УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 568/1308/25

Провадження № 2-о/568/65/25

20 серпня 2025 р. м.Радивилів

Суддя Радивилівського районного суду Рівненської області Троцюк В.О.,

вирішуючи питання про відкриття провадження у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа орган опіки та піклування Радивилівської міської ради про визнання фізичної особи недієздатною, встановлення над нею опіки та призначення опікуна,

встановив:

Заявник ОСОБА_1 , звернувся до суду із заявою, в якій просить визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , недієздатним, встановити над ним опіку та призначити заявника опікуном.

Ознайомившись зі змістом заявлених вимог та проаналізувавши матеріали, додані до заяви, судом встановлено наступне.

За приписами п.3 ч.2 ст.19 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку окремого провадження.

Відповідно до ч.3 ст.294 ЦПК України, справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду.

Заява про визнання особи недієздатною повинна відповідати як загальним вимогам, передбаченим у ст.ст.175, 177 ЦПК України, так і спеціальним, які містяться у ст.297 ЦПК України.

Згідно з ч. 3 ст. 296 ЦПК України заяву про визнання фізичної особи недієздатною може бути подано членами її сім`ї, близькими родичами, незалежно від їх спільного проживання, органом опіки та піклування, закладом з надання психіатричної допомоги.

Процесуальною правосуб`єктністю на подання заяви про визнання особи недієздатною наділені не всі родичі такої особи, а лише члени сім`ї, у тому числі близькі родичі (частина третя статті 296 ЦПК України). Близькі родичі це фактично особи, які мають особливі права та обов`язки через тісні стосунки між собою (постанова Верховного Суду 28 лютого 2024 року у справі № 372/3474/21).

Частинами другою - четвертою статті 2 СК України визначено, що Сімейний кодекс України регулює сімейні особисті немайнові та майнові відносини між бабою, дідом, прабабою, прадідом та внуками, правнуками, рідними братами та сестрами, мачухою, вітчимом та падчеркою, пасинком. Сімейний кодекс України регулює сімейні особисті немайнові та (або) майнові відносини між іншими членами сім`ї, визначеними у ньому. Сімейний кодекс України не регулює сімейні відносини між двоюрідними братами та сестрами, тіткою, дядьком та племінницею, племінником і між іншими родичами за походженням.

Відповідно до частин другої та четвертої статті 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

У заяві ОСОБА_1 не вказує ступеня спорідненості з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , стосовно якого ставиться питання визнання недієздатним. Однак, з наданих свідоцтв про народження ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 вбачається, що ОСОБА_2 є сином тітки заявника, тобто його двоюрідним братом.

Згідно з абзацом п`ятим пункту 6 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 3 червня 1999 року № 5-рп/99 у справі про офіційне тлумачення терміна «член сім`ї» членами сім`ї є, зокрема особи, які постійно з ним мешкають і ведуть спільне господарство. До таких осіб належать не тільки близькі родичі (рідні брати, сестри, онуки, дід і баба), але й інші родичі чи особи, які не перебувають з особою у безпосередніх родинних зв`язках (брати, сестри дружини (чоловіка); неповнорідні брати і сестри; вітчим, мачуха; опікуни, піклувальники, пасинки, падчерки й інші).

Аналіз чинного цивільного законодавства, яке регулює такі питання та дає можливість стверджувати, що двоюрідні брати не віднесені законом саме до близьких родичів, і такими їх вважати підстав немає.

Аналогічна правова позиція, викладена у постанові Верховного Суду від 11.06.2019 у справі № 130/2391/18 (номер провадження 61-1307 св 19). У зазначеній справі, за аналогічних правових відносин, відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 185 ЦПК України заяву було повернуто як таку, що подано особою, яка не має процесуальної дієздатності.

Обов`язковими умовами для визнання їх членами сім`ї, крім спільного проживання, є: ведення спільного господарства, тобто наявність спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівля майна для спільного користування, участь у витратах та утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин.

Отже, законодавство не передбачає вичерпного переліку членів сім`ї та визначає критерії, за наявності яких особи складають сім`ю. Такими критеріями віднесення до кола членів однієї сім`ї є спільне проживання (за винятком можливості роздільного проживання подружжя з поважним причин і дитини з батьками), спільний побут і взаємні права й обов`язки осіб, які об`єдналися для спільного проживання.

Статтею 55 ЦК України визначено, що опіка та піклування встановлюються з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов`язки.

Згідно з частиною першою статті 60 ЦК України суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування.

Відповідно до частини четвертої та п`ятої статті 63 ЦК України опікун або піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника. Фізичній особі може бути призначено одного або кількох опікунів чи піклувальників.

ОСОБА_1 у своїй заяві вказує, що здійснює постійний догляд за ОСОБА_2 , який потребує стороннього догляду, та в зв`язку з цим перебуває на обліку в управлінні соціального захисту населення Дубенської РДА.

Однак, достатніх доказів того, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 мають спільне проживання, спільний побут і взаємні права й обов`язки осіб матеріали заяви не містять. Тому, підстав стверджувати, що вони є членами однієї сім`ї немає.

Окрім того, суду не надано жодного доказу звернення заявника до органу опіки та піклування, задля з`ясування останнім всіх обставин життя ОСОБА_2 , виявлення всіх можливих осіб, які б могли бути опікунами та долучення акту про умови проживання ОСОБА_2 в колі певної родини однією сім`єю.

Відтак, заявник не входить до суб`єктного складу осіб, визначеного ч.3 ст.296 ЦПК України, яким законом надано право на звернення до суду із заявою про визнання недієздатним ОСОБА_2 .

Аналогічна позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 лютого 2024 року у справі №372/3474/21.

Крім того, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 лютого 2024 року у справі №372/3474/21 зроблено висновок і про те, що спільне проживання заявника з особою, над якою заявник бажає здійснювати опіку, протягом виконання роботи по догляду за останнім, не має ознак сімейних відносин між ними.

В ст. 294 ЦПК України передбачено, що справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені розділом ІV ЦПК України.

Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 185 ЦПК України заява повертається у випадку, коли заяву подано особою, яка не має процесуальної дієздатності, не підписано або підписано особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не вказано.

На підставі вищевикладених мотивів та норм закону, враховуючи, що до суду звернулася особа, яка за положеннями ч. 3 ст. 296 ЦПК України не наділена таким правом, тобто, не має процесуальної дієздатності, позовна заява підлягає поверненню заявнику.

При цьому повернення заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Керуючись ст.ст. 185, 259-261, 294, 296, 353, 354 ЦПК України,

ухвалив:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа орган опіки та піклування Радивилівської міської ради про визнання фізичної особи недієздатною, встановлення над нею опіки та призначення опікуна - повернути заявнику.

Повернення заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Копію ухвали про повернення заяви у справі направити заявнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала суду може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення шляхом подання апеляційної скарги до суду Рівненського апеляційного суду.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя В.О. Троцюк