ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/7336/25 Справа № 216/4794/24 Суддя у 1-й інстанції - Ковтун Н. Г. Суддя у 2-й інстанції - Бондар Я. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 серпня 2025 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Бондар Я.М.

суддів Зубакової В.П., Остапенко В.О.

секретар судового засідання Лідовська А.А.

сторони

заявник- Військова частина НОМЕР_1

заінтересовані особи: ОСОБА_1 , Перша Криворізька Державна нотаріальна контора Дніпропетровської області,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження, в режимі відеоконференції цивільну справу за апеляційною скаргою Військової частини НОМЕР_1 на ухвалу Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 09 травня 2025 року про залишення без розгляду заяви, постановлену суддею Ковтун Н.Г. у м.Кривому Розі Дніпропетровської області, (відомості про дату складення повного судового рішення відсутні),

УСТАНОВИВ

До Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області на підставі ухвали Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 05.07.2024 року надійшла цивільна справа №216/4794/24 за заявою Військової частини НОМЕР_1 , заінтересована особа: ОСОБА_1 , заінтересована особа: Перша Криворізька Державна нотаріальна контора Дніпропетровської області про визнання особи безвісно відсутньою для розгляду за підсудністю.

Представник Військової частини НОМЕР_1 звернулася до суду з вищевказаною заявою, в якій просила суд визнати військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривого Рогу, Дніпропетровської області зниклим безвісти за особливих обставин у зв`язку із збройним конфліктом, воєнними діями, тимчасовою окупацією частини території України з 02 вересня 2014 року.

Ухвалою суду від 13 вересня 2024 року прийнято заяву до розгляду та відкрито провадження у справі.

07 жовтня 2024 року представник військової частини НОМЕР_1 подав заяву про уточнення вимог, в якій просив визнати військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривого Рогу, безвісти відсутнім з 02 вересня 2014 року.

Ухвалою суду від 03 лютого 2025 року судом прийнято уточнену позовну заяву.

Представник заінтересованої особи Ангелін І.І. заявив клопотання про залишення заяви без розгляду, з огляду на те, що як вбачається зі змісту заяви про визнання особи безвісті відсутньою, вона подана з метою здійснення відповідних кадрових рішень, а близьким родичам військовослужбовця оформити пенсію у зв`язку з втратою годувальника та інші соціальні виплати. Отже, судове рішення впливатиме на особисті майнові права заінтересованих осіб та зниклої особи, а не лише самого заявника, що враховуючи категоричне заперечення матері зниклого військовослужбовця, однозначно свідчить про наявність спору про право.

Ухвалою Саксаганського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 09 травня 2025 року задоволено заяву представника заінтересованої особи адвоката Ангеліна Івана Ігоровича про залишення заяви без розгляду.

Заяву Військової частини НОМЕР_1 , заінтересована особа: ОСОБА_1 , заінтересована особа: Перша Криворізька Державна нотаріальна контора Дніпропетровської області про визнання особи безвісно відсутньою залишено без розгляду.

Роз`яснено заявнику право звернення з позовом на загальних підставах.

Військова частина НОМЕР_1 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на незаконність оскаржуваної ухвали суду першої інстанції, яка постановлена з порушенням норм процесуального права, просить її скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

При цьому, скаржник зазначає, що судом першої інстанції не в повній мірі встановлені обставини справи, які свідчать про відсутність відомостей про перебування особи понад 10 років, утому числі за місцем проживання.

Вказує, що на підставі наявних у справі доказів, які були отримані військовою частиною від державних органів, наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 14.05.2024 №2855 «Про результати службового розслідування» статус військовослужбовця ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 був змінений на зниклий безвісті з 02 вересня 2014 року.

Заявник зазначає, що статус зниклого безвісті солдата ОСОБА_2 підтверджується наданим суду ОСОБА_1 витягом з єдиного реєстру осіб, зниклих безвісті за особливих обставин від 20.11.2023, тобто, виходячи з норм діючого законодавства, військовослужбовець вже набув статусу особи, що зникла безвісті за особливих обставин. Враховуючи те, що з дня зникнення військовослужбовця ОСОБА_2 минуло більше 10 років, а члени його сім`ї не звертаються до суду для визнання їх родича безвісті відсутнім, то військова частина НОМЕР_1 як заінтересована особа може звернутися до суду з такою заявою.

Скаржник зазначає, що заява, яка була подана військовою частиною в порядку окремого провадження відповідає загальним правилам щодо змісту і форми позовної заяви, встановленим ст.175 ЦПК України, так і вимогам щодо її змісту, передбаченим для тієї чи іншої справи окремого провадження (статті 297, 302, 300-3, 306, 311, 318, 321, 330, 335, 340, 344, 348 ЦПК України), про що було зазначено в ухвалі Саксаганського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 13 вересня 2024 року про прийняття заяви до розгляду та відкриття провадження у справі.

Заявник наголошує на тому, що із заяви військової частини не вбачається наявність спору про право у цій справі, оскільки заява про визнання фізичної особи безвісті відсутньою, ніяким чином не може впливати на права й обов`язки інших зацікавлених осіб, й тому такий спір не може вирішуватись лише в порядку позовного провадження, як зазначено в оскаржуваній ухвалі суду від 09 травня 2025 року.

Скаржник зазначає, що визнання судом ОСОБА_2 безвісно відсутнім, дозволить заявнику здійснити відповідні кадрові рішення, а близьким родичам військовослужбовця оформити пенсію у зв`язку з втратою годувальника та інші соціальні виплати.

У відзиві на апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 , представник заінтересованої особи ОСОБА_1 адвокат Ангелін І.І., посилаючись на законність і обґрунтованість оскаржуваної ухвали суду першої інстанції просить залишити її без змін, а апеляційну скаргу без задоволення. Вказує, що суд першої інстанції зробив обґрунтований та належний висновок про те, що подана заява про визнання особи безвісті відсутньою не підлягає судовому розгляду в окремому провадженні, оскільки за встановлених у цій справі обставин існує спір про право, який має вирішуватись в порядку позовного провадження.

Заслухавши суддю доповідача, вислухавши думку представника заінтересованої особи Ангеліна І.І., який заперечував проти задоволення апеляційної скарги військової частини НОМЕР_1 з викладених у відзиві підстав, просив оскаржувану ухвалу суду першої інстанції залишити без змін, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, заявлених вимог, відзиву на апеляційну скаргу за наявними у справі матеріалами, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

За змістом заяви військової частини НОМЕР_1 про визнання особи безвісно відсутньою суд першої інстанції встановив, що така заява подана заявником з метою здійснення відповідних кадрових рішень та оформлення близьким родичам військовослужбовця пенсії у зв`язку з втратою годувальника й інших соціальних виплат.

Суд першої інстанції, залишаючи заяву військової частини НОМЕР_1 без розгляду дійшов висновку, що подана заява про визнання особи безвісті відсутньою не підлягає судовому розгляду в окремому провадженні, оскільки за встановлених у цій справі обставин існує спір про право , який має вирішуватися в порядку позовного провадження, оскільки рішення у вказаній справі вплине на права як заявника, так і заінтересованої особи, яка заперечує проти заявлених вимог, тобто наявний спір про право.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду, так як їх суд першої інстанції дійшов на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилались, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтвердженими тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Частиною 1 ст.293 ЦПК України визначено, що окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Перелік юридичних фактів, що підлягають встановленню в судовому порядку, наводиться у ч.1 ст.315 ЦПК України, який не є вичерпним.

Згідно з ч.2 ст.315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо за законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Аналіз наведених положень закону приводить до висновку, що суттєвою ознакою окремого провадження є безспірність розглядусправи.

При цьому, суд, розглядаючи заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, не встановлює нових фактів, а лише підтверджує наявність або відсутність таких фактів у разі неможливості заявником одержати або відновити документ, що посвідчує даний факт.

В порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; встановлення факту не пов`язується із наступним вирішенням спору про право.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в пункті 1 постанови № 5 від 31.03.1995 року "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" (із змінами внесеними згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України № 15 від 25.05.1998 року) в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо:

- згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян;

- чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення

- заявник не має можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення;

- встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Таким чином, поняття «спір про право» пов`язане виключно з порушенням, оспоренням або невизнанням, а також недоведенням суб`єктивного права, при якому існують конкретні особи, які перешкоджають в реалізації права. При відсутності цих елементів не може бути й спору про право.

Відповідно до ч.6 ст.294 ЦПК України якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

Суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду (ч.4 ст.315 ЦПК України).

Судом встановлено, що між учасниками справи фактично виник спір про право, наявності або відсутності правових передумов для визнання військовослужбовця Військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , безвісно відсутнім з 02 вересня 2014, в той час коли заінтересована особи ОСОБА_1 , яка є матір`ю військовослужбовця ОСОБА_2 , заперечує проти встановлення такого факту та наполягає на тому, що її син ОСОБА_2 перебуває у полоні держави-агресора, що підтверджено витягом з інформаційної системи з питань поводження з військовополоненими, відповідно до якого ОСОБА_2 утримується в Макіївській колонії №97 на тимчасово окупованій частині Донецької області, а тому вищенаведені обставини підлягають доказуванню саме під час розгляду справи в порядку позовного провадження, можуть бути встановлені на підставі наданих сторонами доказів, з дотриманням принципу змагальності і не можуть бути вирішені у порядку окремого провадження, шляхом вирішення заяви про встановлення факту, що має юридичне значення.

З урахуванням викладеного, суд першої інстанції дійшов вірного висновку щодо залишення заяви без розгляду із роз`ясненням заявнику, що він має право подати позов на загальних підставах.

Доводи, викладені в апеляційні скарзі, фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою з висновками суду по їх оцінці. Проте, відповідно до вимог ст.89 ЦПК України, оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів діючим законодавством не передбачена. Судом першої інстанції повно та всебічно досліджені обставини справи, перевірені письмові докази та надано їм належну оцінку.

Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свободзобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Отже, вирішуючи спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджуються письмовими доказами.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального законодавства, у зв`язку із чим апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - залишенню без змін.

Дніпровським апеляційним судом під час відкриття провадження по справі було враховано клопотання військової частини про відстрочення сплати судового збору у розмірі 3 028 грн до ухвалення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином, колегія суддів стягує з Військової частини НОМЕР_1 на користь держави, відстрочений при подачі апеляційної скарги судовий збір у розмірі 3 028 гривні 00 копійок.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, Дніпровський апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 09 травня 2025року залишити без змін.

Стягнути з з Військової частини НОМЕР_1 на користь держави судовий збір у розмірі 3 028 (три тисячі двадцять вісім) гривень 00 (нуль) копійок.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 20 серпня 2025 року.

Головуючий:

Судді: