3% річних в розмірі 4 162,82 грн.; інфляційні втрати у розмірі 20 062,94 грн; сплачений судовий збір у розмірі 1 211,20 грн. та витрати на правничу допомогу у сумі 18 250,00 грн.
Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 16.02.2021 року у справі №766/5769/20 стягнуто з ОСОБА_2 на його користь завдані збитки в порядку регресу в розмірі 35 000,00 грн.; судовий збір в розмірі 840,80 грн.; витрати на правничу допомогу в розмірі 10 757,60 грн., що разом становить 46 598,40 грн.
На виконання вищевказаного рішення судом видано виконавчі листи, які перебувають на примусовому виконанні приватного виконавця виконавчого округу Херсонської області Манікіна Д.С.
З моменту винесення рішення відповідачем не здійснено жодних дій направлених на його виконання та борг відповідачем не погашено, а відтак, посилаючись на положення ст.ст. 509, 625 ЦК України вважає, що має право на стягнення 3% річних та інфляційних втрат від суми невиконаного зобов`язання за період з 16.02.2021 року по 07.02.2024 року(1065 днів) у загальному розмірі 24 225,76 грн..
Відповідач відзиву на позов не подав, був належним чином повідомлений про судовий розгляд справи.
ІІ. Процесуальні дії суду у справі.
Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 15.03.2024 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Судове засідання призначено на 05.11.2024 року.
Судове засідання призначене на 05.11.2024 року, у зв`язку із неявкою в судове засідання учасників судового провадження, відкладено на 21.01.2025 року.
06.11.2024 року представником позивача через систему «Електронний суд» подано заяву про розгляд справи без участі позивача та його представника. Позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Просив позов задовольнити. Проти ухвалення заочного рішення не заперечував.
Судове засідання призначене на 21.01.2025 року відкладено у зв`язку із відсутністю відомостей про належне повідомлення та неявкою в судове засідання відповідача на 12.03.2025 року.
Судове засідання призначене на 12.03.2025 року відкладено у зв`язку із відсутністю відомостей про належне повідомлення та неявкою в судове засідання відповідача на 30.04.2025 року.
Судове засідання призначене на 30.04.2025 року відкладено у зв`язку із відсутністю відомостей про належне повідомлення та неявкою в судове засідання відповідача на 16.06.2025 року.
Розгляд справи призначений на 16.06.2025 року не відбувся у зв`язку з перебуванням головуючого в нарадчій кімнаті з розгляду іншої кримінальній справі №766/4612/23. Судове засідання призначено на 22.07.2025 року.
Судове засідання призначене на 22.07.2025 року відкладено у зв`язку із неявкою в судове засідання належним чином повідомленого відповідача на 11.08.2025 року.
Представник позивача у час призначений для розгляду справи не з`явився, 11.08.2025 року через систему «Електронний суд» подав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечував.
Як передбачено п.2 ч. 7 ст. 128 ЦПК України у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається: фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку.
Положеннями ст.174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи.
Відповідно до ст. 44 ЦПК України, учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.
У судове засідання, призначене на 22.07.2025 року та 11.08.2025 року відповідач повторно не з`явився. Про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.
Відповідач який повідомлявся належним чином про розгляд справи відносно нього, відзиву на позов не подав про причини неможливості вчинення процесуальних дій суду не повідомлено.
Як передбачено ч .ч. 2-3, 13 ст. 128 ЦПК України суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою. Судові виклики здійснюються судовими повістками про виклик. Судові повідомлення здійснюються судовими повістками-повідомленнями. За наявності відповідної письмової заяви учасника справи, який не має офіційної електронної адреси, та технічної можливості, повідомлення про призначення справи до розгляду та про дату, час і місце проведення судового засідання чи проведення відповідної процесуальної дії може здійснюватися судом з використанням засобів мобільного зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, шляхом надсилання такому учаснику справи текстових повідомлень із зазначенням веб-адреси відповідної ухвали в Єдиному державному реєстрі судових рішень, в порядку, визначеному Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
На підставі ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Таким чином, враховуючи згоду позивача про розгляд справи у його відсутності у заочному порядку із ухвалення рішення при заочному розгляді справи на підставі поданих позивачем документів та повторної неявки у судове засідання належним чином повідомленого про день, час та місце судового розгляду справи відповідача і відсутності будь-яких заяв від нього, суд постановив розглянути справу за відсутності учасників справи із ухваленням заочного рішення, крім того, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
У відповідності до ч. 8 ст. 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться.
Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.
Розглянувши подані позивачем документи, з`ясувавши фактичні обставини, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що надані позивачем докази та повідомлені ним обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, є достатніми для прийняття рішення у справі в порядку спрощеного позовного провадження, як це передбачено ст. 279 ЦПК України.
Інші процесуальні дії (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо) не застосовувались.
ІІІ. Фактичні обставини справи, встановлені судом та зміст правовідносин.
Заочним рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 16.02.2021 року у справі №766/5769/20 позовні вимоги задоволено, стягнуто з ОСОБА_2 на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 завдані збитки в порядку регресу в розмірі 35 000,00 грн., судовий збір в розмірі 840,80 грн., витрати на правову допомогу в розмірі 10 757,60 грн. Рішення набрало законної сили 25.03.2021 року.
Постановою приватного виконавця виконавчого округу Херсонської області від 30.06.2021 року відкрито виконавче провадження №65929928 з примусового виконання виконавчого листа №766/5769/20 виданого 08.04.2021 року Херсонським міським судом Херсонської області про стягнення з ОСОБА_2 на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 завдані збитки в порядку регресу в розмірі 35 000,00 грн., судовий збір в розмірі 840,80 грн., витрати на правову допомогу в розмірі 10 757,60 грн.
В матеріалах справи відсутні і під час розгляду справи сторонами не надано будь-яких доказів виконання відповідачем вищезазначеного рішення суду. Така обставина сторонами не заперечувалася.
ІV. Оцінка Суду.
Частиною 1 статті 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно принципу диспозитивності суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч.1 ст. 13 ЦПК України).
Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України).
При вирішенні цивільного спору суд керується Конституцією України, законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, застосовує інші правові акти, враховує завдання цивільного судочинства, забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами, особливості предмета спору та ціну позову, складність справи, її значення для сторін та час, необхідний для розгляду справи, покладення доведення обставин, які мають значення для справи, саме сторонами, права яких є рівними, як і покладення саме на кожну сторону ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій та з урахуванням меж заявлених вимог та заперечень та обсягу поданих доказів.
Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплати гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Згідно з частиною другою статті 509 ЦК України зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.
Відповідно до частини п`ятої статті 11 ЦК України у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду.
За змістом статей 524, 533-535 і 625 ЦК України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати.
Згідно з частиною другою статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Стаття 625 ЦК України розміщена у розділі І «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 ЦК України. Відтак, норми розділу І книги 5 ЦК України поширюються як на договірні зобов`язання (підрозділ 1 розділу III книги 5 ЦК України), так і на недоговірні (деліктні) зобов`язання (підрозділ 2 розділу III книги 5 ЦК України).
Отже, у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення. Норми цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань.
Правовий аналіз положень статей 526, 599, 611, 625 ЦК України дає підстави для висновку, що наявність судового рішення про стягнення збитків в порядку регресу, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє позивача права на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення.
Наслідки прострочення грошового зобов`язання (коли боржник повинен сплатити грошові кошти, але неправомірно не сплачує їх) також урегульовані законодавством. У випадках, коли боржник порушив умови договору, прострочивши виконання грошового зобов`язання, за частиною першою статті 1050 ЦК України застосуванню у таких правовідносинах підлягає положення статті 625 цього Кодексу.
За наведеним у цій статті регулюванням відповідальності за прострочення грошового зобов`язання на боржника за прострочення виконання грошового зобов`язання покладається обов`язок сплатити кредитору на його вимогу суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Проценти, встановлені статтею 625 ЦК України, підлягають стягненню саме при наявності протиправного невиконання (неналежного виконання) грошового зобов`язання.
З ухваленням рішення Херсонським міським судом Херсонської області 16.02.2021 року у справі №766/5769/20 про відшкодування збитків в порядку регресу на користь позивача, правовідносини між сторонами не припинилися та тривають до моменту фактичного виконання рішення суду.
Судом встановлено, що рішення суду відповідач не виконав, отже у позивача наявне право на стягнення з відповідача відповідно до статті 625 ЦК України трьох процентів річних та інфляційних втрат унаслідок прострочення виконання грошового зобов`язання, що виникло на підставі рішення суду.
Враховуючи, що в цій справі деліктні правовідносини трансформувалися в зобов`язальні пов`язані із стягненням грошових коштів на підставі рішення суду, яке відповідачем не виконано, позивач правомірно та з підстав визначених законом просить суд стягнути з відповідача трьох процентів річних та інфляційних втрат виходячи із загальної заборгованості у розмірі 46 598,40 грн. (35 000,00 грн. завдані збитки в порядку регресу + судові втрати, які складаються із судового збору у розмірі 840,80 грн. та витрат на правову допомогу у розмірі 10 757,60 грн.).
Разом з тим, згідно з пунктом 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Указом Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, в подальшому його дія неодноразово продовжувалася.
Отже, з огляду на вищевказані положення пункту 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в частині стягнення трьох процентів річних та інфляційних втрат за період з лютого 2021 року по лютий 2022 року у розмірі 1 424, 76 грн. та 4 971,53 грн. відповідно.
Визначаючи суми до стягнення трьох відсотків річних та інфляційних втрат суд виходить з наступних розрахунків:
Індекс інфляції за березень 2021 року - 101,7 %, квітень 2021 року - 100,7 %, травень 2021 року - 101,3 %, червень 2021 року - 100,2 %, липень 2021 року - 100,1 %, серпень 2021 року = 99,8 %, вересень 2021 року - 101,2 %, жовтень 2021 року - 100,9 %, листопад 2021 року - 100,8 %, грудень 2021 року - 100,6 %, січень 2022 року - 101,3 %, лютий 2022 року - 101,6 %.
Загальний відсоток інфляції розраховується шляхом множення усіх показників інфляції за відповідний період.
Отже, сукупний індекс інфляції за період з березня 2021 року по 23 лютого 2022 року включно становить 1,1066889.
Сума інфляції розраховується за формулою: сума боргу х процент інфляції - сума боргу.
Таким чином, інфляційні втрати відповідно до суми заборгованості у розмірі 46 598,40 грн. за період з березня 2021 року по 23 лютого 2022 року складають 4 971,53 грн (46 598,40 х 1,1066889 - 46 598,40).
Розрахунок трьох процентів річних здійснюється за формулою: Сума санкції = С x 3 x Д : 365 : 100, де С - сума заборгованості, Д - кількість днів прострочення.
За період з 16.02.2021 року по 23 лютого 2022 року три проценти річних складають 1 424,76 грн, з яких: з 16 лютого 2021 року по 23 лютого 2022 року 1 424,76 грн (46 598,40 х 3 х 372 : 100 : 365).
В частині ж розміру стягнення трьох процентів річних та інфляційних втрат за період з 24 лютого 2022 по 07.02.2024 року позовні вимоги задоволенню не підлягають, як такі що не відповідають вимогам закону.
З викладених обставин позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.
V. Заходи забезпечення позову (заяви).
Заходи забезпечення позову (заяви) судом не застосовувалися.
VI. Розподіл судових витрат між сторонами.
Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
За статтею 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, у разі задоволення позову судові витрати покладаються на відповідача.
Відповідно до квитанції №6С67-780К-АА28-Х00Т від 08.02.2024 року позивачем при зверненні до суду сплачено судовий збір у розмірі 1 211,20 грн.
В цій справі позивач заявив позов про стягнення трьох процентів річних та інфляційних втрат в загальному розмірі 24 225,76 грн. та сплатив судовий збір в сумі 1 211,20 грн., однак суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог і стягнення з відповідача на користь позивача трьох процентів річних у розмірі 1 424,76 грн. та інфляційних втрат у розмірі 4 971,53 грн., що разом складає 6 396,29 грн., тобто 26,4 % від ціни позову (6 396,29 грн х 100 : 24 225,76 грн).
Тому судові витрати, понесені ОСОБА_1 на сплату судового збору за подання позовної заяви, підлягають відшкодуванню відповідачем на користь позивача пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а саме в сумі 319,76 грн (1 211,20 грн х 26,4 %).
Також встановлено, що позивач звертаючись до суду, просив стягнути з відповідача витрати на правову допомогу у розмірі 18 250,00 грн.
Відповідно до положень частини першої, пункту 1 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Згідно ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
За змістом ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини.
Разом із тим, чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.
За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) вказано, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
Системний аналіз наведених норм права дає підстави вважати, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги підлягає доказуванню в суді.
У постанові Об`єднаної палати Верховного Суду від 03.10.2019 року у справі №922/445/19 висловлено правову позицію, згідно з якою розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.
При визначенні суми відшкодування понесених особою витрат на професійну правничу допомогу суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їх дійсності та необхідності), а також критерію розумності їх розміру, виходячи із конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Витрати на правничу допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правничу допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесені витрати на правничу допомогу, а саме: надано договір на правничу допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення.
На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги, документи, що свідчать про оплату витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (наприклад, квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження або інший розрахунковий документ). При цьому, матеріали справи повинні містити докази на підтвердження виконаних об`ємів робіт, їх кількості та видів.
В підтвердження обґрунтованості понесення витрат на професійну правничу допомогу стороною позивача до матеріалів справи долучено:
- договір про надання правової (правничої) допомоги №2007/23 від 20.07.2023 року укладений між Адвокатським об`єднанням «НДК Смарт Партнерз» в особі керуючого партнера Хобти Юрія Михайловича та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 ;
- додаткову угоду до договору про надання правової (правничої) допомоги №2207/23 від 20.07.2023 р., від 31.12.2023 р;
- додаткову угоду №9 від 07.02.2024 року акт приймання-передачі правової (правничої) допомоги до договору про надання правової (правничої) допомоги №2207/23 від 20.07.2023 р.;
- квитанцію до прибуткового касового ордера №_0702/24 від 07.02.2024 р. про сплату ФОП ОСОБА_1 18 250,00 грн.
Частиною першою статті 19 ЦПК України встановлено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.
Стороні, на користь якої ухвалено рішення за правилами цивільного судочинства, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено (ч. 1 ст. 141 ЦПК України).
З урахуванням часткового задоволення позовних вимог з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення в рахунок відшкодування витрат на правову допомогу 4 818,00 грн. (18 250,00 грн х 26,4 %).
Керуючись ст. 16, 1187 ЦК України, ст. 2, 76, 81, 89, 133, 139, 141, 258, 259, 263-265, 268, 274-279, 354, 355 ЦПК України, суд,-
Позовні вимоги фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , місцезнаходження: не встановлено, адреса для листування: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_3 , місце реєстрації зазначене позивачем як останнє відоме: АДРЕСА_3 ) про стягнення суми інфляційних втрат та 3% річних задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_3 , місце реєстрації зазначене позивачем як останнє відоме: АДРЕСА_3 ) на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , місцезнаходження: не встановлено, адреса для листування: АДРЕСА_1 ) в рахунок виконання грошового зобов`язання 3% річних в розмірі - 1 424,76 грн. та інфляційні втрати у розмірі 4 971,53 грн.
Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_3 , місце реєстрації зазначене позивачем як останнє відоме: АДРЕСА_3 ) на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , місцезнаходження: не встановлено, адреса для листування: АДРЕСА_1 ) в рахунок відшкодування судового збору 319,76 грн.
Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_3 , місце реєстрації зазначене позивачем як останнє відоме: АДРЕСА_3 ) на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , місцезнаходження: не встановлено, адреса для листування: АДРЕСА_1 ) в рахунок відшкодування витрат на правничу допомогу 4 818,00 грн.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України.
Згідно загального порядку оскарження, дане рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Херсонського апеляційного суду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Відомості про учасників справи згідно п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України:
Позивач: фізична особа-підприємець ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , місцезнаходження: не встановлено, адреса для листування: АДРЕСА_1 ;
Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_3 , місце реєстрації зазначене позивачем як останнє відоме: АДРЕСА_3 .
Повний текст рішення складено 11.08.2025 року.
СуддяЄ. М. Булах