Провадження №2-н/523/3093/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" серпня 2025 р.

Суддя Пересипського районного суду міста Одеси Кисельов В.К., розглянувши заяву ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якої діє ОСОБА_1 , про видачу судового наказу про стягнення за вимогою про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітніх дітей,

ВСТАНОВИВ:

До суду через систему «Електронний суд» надійшла аява ОСОБА_1 про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання двох дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , дитина-інвалід з дитинства, у твердій грошовій сумі 300 євро щомісячно з перерахунком у гривні за курсом НБУ на день платежу починаючи з дня подання позову і до досягнення молодшою дитиною повноліття (а для старшої дитини-інваліда до 23 років у разі навчання).

Після надходження цивільної справи, суддю визначено автоматизованою системою документообігу суду, відповідно до ст.ст. 14, 33 ЦПК України.

Питання, пов`язані із видачою судового наказу, врегульовано у розділі ІІ ЦПК України. Отже, при вирішенні питання щодо можливості видачі судового наказу, суд керується положеннями вказаного розділу ЦПК України.

Відповідно до ч.1 ст. 160 ЦПК України, судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу.

Крім того, ч. 3 ст. 19 ЦПК України встановлює, що наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.

Вимоги до змісту заяви про видачу судового наказу наведені ст. 163 ЦПК України.

Так., в п.2ч.2ст.163 ЦПК України вказвано, що у заяві повинно бути зазначено 2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) заявника і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України заявника та боржника, реєстраційний номер облікової картки платника податків заявника та боржника (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта заявника та боржника (для фізичних осіб - громадян України), а також інші дані, якщо вони відомі заявнику, які ідентифікують боржника, відомості про наявність або відсутність електронного кабінету.

Пунктом 4,5 частини 1 статті 161 ЦПК України встановлено, що судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб; заявлено вимогу про стягнення аліментів на дитину у твердій грошовій сумі в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб;.

Проаналізувавши матеріали поданої заяви, співставивши їх із вимогами у вищезазначених статтях, суд дійшов висновку, що наявні підстави для відмови у видачі судового наказу, зважаючи на наступне.

Однак ОСОБА_1 на порушення вимог ст.163 ЦПК України, взагалі не вказано боржника, його ідентифікуючих даних та адреси

Крім того, всупереч вимогам ст.161 ЦПК України, ОСОБА_1 заявлена вимога про стягнення аліментів в грошовій сумі в розмір 300 євро щомісячно з перерахунком у гривні за курсом НБУ на день платежу, що порушую вимоги щодо розміру стягуваних паліментів. Також суд звертає увагу заявниці, що вимога про стягнення аліментів до досягнення дитиною 23-х років не розглядається в порядку наказного провадженні.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 177 ЦПК України у разі подання до суду позовної заяви та документів, що додаються до неї в електронній формі, позивач зобов`язаний додати до позовної заяви доказ надсилання листом з описом вкладення іншим учасникам справи копій поданих до суду документів.

Так, зазначений позов поданий до суду в електронному вигляді, електронною поштою та сформований в системі «Електронний суд».

Відповідно до вимог ч.1,4,5 ст.14 ЦПК України у судах функціонує Єдина судова інформаційно-телекомунікаційна система. Єдина судова інформаційно-телекомунікаційна система відповідно до закону забезпечує обмін документами (надсилання та отримання документів) в електронній формі між судами, між судом та учасниками судового процесу, між учасниками судового процесу, а також фіксування судового процесу і участь учасників судового процесу у судовому засіданні в режимі відеоконференції. Суд направляє судові рішення, судові повістки, судові повістки - повідомлення та інші процесуальні документи учасникам судового процесу на їхні офіційні електронні адреси, вчиняє інші процесуальні дії в електронній формі із застосуванням Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи в порядку, визначеному цим Кодексом та Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему.

Згідно вимог ч.7ст.43 ЦПК України, у разі подання до суду в електронній формі заяви по суті справи, зустрічного позову, заяви про збільшення або зменшення позовних вимог, заяви про зміну предмета або підстав позову, заяви про залучення третьої особи, апеляційної скарги, касаційної скарги та документів, що до них додаються, учасник справи зобов`язаний надати доказ надсилання таких матеріалів іншим учасникам справи.

Такі документи в електронній формі направляються з використанням Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи або її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами, шляхом надсилання до електронного кабінету іншого учасника справи, а у разі відсутності в іншого учасника справи електронного кабінету чи відсутності відомостей про наявність в іншого учасника справи електронного кабінету - у паперовій формі листом з описом вкладення.

Разом з цим, в супереч вимог п. 2 ч. 1 ст. 177 ЦПК України, адвокатом /заявницею не надано доказів на підтвердження направлення аяви про видачу судового наказу з додатками боржнику, а також відсутні відомості про те, що він має особистий електронний кабінет.

На підставі вищевикладеного суддею встановлено, що подана заявником до суду заява про видачу судового наказу не відповідає обов`язковим вимогам щодо форми і змісту заяви про видачу судового наказу передбачені положеннями статті 163 ЦПК України.

Разом з тим, наслідки невідповідності поданої до суду заяви вимогам статті 163 ЦПК України врегульовані п.1 ч.1 ст.165 ЦПК України, відповідно до якої суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо зокрема заява подана з порушеннями вимог статті 163 цього Кодексу.

Приймаючи вищевикладене, суддя вважає за необхідне відмовити у видачі судового наказу за поданою до суду заявою про видачу судового наказу на підставі положень п.1 ч.1 ст.165 ЦПК України.

Згідно з ч. 1 ст. 166 ЦПК України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини першої статті 165 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

Частиною 2 статті 167 ЦПК України передбачено, що за результатами розгляду заяви про видачу судового наказу суд видає судовий наказ або постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу.

Відповідно до ч. 2 ст. 165 ЦПК України, про відмову у видачі судового наказу суддя постановляє ухвалу не пізніше десяти днів з дня надходження до суду заяви про видачу судового наказу.

Керуючись ст.ст. 14, 160-163,165, 167,177, 260,261,353 ЦПК України, суддя,

УХВАЛИВ:

Відмовити у видачі судового наказу за заявою ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якої діє ОСОБА_1 , за вимогою про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітніх дітей.

Роз`яснити стягувачеві, що відмова у видачі судового наказу не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому розділом ІІ ЦПК України, після усунення її недоліків.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку. На ухвалу протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення може бути подано апеляційну скаргу до Одеського апеляційного суду.

Суддя В.К. Кисельов