Справа № 696/778/25
Провадження № 2/696/329/25
20 серпня 2025 року м. Кам`янка
Кам`янський районний суд Черкаської області у складі:
головуючої судді Білопольської Н.А.,
за участі секретаря судового засідання Бондарь Д.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Кам`янка в порядку спрощеного позовного провадження, з повідомленням (викликом) сторін, цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «САНФОРД КАПІТАЛ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -
18 червня 2025 року ТОВ «САНФОРД КАПІТАЛ» звернулося до Кам`янського районного суду Черкаської області з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості в розмірі 41 966,28 грн через неналежне виконання відповідачем умов кредитного договору.
Після укладення кредитного договору банк свої зобов`язання виконав і перерахував на банківський поточний рахунок позичальника грошові кошти в сумі 28 599,70 грн.
У подальшому позичальник виконав свої зобов`язання з повернення суми кредиту разом з процентними платежами лише частково. Позичальник сплатив банку лише 17 219,16 грн. Останній платіж проведено 18 грудня 2019 року. Строк, на який було надано кредит за договором, складав 30 місяців та сплив 18 березня 2021 року. Після закінчення строку кредиту кредитор не здійснював нарахування процентів за користування кредитними коштами, не нараховував штрафні санкції та комісії.
Оскільки відповідач не виконує умови кредитного договору, позивач просить суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі та стягнути з відповідача заборгованість в розмірі 41 966,28 грн, яка складається із заборгованості за основним боргом в сумі 18 322,75 грн; заборгованості за нарахованими та несплаченими відсотками в сумі 19 271,36 грн; інфляційних втрат в сумі 3 315,41 грн та трьох процентів річних в сумі 1 056,76 грн, а також судові витрати, які складаються із судового збору в сумі 2 422,40 грн, на оплату поштового зв`язку в сумі відповідно до розрахункового документа про оплату послуг поштового зв`язку, на оплату професійної правничої допомоги адвоката 7200,00 грн.
Ухвалою судді Кам`янського районного суду Черкаської області від 24 червня 2025 року відкрито провадження, справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи.
У позовній заяві представник позивача Маслюженко М.П. позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить розгляд справи проводити без його участі, не заперечує щодо ухвалення судом заочного рішення.
Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, хоча про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, відповідно до вимог ст. 128 ЦПК України, шляхом направлення судової повістки на адресу зареєстрованого місця проживання відповідача та шляхом розміщення оголошення на офіційному сайті судової влади, клопотання від нього про розгляд справи у порядку загального позовного провадження, відзиву на позовну заяву та заперечень щодо позовних вимог до суду не надходило.
Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити заочне рішення, у зв`язку з неподанням відповідачем відзиву, неявкою його в судове засідання без поважних причин та відсутністю заперечень позивача щодо заочного розгляду справи, що відповідає положенням ч. 1 ст. 280 ЦПК України.
Враховуючи, що в судове засідання учасники справи не з`явились, у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, що мають істотне значення для її розгляду і вирішення по суті, дійшов наступного висновку.
Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини.
Крім того, відповідач ОСОБА_1 18 вересня 2018 року підписав Паспорт споживчого кредиту, в якому викладені умови надання відповідачу кредиту, які є аналогічними умовам, які викладені у кредитному договорі (а.с. 47).
Водночас 18 вересня 2018 року ОСОБА_1 підписав додаток до Паспорта споживчого кредиту, в якому сторони погодили графік щомісячних платежів за кредитним договором (а.с. 48).
16 листопада 2023 року року між АТ «Ідея Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «СОНАТІ» був укладений договір факторингу № 16/11-23, у відповідності до умов якого ТОВ «Фінансова компанія «СОНАТІ» набуло права грошової вимоги до боржників (а.с. 27 (на звороті) - 34).
Відповідно до Реєстру боржників № 1 до договору факторингу № 16/11-23 від 16 листопада 2023 року ТОВ «ТОВ «Фінансова компанія «СОНАТІ» набуло права грошової вимоги, в тому числі і до відповідача ОСОБА_1 (а.с. 37-38).
29 грудня 2023 року ТОВ «Фінансова компанія «СОНАТІ» уклало з ТОВ «САНФОРД КАПІТАЛ» договір факторингу № 29/12-23, у відповідності до умов якого ТОВ «САНФОРД КАПІТАЛ» набуло права грошової вимоги до боржників (а.с. 21 (на звороті) - 27).
Відповідно до Реєстру боржників № 1 до договору факторингу № 29/12-23 від 29 грудня 2023 року ТОВ «САНФОРД КАПІТАЛ» набуло права грошової вимоги до відповідача ОСОБА_1 на суму 37 594,11 грн (а.с. 35 на звороті).
Згідно розрахунків, наданих позивачем, заборгованість відповідача перед банком за кредитом за ст. 625 ЦК України за період з 19 березня 2021 року по 23 лютого 2022 року становить: інфляційні втрати 3 315,41 грн, три проценти річних 1 056,76 грн (а.с. 52).
Таким чином, дані спірні правовідносини виникли з договору кредиту й договорів факторингу і позивач доводить, що має місце неналежне виконання зобов`язань позичальником.
Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Згідно з ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до ст. 1082 ЦК України передбачено, що боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом.
Згідно з правовою позицією Верховного Суду України, викладеною у постанові від 23 вересня 2015 року по справі № 6-979цс15, боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору. Неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі.
Як передбачено ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Таким чином, право вимоги за кредитним договором, укладеним між первісним кредитором ПАТ «Ідея Банк», перейменованим на АТ «Ідея Банк», та ОСОБА_1 , перейшло до ТОВ «САНФОРД КАПІТАЛ».
Суд звертає увагу, що відповідач не надав суду жодного альтернативного розрахунку заборгованості за кредитним договором чи доказів відсутності такої.
Оскільки відповідач взятих на себе зобов`язань по поверненню кредитних коштів не виконав в строки, передбачені договором, чим порушив вимоги вказаного договору, суд, оцінюючи усі докази, що є у справі, в їх сукупності, вважає необхідним позов в частині стягнення основного боргу та заборгованості по відсотках задовольнити.
Щодо заявленої вимоги про стягнення інфляційних втрат та трьох процентів річних, суд зазначає наступне.
Статтею 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Разом з тим, заявляючи зазначену вимогу, позивачем не враховано положення п. 15 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України, відповідно до якого у разі прострочення позичальником у період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби COVID-19, або/та у тридцятиденний строк після дня завершення дії такого карантину виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від обов`язків сплатити на користь кредитодавця (позикодавця) неустойку, штраф, пеню за таке прострочення.
Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19», прийнятої відповідно до ст. 29 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб», на усій території України встановлений карантин з 12 березня 2020 року, який, у свою чергу, постановами Кабінету Міністрів України був неодноразово продовжений (від 25 березня 2020 року № 338, від 20 травня 2020 року № 392, від 22 липня 2020 року № 641, від 26 серпня 2020 року № 760, від 13 жовтня 2020 року № 956, від 09 грудня 2020 року № 1236, від 17 лютого 2021 року № 104, від 21 квітня 2021 року № 405, від 23 лютого 2022 року № 229, від 27 травня 2022 року № 630, від 19 серпня 2022 року № 928).
Таким чином, наслідки невиконання цивільно-правових зобов`язань за кредитними договорами змінились. Зокрема, боржники за такими договорами звільняються від оплати штрафу, пені, трьох відсотків річних, інфляційних втрат та іншої відповідальності.
Постановою Кабінету Міністрів України від 27 червня 2023 року № 651 відмінено з 24 години 00 хвилин 30 червня 2023 року на всій території України карантин, встановлений з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2.
Отже, з аналізу вищевказаних норм вбачається, що неустойка та інші платежі, як захід відповідальності, за період включно із 12 березня 2020 року і на період дії карантину та тридцятиденний строк після його припинення або скасування, не нараховуються за кредитними договорами (договорами позики) і підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем) (на відміну від мораторію, який передбачає лише відстрочення).
Таким чином, вимоги позивача про стягнення з відповідача 3 315,41 грн інфляційних втрат та 1 056,76 грн трьох процентів річних за період з 19 березня 2021 року до 23 лютого 2022 року є необґрунтованими та не відповідають приписам п. 15 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, відтак задоволенню не підлягають.
Щодо заявлених позивачем судових витрат, що складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, суд зазначає наступне.
За правилами ст. 137 ЦПК України для цілей розподілу судових витрат на правничу допомогу адвоката враховуються: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.
Зазначене узгоджується з правовим висновком, наведеним у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду від 02 вересня 2020 року у справі № 329/766/18 (провадження № 61-6627св20).
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 зроблено висновок, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі.
Так, на підтвердження адвокатських повноважень та понесених позивачем витрат на правничу допомогу надано надано копії таких документів: 1) договір про надання правничої допомоги № 1/04 від 01 квітня 2024 року, укладений між ТОВ «САНФОРД КАПІТАЛ» та адвокатським об`єднанням «АЛЬЯНС ДЛС», з додатками із зазначенням реєстру боржників та визначенням вартості послуг, актом приймання-передачі послуг з правничої допомоги (а.с. 13-18); 2) ордер на надання правничої допомоги серії АЕ № 1310920 від 01 квітня 2024 року до договору про надання правничої допомоги № 1/04 від 01 квітня 2024 року (а.с. 8); 3) свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серії ДП № 3332 від 28 квітня 2017 року (а.с. 8 (на звороті)).
У постанові від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) Велика Палата Верховного Суду зазначила, що за результатами аналізу частини третьої статті 141 ЦПК України можна виділити такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.
У додатковій постанові Верховного Суду від 08 вересня 2021 року у справі № 206/6537/19 (провадження № 61-5486св21) зазначено, що, попри волю сторін договору визначати розмір гонорару адвоката, суд не позбавлений права оцінювати заявлену до відшкодування вартість правничої допомоги на підставі критеріїв співмірності, визначених частиною четвертою статті 137 ЦПК України.
Таким чином, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
З огляду на характер правовідносин у цій справі, суд дійшов висновку, що витрати позивача на професійну правничу допомогу підлягають частковому задоволенню у розмірі 3 000,00 грн, оскільки витрати саме на вказану суму є співмірними зі складністю цієї справи, наданим адвокатом обсягом послуг, відповідають критерію реальності таких витрат та розумності їхнього розміру.
Вимога про відшкодування витрат на оплату послуг поштового зв`язку задоволенню не підлягає, оскільки у прохальній частині позову не зазначено суму вказаних витрат, а суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом.
Окрім того, суд зазначає, що із квитанції АТ «УКРПОШТА» № 2487 від 17 червня 2025 року (а.с. 42 на звороті) не вбачається, що витрати поштового зв`язку в сумі 4 315,00 грн сплачені позивачем саме щодо відповідача ОСОБА_1 .
Як вбачається із матеріалів справи, позивачем при зверненні до суду було сплачено судовий збір в сумі 2422,40 грн.
На підставі ст.ст. 512, 626, 627, 1048, 1054, 1055, 1056-1, 1077, 1078, 1081 ЦК України, керуючись ст.ст. 12, 19, 89, 141, 259, 263-265, 280-282, 352, 354, 355 ЦПК України, суд, -
у х в а л и в :
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «САНФОРД КАПІТАЛ» про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.
Стягнути із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «САНФОРД КАПІТАЛ» витрати за надання правничої допомоги в сумі 3 000 (три тисячі) грн 00 коп.
Стягнути із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «САНФОРД КАПІТАЛ» сплачений судовий збір в сумі 2 170 (дві тисячі сто сімдесят) грн 02 (дві) коп.
В решті позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «САНФОРД КАПІТАЛ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Заочне рішення може бути оскаржене безпосередньо до Черкаського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а якщо заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, учасник справи має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільним процесуальним кодексом України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Відомості про учасників справи згідно з п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України:
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 .
Суддя Н.А. Білопольська