Справа № 354/768/25
Провадження № 2/354/436/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 серпня 2025 року м. Яремче

Яремчанський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої судді Ковалюк О.М.,

за участю секретаря судового засідання Лук`янова О.С.,

представника позивача - адвоката Ридай Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Яремче цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості

в с т а н о в и в:

Адвокат Ридай Н.В., який діє в інтересах ОСОБА_1 , звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за борговою розпискою, в якій просить суд стягнути з відповідачки на його користь суму заборгованості за розпискою від 03.05.2022 у розмірі 150 000,00 грн та 6 000,00 Євро та понесені судові витрати.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 03 травня 2022 року він уклав з ОСОБА_2 договір позики у формі розписки, згідно якої вона отримала від ОСОБА_1 в борг грошові кошти в сумі 150 000,00 грн та 6 000,00 євро із зобов`язанням повернути йому зазначену суму до 03.05.2024.

Оскільки у розписці зазначені: сторони зобов`язання (позикодавець та позичальник), грошова сума, яку відповідач зобов`язується повернути позивачу, дата повернення грошових коштів та особистий підпис позичальника, вважає, що між сторонами було досягнуто згоди стосовно всіх істотних умов договору позики і така розписка свідчить про його укладення відповідно до вимог ст. 1046 ЦК України.

Зазначає, що розписка від 03.05.2022 є підтвердженням виникнення зобов?язань ОСОБА_2 перед ОСОБА_3 .

Після отримання коштів відповідачка грошових коштів не повернула, на неодноразові звернення позивача з приводу повернення коштів не реагує, тому він змушений звернутися до суду з відповідним позовом про стягнення з відповідачки боргу та сплачений судовий збір, який сплачено при зверненні до суду.

Ухвалою від 26.05.2025 відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити за правилами загального позовного провадження з викликом сторін.

05.06.2025 відповідачка надіслала до суду відзив на позовну заяву, в якому визнає отримання грошових коштів. Повідомляє, що у зв?язку із повномасштабним вторгненням російської федерації на територію України, а також сімейними обставинами, які склались в її родині, зокрема скрутним фінансовим становищем, вона не мала можливості повернути позичені кошти ОСОБА_4 до визначеної дати, яка вказана в розписці, а саме до 03.05.2024.

Вказує, що між нею та позивачем було досягнуто домовленості щодо відстрочення погашення заборгованості, яка виникла на підставі розписки до 01.08.2025, однак всупереч досягнутої домовленості, позивач звернувся до суду з даним позовом, відтак заявлені вимоги вважає передчасними та такими, що не можуть бути задоволені судом.

10.06.2025 ухвалою суду закрито підготовче провадження у даній справі та призначено її до судового розгляду по суті.

В судове засідання позивач не з`явився, його представник - адвокат Ридай Н.В. в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Вважає, що розписка написана з дотриманням основних критеріїв, передбачених чинним законодавством, строк повернення коштів настав, доказом неповернення боргу є наявність у позивача оригіналу розписки, звернув увагу суду, що відповідачка в позові визнала факт отримання коштів та їх неповернення.

Відповідачка ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилась, хоча про дату, час і місце судового засідання була повідомлена належним чином. У відзиві на позовну заяву у зв`язку з сімейними обставинами просила суд проводити судові засідання у даній справі без її участі.

Вивчивши матеріали справи, надані позивачем докази, оглянувши в судовому засіданні оригінал розписки, дослідивши докази всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши всі обставини справи, суд дійшов таких висновків.

Згідно з ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи, і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи, або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Суд встановив, що 03 травня 2022 року ОСОБА_2 власноручно написала та підписала розписку про те, що нею отримано у борг від ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 150000,00 (сто п`ятдесят тисяч) грн та 6 000,00 (шість тисяч) євро, які зобов`язалася повернути до 03 травня 2024 року (а.с.14 на звороті). Даний факт відповідачкою визнається у відзиві на позовну заяву від 05.06.2025.

Зі змісту дослідженого судом оригіналу розписки неможливо встановити, з якою метою позичальниці передавалися грошові кошти. Представник позивача стверджував, що кошти надавалися на здійснення позивачкою підприємницької діяльності.

Згідно з випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань № 69 від 24.04.2025 ОСОБА_2 з 01.06.2021 зареєстрована як фізична особа-підприємець (а.с. 7).

05.03.2025 позивач направив ОСОБА_2 письмову вимогу про оплату заборгованості, що підтверджується матеріалами справи (а.с.6, 8).

На час розгляду справи в судом, боргове зобов?язання в сумі 150 000,00 грн та 6 000,00 євро ОСОБА_2 не виконане, що не заперечується відповідачкою та підтверджується наявністю оригіналу розписки від 03.05.2022 у ОСОБА_1 .

Згідно з ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно з ст. 1046-1047 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.01.2019 у справі № 464/3790/16-ц викладено висновок про те, що за своїми правовими ознаками договір позики є реальним, одностороннім (оскільки, укладаючи договір, лише одна сторона ? позичальник зобов`язується до вчинення дії (до повернення позики), а інша сторона ? позикодавець стає кредитором, набуваючи тільки право вимоги), оплатним або безоплатним правочином, на підтвердження якого може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який боржник видає кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей. Досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, а також надавати оцінку всім наявним доказам і залежно від установлених результатів, робити відповідні правові висновки.

Цивільний кодекс України не встановлює обмежень щодо використання розписки в цивільних відносинах, передбачаючи лише випадки, коли розписці надається правопідтверджувальне значення в окремих видах цивільних відносин. У разі якщо складається боргова розписка, це є доказом факту отримання грошових коштів.

В цивільному праві при аналізі правової природи розписки у позикових відносинах йдеться про те, що розписка є замінником письмової форми правочину, яка свідчить про додержання вимоги закону про письмову форму правочину.

Якщо наявний факт існування розписки, у якій позичальник чітко зазначає про отримання коштів, скріплює її своїм підписом, така розписка свідчить про реальний характер договору позики, що узгоджується з правовою позицією, висловленою Верховним Судом у постанові від 08.04.2021 у справі № 500/1755/17.

У постанові Верховного Суду від 29 червня 2021 року у справі № 201/11388/17, провадження № 61-12383св19, зроблено висновок про те, що розписка як документ, що підтверджує боргове зобов`язання, має містити умови отримання позичальником у борг грошей із зобов`язанням їх повернення та дати отримання коштів.

Частиною 1 статті 1049 ЦК України встановлено, що за договором позики позичальник зобов`язаний повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором.

Відповідно до ст. 525 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і одностороння відмова від зобов`язання не допускається.

Згідно із ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Аналізуючи долучену позивачем до матеріалів справи розписку, судом встановлено, що розписка написана власноручно відповідачкою, тобто факт укладення договору і отримання нею коштів за договором підтверджено належним (письмовим) доказом та не заперечується ОСОБА_2 .

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідачка не довела і в матеріалах справи відсутні докази, які б підтверджували факт виконання нею своїх зобов`язань з повернення грошових коштів у строк, встановлений за домовленістю сторін.

Таким чином, встановлено, що відповідачка свої зобов`язання за договором позики не виконала і не повернула позикодавцю позичені у нього кошти у сумі та в строк, які визначений договором (згідно з розпискою).

Одним із елементів належного виконання зобов`язання є його виконання у валюті, погодженій сторонами, що відповідає вимогам ч. 1 ст. 526, ч. 1 ст. 627 ЦК України. Такий підхід до розуміння правової природи іноземної валюти як валюти зобов`язання є усталеним в судовій практиці (постанови Великої Палати Верховного Суду від 16.01.2019 в справі № 373/2054/16, від 09.11.2021 в справі № 320/5115/17).

Враховуючи, що судом встановлено факт укладення між сторонами договору позики одночасно в іноземній та в національній валютах, й факт існування боргового зобов`язання та його невиконання відповідачкою, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позовних вимог в повному обсязі та стягнення з ОСОБА_2 на користь позивача основної суми боргу згідно з розпискою.

Витрати зі сплати судового збору згідно з приписами ч. 1 ст. 141 ЦПК України покладаються на відповідачку у повному обсязі.

Керуючись ст. .2, 12, 13, 76, 81, 141, 258, 259, 263-265 ЦПК України,

у х в а л и в:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму заборгованості за розпискою від 03.05.2022 у розмірі 150 000,00 (сто п`ятдесят тисяч) гривень та 6 000,00 (шість тисяч) євро, що згідно з курсом валют, встановленим Національним банком України, еквівалентно 277 800,00 грн основного боргу.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору у розмірі 4 397 (чотири тисячі триста дев`яносто сім) гривень 76 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржено до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повне найменування учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , місце реєстрації проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідачка: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , місце реєстрації проживання: АДРЕСА_2 .

Головуюча суддя: Оксана КОВАЛЮК