Справа № 950/3668/24
Номер провадження 2/950/141/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м.Лебедин

01 серпня 2025 року Лебединський районний суд Сумської області

в складі: головуючого судді Чхайло О. В.,

при секретарі судового засідання Сивоконь А.І.,

за участю: представника позивача Євтушенка Д.В., відповідача - ОСОБА_1 , представника відповідача Жалковського В.Ю.,

розглянувши матеріали цивільної справи за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з даним позовом, в якому просив стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором № 936189410 від 19.05.2021 у розмірі 24865,00 грн. При ухваленні рішення вирішити долю судових витрат, а саме стягнути з відповідача на відшкодування сплаченого судового збору 2422,40 грн. та витрат на професійну правничу допомогу 6000,00 грн.

Вимоги ТОВ «ФК «ЕЙС» мотивовані тим, що 19.05.2021 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідач уклали кредитний договір № 936189410 у формі електронного документа з використанням електронного підпису, право вимоги заборгованості за яким за факторинговими договорами спочатку перейшло до ТОВ «Таліон Плюс», потім до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс», а в подальшому до ТОВ «ФК «ЕЙС». Оскільки при укладенні кредитного договору між первісними кредиторами та ОСОБА_1 були узгоджені розмір позики, строк та умови кредитування, з якими позичальник погодився та підписав договір, але в подальшому свої зобов`язання порушив, зважаючи на те, що право грошової вимоги за цим договором на даний час належить ТОВ «ФК «ЕЙС», останнє вважає, що спірна заборгованість підлягає стягненню з відповідача у повному обсязі, а саме в розмірі 24865,00 грн., яка складається з наступного: 7000,00 грн. - заборгованість по кредиту; 17865,00 грн. - заборгованість по несплаченим відсотків за користування кредитом.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю з мотивів, наведених в позовній заяві та відповіді на відзив.

Наголошує на тому, що до матеріалів позову долучено всі наявні докази, які підтверджують зобов`язання відповідача за кредитним договором № 936189410 від 19.05.2021 та факт перерахування коштів на картковий рахунок боржника. Так само підтвердженим є те, що право вимоги заборгованості за вказаним договором перейшло в подальшому до ТОВ «ФК «ЕЙС».

Вважає такими, що не заслуговують на увагу твердження про те, що останнє не є неналежним позивачем, оскільки згідно з договором факторингу №28/1118-01 та додатковими угодами до нього, строк дії договору закінчується 31.12.2024. Відповідно до витягу з реєстру прав вимоги № 143 від 20.07.2021 до договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 (з урахуванням додаткових угод до нього) ТОВ «Таліон Плюс» отримало право вимоги до відповідача на загальну суму 15 688,00 грн. Реєстр прав вимоги, відповідно до якого відступлено право вимоги, укладено в межах дії договору факторингу №28/1118-01 та після укладення кредитного договору № 936189410 від 19.05.2021. Між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» укладено договір факторингу № 05/0820-01, строк дії якого, з урахуванням додаткових угод до нього, закінчується 30.12.2024. Відповідно до витягу з реєстру прав вимоги № 7 від 28.10.2021 до договору факторингу № 05/0820-01 від 05.08.2020 до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» перейшло право вимоги до відповідача на загальну суму 24865,00 грн. В подальшому, 28.10.2024 між ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та позивачем укладено договір факторингу № 2810/24/Е відповідно до умов якого ТОВ «ФК «ЕЙС» відступлено право грошової вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 936189410 від 19.05.2021. Таким чином, ТОВ «ФК «ЕЙС» отримало право вимоги від попередніх кредиторів належним чином та являється належним позивачем по справі.

Щодо тверджень представника ОСОБА_1 стосовно неповідомлення відповідача про відступлення права вимоги, зазначив, що не повідомлення боржника про відступлення права грошової вимоги не звільняє його від відповідальності за простроченим зобов`язанням.

Стосовно строків позовної давності, представник ТОВ «ФК «ЕЙС» зауважив, що позов подано в рамках строку такої давності, оскільки під час дії карантину, запровадженого у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, передбачені ст. 257, 258 ЦК України, спочатку були продовжені на строк дії такого карантину, а потім перебіг позовної давності, визначений нормами ЦК України, були зупинені на строк дії воєнного стану, введеного Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні». У зв`язку з цим строки давності за даними вимогами на час звернення ТОВ «ФК «ЕЙС» до суду не сплинули.

Таким чином, представник позивача вважає заперечення сторони відповідача такими, що не повинні братися судом до уваги.

Представник відповідача як у відзиві на позовну заяву та запереченні на відповідь на відзив, так і в судовому засіданні з заявленими позовними вимогами не згодився, посилаючись на те, що про наявність договорів факторингу та відступу права вимоги за кредитним договором № 936189410 від 19.05.2021 до ОСОБА_1 не зверталась жодна фінансова компанія з числа тих, які зазначені в позовній заяві. Про наявність заборгованості, нараховані відсотки за користування кредитними коштами та відступлення права вимоги він дізнався лише з позовної заяви ТОВ «ФК «ЕЙС». Поряд з цим у постанові Верховного Суду від 07.02.2018 року у справі № 2-2035/11 викладено висновок, що тлумачення статті 516, частини другої статті 517 Цивільного кодексу України свідчить, що боржник, який не отримав повідомлення про відступлення права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення боргу, а лише має право на сплату боргу первісному кредитору і таке виконання є належним. Аналогічний висновок зроблено Верховним Судом і у справі № 761/1543/20 від 23 лютого 2022 року, справа № 639/86/17 від 19 січня 2022 року, справа № 554/8549/15-ц від 14 липня 2021 року.

Також зазначає, що кредитний договір № 936189410 був укладений в той час, як перший договір факторингу № 28/1118-01 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліан Плюс» укладено ще 28.11.2018 року, права вимоги по якому неодноразово передавались, тобто договір кредиту укладено пізніше ніж договір передачі права вимоги за ним. Тому вважає, що позивачем не доведено факт отримання права грошової вимоги за кредитним договором від ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» до ТОВ «Таліон Плюс», та відповідно за послідовністю, до ТОВ «ФК «ЕЙС».

Окрім цього, сторона відповідача відзначає, що до моменту звернення позивача до суду з даним позовом минуло більше ніж три роки, тобто сплинув встановлений законом строк позовної давності, відлік якого розпочався з 19.06.2021.

З наведених підстав представник ОСОБА_1 просить відмовити в задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості за кредитним договором № 936189410 від 19.05.2021 повністю. В разі наявності підстав, застосувати до спірних правовідносин наслідки спливу позовної давності.

Відповідач доводи свого представника підтримав. У позовних вимогах ТОВ «ФК «ЕЙС» до нього просив відмовити.

Заслухавши представників сторін, відповідача, дослідивши письмові докази у справі, суд зазначає наступне.

Судовим розглядом встановлено, що 19.05.2021 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 936189410 у формі електронного документа (а.с. 59-61), відповідно до якого останній отримав кредит у загальному розмірі 7000 грн.

28.11.2018 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс», а 05.08.2020 між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» було укладено договори факторингу № 28/1118-01 та № 05/0820-01 (а.с. 15-18, 31-33) про відступлення прав вимоги, зазначених у відповідних реєстрах прав вимоги.

28.10.2024 ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «ФК «ЕЙС» уклали договір факторингу № 2810/24/Е (а.с. 78-81), відповідно до умов якого позивачу відступлено право грошової вимоги до боржників, зазначених в реєстрі боржників, в тому числі до відповідача за кредитним договором № 936189410 від 19.05.2021, витяг з реєстру боржників (а.с. 39-40).

Позивач зазначає, що ОСОБА_1 свої зобов`язання за кредитним договором не виконав, кредит своєчасно не повернув, у зв`язку з чим виникла заборгованість в загальному розмірі 24865,00 грн., яка складається з наступного: 7000,00 грн. - заборгованість по кредиту; 17865,00 грн. - заборгованість по несплаченим відсотків за користування кредитом.

На підтвердження зазначених розрахунків позивачем надано виписку з особового рахунку за кредитним договором № 936189410 від 19.05.2021 (а.с. 44), яка стороною відповідача не оспорюється.

Посилаючись на зазначене, позивач вважає, що ОСОБА_1 прострочив виконання грошового зобов`язання, а тому має сплати на користь ТОВ «ФК «ЕЙС», яке на даний час є правонаступником первісного кредитора, наявну заборгованість, з чим суд погоджується повністю та при ухваленні рішення зазначає таке.

Відповідно до ст. ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

За ч. 1 ст. 638 ЦК України істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 Цивільного кодексу України). До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору (ч. 2 ст. 1054 ЦК України).

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі ст. 1049 цього Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно ч. 1 ст. 1047 ЦК України, у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, договір позики укладається у письмовій формі незалежно від суми.

Відповідно до ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом.

Згідно зі ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Склад та порядок розміщення обов`язкових реквізитів електронних документів визначається законодавством. Електронний документ може бути створений, переданий, збережений і перетворений електронними засобами у візуальну форму. Візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для приймання його змісту людиною.

Згідно ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону.

Відповідно до ст. ст. 3, 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом, тобто даними в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

Із матеріалів справи вбачається, що між сторонами укладено договір в електронному вигляді, із застосуванням електронного підпису. При цьому відповідач через особистий кабінет на веб-сайті первісного кредитора подав заявку на отримання кредиту за умовами, які вважав зручними для себе, та підтвердив умови отримання кредиту, після чого первісний кредитор надіслав позичальнику одноразовий ідентифікатор, який відповідач використав для підтвердження підписання кредитного договору.

Факт укладення кредитного договору № 936189410 від 19.05.2021 стверджується відповідними письмовими доказами, наявними в матеріалах справи, а також не заперечується й стороною відповідача, представник якого у відзиві на позов (а.с. 110 на звороті) зазначає, що дійсно між ОСОБА_1 та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» укладено зазначений кредитний договір, за умовами якого відповідач на картковий рахунок, відкритий в АТ «Універсал Банк»/monobank, отримав грошові кошти в загальній сумі 7000 грн., двома траншами.

Поряд з цим суд не може погодитися з запереченнями представника відповідача про те, що ТОВ «ФК «ЕЙС» не є належним позивачем у справі бо сам кредитний договір № 936189410 від 19.05.2021 був укладений пізніше ніж укладено перший договір факторингу про відступлення права грошової вимоги, оскільки встановлено, що після укладення факторингових договорів № 28/1118-01 від 28.11.2018 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» і ТОВ «Таліон Плюс» та № 05/0820-01 від 05.08.2020 між ТОВ «Таліон Плюс» і ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» сторони зазначених правочинів уклали ряд додаткових угод (а.с. 21, 22-25, 27, 28, 36), якими строк дії договорів було продовжено.

Реєстри прав вимоги (а.с. 29-30, 37), відповідно до яких відступлено право вимоги, укладено в межах дії договорів факторингу № 28/1118-01, № 05/0820-01 та після укладення кредитного договору № 936189410 від 19.05.2021.

Таким чином, ТОВ «ФК «ЕЙС» являється належним позивачем, оскільки отримало право вимоги від попередніх кредиторів належним чином.

Не можна погодитися й з запереченнями представника ОСОБА_1 про те, що оскільки боржник не отримував повідомлення про відступлення права вимоги іншій особі, то він не зобов`язаний погашати борг ТОВ «ФК «ЕЙС».

Відповідно до статті 516 ЦК заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Згідно частини другої статті 517 ЦК боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні.

Тлумачення статті 516, частини другої статті 517 ЦК свідчить, що боржник, який не отримав повідомлення про відступлення права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення боргу, а лише має право на сплату боргу первісному кредитору і таке виконання є належним.

Аналогічний висновок зроблено і Верховним Судом України Зокрема, в постанові Верховним Судом України від 23 вересня 2015 року у справі № 6-979цс15 вказується, що «боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору і таке виконання є належним».

Судом встановлено, що боржник не сплачував заборгованість за кредитним договором ні новому, ні старому кредитору, внаслідок чого в останнього утворилася заборгованість. Тому суд вважає, що він зобов`язаний слати заборгованості на користь позивача, оскільки неповідомлення боржника про заміну кредитора не припиняє обов`язок погасити кредит.

Дослідивши та оцінивши всі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному та об`єктивному розгляді, виходячи із встановлених фактичних обставин справи, вимог чинного законодавства, суд дійшов висновку, що вимоги ТОВ «ФК «ЕЙС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором підлягають задоволенню повністю.

Щодо позовної давності, про застосування якої заявила сторона відповідача, то така до спірних правовідносин застосуванню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до статті 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

На підставі частини першої статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення (частина третя статті 267 ЦК України).

Як зазначає представник відповідача, з чим власне погоджується й сам суд, строк позовної давності почав відлік з 19.06.2021, оскільки кредитні кошти за договором № 936189410 від 19.05.2021 були надані відповідачеві строком на 30 днів від дати отримання кредиту позичальником, по закінченню якого кредитор набув право вимагати повернення суми боргу за таким договором.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19», спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 (зі змінами) було запроваджено карантин на всій території України з 12.03.2020. У подальшому термін дії карантину неодноразово продовжувався постановами Кабінету Міністрів України.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 30 березня 2020 року № 540-ІХ (далі - Закон України від 30 березня 2020 року № 540-ІХ) було внесено зміни до законодавчих актів та зазначено, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 ЦК України, продовжуються на строк дії такого карантину. Зокрема цим Законом розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України було доповнено пунктом 12, який містить вищезазначені положення. Указаний Закон України набрав чинності 02.04.2020.

У постановах Верховного Суду від 07.09.2022 у справі № 679/1136/21 та від 20.04.2023 у справі № 728/1765/21 зазначено, що у пункті 12 розділ Прикінцеві та перехідні положення ЦК України у редакції Закону України від 30 березня 2020 року № 540-ІХ перелічені всі статті цього Кодексу, які визначають строки позовної давності. І всі ці строки продовжено для всіх суб`єктів цивільних правовідносин на строк дії карантину у зв`язку із поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19).

Отже, в період дії Закону України від 30.03.2020 № 540-ІХ передбачений статтею 257 ЦК України загальний трирічний строк позовної давності у спірних правовідносинах ще не сплив та був продовжений на строк дії карантину, який відмінений з 24 год. 00 хв. 30.06.2023 на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 27.06.2023 № 651 «Про відміну на всій території України карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2.

Поряд з цим слід зазначити, що у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні» введено в Україні воєнний стан з 24.02.2022, строк дії якого неодноразово продовжувався та триває до цього часу.

17.03.2022 набув чинності Закон України від 15.03.2022 «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану», відповідно до якого розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено пунктом 19, а саме «У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії». 30.01.2024 набув чинності Закон України «Про внесення змін до Цивільного кодексу України щодо вдосконалення порядку відкриття та оформлення спадщини», яким п. 19 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України викладено в такій редакції: «19. У період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 2102-ІХ, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану.

Таким чином, підстав для застосування строків позовної давності суд не вбачає, оскільки запровадження на території України карантину і введення воєнного стану, припадають на період, коли ще строк позовної давності за вимогами ТОВ «ФК «ЕЙС» не закінчився та згідно закону був продовжений і зупинений.

Ухвалюючи рішення, суд також вирішує долю понесених позивачем витрат зі сплати судового збору в розмірі 2422,40 грн., підтвердження яких є платіжна інструкція (а.с. 84) та витрат на професійну правничу допомогу адвоката в розмірі 6000 грн., підтвердження яких є договір про надання правничої допомоги, додаткова угода, акт прийому-передачі наданих послуг (а.с. 45-46, 47-48, 49), які у повному обсязі покладає на відповідача, оскільки рішення ухвалено на користь ТОВ «ФК «ЕЙС» і вимоги останнього задоволені повністю.

При цьому слід зазначити, що з врахуванням характеру виконаної адвокатом роботи, принципів співмірності й розумності судових витрат, критерію реальності, виходячи з конкретних обставин справи, її складності, значимості вчинених адвокатом дій (надання послуг), розмір заявлених витрат не є завищеним та відповідає обсягу й складності виконаної представником роботи, а тому суд стягує з ОСОБА_1 кошти у заявленому позивачем розмірі.

Керуючись ст. ст. 2-5, 76-80, 258-259, 263-265 ЦПК України;

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія "ЕЙС" (02090, м. Київ, Харківське шосе, буд. 19, офіс 2005, ідентифікаційний код юридичної особи в ) заборгованість за кредитним договором № 936189410 від 19.05.2021 у розмірі 24865,00 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія "ЕЙС" (02090, м. Київ, Харківське шосе, буд. 19, офіс 2005, ідентифікаційний код юридичної особи в ЄДРПОУ: 42986956) понесені позивачем судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 2422,40 грн. та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 6000,00 грн.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сумського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 08.08.2025.

Суддя Олександр ЧХАЙЛО