Справа № 953/1880/25
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
11 серпня 2025 року м. Кривий Ріг
Покровський районний суд міста Кривого Рогу у складі головуючої судді Швець М. В.; за участі секретаря судового засідання Майданик М. Є., розглянувши у спрощеному позовному провадженні з викликом сторін позовну заяву ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «БІЗНЕС ПОЗИКА» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, встановив таке.
Процесуальні дії по справі.
До суду звернулася представник позивача Сімчук Я. В. Суд виніс ухвалу про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, призначив розгляд справи на 25.06.2025, а потім - на 11.08.2025.
В судові засідання сторони та/або їх представники не з`явилися, хоча повідомлялися належним чином. Представник позивача у позовній заяві розгляд справи просила проводити за відсутності позивача, просила задовольнити позовні вимоги, проти заочного розгляду не заперечувала.
На електронну адресу суду 11.06.2025 надійшов лист з електронної пошти «ІНФОРМАЦІЯ_1» з таким змістом: «Бажаю здоров`я, я ОСОБА_1 , не можу з`явитися до судового засідання, так як захищаю державу, знаходжусь на передовій Донецького напрямку». Суд не бере до уваги таку заяву/клопотання, так як лист не засвідчений електронним кваліфікованим підписом, будь-які додатки до листа, в тому числі документи, що дійсно посвідчують особу - відсутні.
25.06.2025 судом було частково задоволено клопотання позивача про витребування доказів. На виконання ухвали суду АТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК» 01.07.2025 надіслав витребувані документи.
Оскільки всі учасники справи не з`явилися, згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
На підставі ч. 1, 2 ст. 280 ЦПК України наявні підстави для винесення судом заочного рішення. Суд скористався своїм правом, обумовленим ч. 6 ст. 259 ЦПК України, та відклав складання повного тексту рішення.
Позивач заявив про стягнення заборгованості за Договором № 485780-КС-001 про надання кредиту від 16.01.2024 року у розмірі 43 436,38 грн станом на 08.02.2025 та судових витрат у розмірі 2 422,40 грн судового збору.
Позов обґрунтував таким. 16 січня 2024 року ТОВ «Бізнес Позика» направлено відповідачу ОСОБА_1 пропозицію (оферту) укласти договір про надання кредиту, яку відповідач 16 січня 2024 року прийняв і ТОВ «Бізнес Позика» направило йому через телекомунікаційну систему одноразовий ідентифікатор, тому 16 січня 2024 року між ТОВ «Бізнес Позика» та ОСОБА_1 укладено Договір № 485780-КС-001 про надання кредиту шляхом обміну електронними повідомленнями, який підписаний у порядку, визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», а саме одноразовим ідентифікатором. За умовами договору відповідач отримав від позичальника ТОВ «Бізнес Позика» грошові кошти у розмірі 10 000,00 гривень, на засадах строковості, поворотності, платності. ТОВ «Бізнес Позика» свої зобов`язання за договором кредиту виконало, надало відповідачу грошові кошти у визначеному договором розмірі шляхом перерахування на банківську картку позичальника № НОМЕР_1 , котру позичальник вказав в особистому кабінеті. Відповідач не виконав зобов`язання за Договором, у зв`язку з чим станом на 08.02.2025 утворилася заборгованість в сумі 43 436,38 гривень, у тому числі заборгованість за тілом кредиту 10 000,00 гривень, заборгованість по процентах у розмірі 31 936,38 гривень, заборгованість по комісії у розмірі 1 500,00 гривень, яку позивач просить стягнути з відповідача на його користь, а також сплачений судовий збір у розмірі 2 422,40 гривень.
Відповідач своїм правом на подання відзиву тощо не скористався.
Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Оцінка аргументів сторін та висновки суду.
16 січня 2024 року о 06:56 год між ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» та відповідачем укладено Договір № 485780-КС-001 про надання кредиту (споживчий кредит), який відповідач підписав електронним підписом (а. с. 19-33, далі - «Договір»).
Кредитний договір між сторонами було укладено в електронній формі. За умовами Договору кредитор надав боржнику кредит у сумі 10 000,00 грн строком на 24 тижні (тобто до 02.07.2024), за яким передбачено застосування стандартної процентної ставки за кредитом 2,00% на день та зниженої - 1,15288411 %. Знижена процентна ставка застосовується у разі, якщо позичальник дотримується узгодженого графіку платежів (зазначений в п. 3.2.3. Договору) або повертає кредит достроково; інакше - застосовується стандартна процентна ставка (п. 3.2.2. Договору). Комісія за надання кредиту становить 1 500,00 грн (п. 2.5 Договору). Відповідно до п. 3.1 Договору, кредитодавець зобов`язався протягом трьох робочих днів з дня укладення договору надати позичальнику кредит шляхом безготівкового переказу коштів на поточний (картковий) рахунок позичальника, який відповідає банківській платіжній картці, наданій позичальником. Відповідно до п. 7 даного договору позичальник підтверджує, що він ознайомлений з Договором про надання кредиту та Правилами, текст яких розміщено на сайті Кредитодавця https:// bizpozyka.com/, повністю розуміє всі умови, їх зміст, суть, об`єм зобов`язань та погоджується неухильно дотримуватись їх, та, відповідно, укладає Договір.
Паспорт споживчого кредиту також підписаний відповідачем 16.01.2024 о 06:55 год (до укладення кредитного договору, а. с. 16-18), містить умови, аналогічні умовам, викладеним у самому Договорі.
Підтвердження щодо здійснення переказу грошових коштів (а. с. 37) разом з витребуваною за клопотанням позивача судом випискою про рух коштів від АТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК», (а. с. 81-82) підтверджують обставину перерахування 16.01.2024 о 10:16 позивачем 10 000,00 грн як кредитних коштів ОСОБА_1 , ІПН НОМЕР_2 відповідно до кредитного договору № 485780-КС-001 від 16.01.2024, на емітовану йому платіжну картку НОМЕР_1 .
Згідно із ст. 526 Цивільного кодексу України (далі за текстом рішення - ЦК) зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК, інших актів цивільного законодавства.
Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
За змістом ст. 634 ЦК договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
На підставі ст. 1054 ЦК за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
За ст. 1048 ЦК позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.
Згідно із ст. 1049 ЦК позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику в строк та в порядку, що встановлені договором.
На підставі ст. 610 ЦК порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.
Відповідно до ст. 625 ЦК боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Крім того суд вказує, що за п. 5 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Відповідно до змісту ч. 1-5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-комунікаційних системах.
За ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
На підставі ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Згідно із ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Відповідно до ч. 13 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Положеннями ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
За п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
На підставі абз. 2 ч. 2 ст. 639 ЦК якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
Отже, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст. 205, 207 ЦК).
Метою підписання договору є необхідність ідентифікації підписанта, підтвердження згоди підписанта з умовами договору, а також підтвердження цілісності даних в електронній формі. Якщо є електронна форма договору, то і підписувати його потрібно електронним підписом.
Отже, не кожна електронна правова угода вимагає створення окремого електронного договору у вигляді окремого електронного документа. Електронний договір можна укласти в спрощеній формі, а можна класично - у вигляді окремого документа.
Електронний підпис одноразовим ідентифікатором є комбінацією цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом.
При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення.
Аналогічна правова позиції була викладена Верховним Судом у постанові від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19.
Право нарахування комісії за надання кредиту обумовлене, крім самого Договору, ч. 2 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування». Зазначеною статтею визначено, що комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, включаються до загальних витрат за споживчим кредитом. Інформація про комісії має надаватися споживачу до укладення договору (ч. 2, 3 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування»), що і було зроблено шляхом ознайомлення відповідача з паспортом споживчого кредиту (а. с. 16-18).
Обставини укладення кредитного договору та отримання ОСОБА_1 грошових коштів як кредитних за таким договором від позивача - підтверджені позивачем (див. вище в цьому рішенні).
Отже, суд дійшов висновку про те, що відносини кредитування між позивачем та відповідачем виникли, та на рахунок відповідача були перераховані кредитні кошти.
Відповідно до розрахунку заборгованості, наданого позивачем та не спростованого відповідачем, довідки про стан заборгованості (а. с. 16), станом на 08.02.2025 заборгованість за Договором № 485780-КС-001 складає 43 436,38 гривень, яка складається з суми прострочених платежів по тілу кредиту - 10 000,00 гривень, суми прострочених платежів по процентах - 31 936,38 гривень, суми прострочених платежів за комісією - 1 500,00 гривень (а. с. 12-14).
Також, як свідчить Розрахунок заборгованості, станом на 08.02.2025, проценти нараховані кредитором за строк кредитування, визначений Кредитним договором, в розмірі, обумовленому сторонами під час укладення Договору, а саме за період з 16.01.2024 по 02.07.2024 року.
Однак оцінюючи встановлений Договором розмір процентів, суд враховує таке. Частиною 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» визначено, що максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %. Це положення було встановлене Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», який набрав чинності 23.12.2023. Згідно з указаним Законом Розділ IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування», доповнено пунктом 17 такого змісту: тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг", установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %". Отже, у період з 24.12.2023 до 22.04.2024 кредитодавець має право встановлювати денну процентну ставку в розмірі 2,5 %; в період з 23.04.2024 до 20.08.2024 - 1,5 %; в період з 21.08.2024 - 1%.
Цієї вимоги закону позивач під час нарахування процентів не дотримався в повній мірі.
Як свідчить наданий позивачем розрахунок заборгованості, в період з 16.01.2024 до 06.02.2024 застосовувалась знижена процентна ставка у вигляді 1,15288411 % (п. 2.4. Договору), тобто 115,29 грн/день, що склало 2 536,38 грн за весь вказаний період (22 дня). Отже, ці проценти нараховані правомірно.
В період з 07.02.2024 до 22.04.2024 нараховував проценти в розмірі 2,00 % (тобто 200 грн/день) щодня, що склало 76 днів. Отже, за цей період можуть бути стягнуті проценти в розмірі 15 200,00 грн (76 днів х 200 грн). Отже, ці проценти також нараховані правомірно.
Період з 23.04.2024 до 02.07.2024, протягом якого могли бути нараховані проценти в максимальному розмірі 1,5% (тобто 150 грн/день), складає 71 день. Нараховані за цей час проценти в розмірі 2% щодня (по 200 грн) мають бути перераховані та зменшені як такі, що нараховані всупереч вимогам закону. Отже, за цей період можуть бути стягнуті проценти в розмірі 10 650,00 грн (71 день х 150 грн).
Суд дійшов висновку про правомірність стягнення процентів у загальному розмірі 28 386,38 грн за весь період кредиту з 16.01.2024 до 02.07.2024. В цій частині вимога про стягнення процентів за користування кредитом належить до задоволення. В іншій частині стягнення процентів слід відмовити.
Отже, позовні вимоги ТОВ «Бізнес позика» слід задовольнити частково.
Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позов задоволений частково, судовий збір належить стягнути з відповідача пропорційно до задоволених вимог позивача - в розмірі 2 224,42 грн.
На підставі зазначеного, керуючись статтями 12, 13, 81, 133, 141, 142, 200, 223, 259, 263-265 ЦПК України, суд
Позовну заяву ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «БІЗНЕС ПОЗИКА» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «БІЗНЕС ПОЗИКА» заборгованість в розмірі 39 886,38 (тридцять дев`ять тисяч вісімсот вісімдесят шість грн 38 коп) грн, що складається з: 10 000,00 (десять тисяч грн 00 коп) грн - заборгованість за тілом кредиту; 28 386,38 грн (двадцять вісім тисяч триста вісімдесят шість грн 38 коп) грн - заборгованість за простроченими відсотками; 1 500,00 грн (одна тисяча п`ятсот грн 00 коп) грн - заборгованість за комісією.
В іншій частині позовних вимог - відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «БІЗНЕС ПОЗИКА» судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 2 224,42 ( дві тисячі двісті двадцять чотири грн 42 коп) грн.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано безпосередньо до Покровського районного суду міста Кривого Рогу протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів шляхом подачі апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не буде подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА», код 41084239, юридична адреса: м. Київ, бульвар Лесі Українки, 26, офіс 411;

Відповідач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 .

Повний текст рішення суду складено та підписано 21 серпня 2025 року.

Суддя: М. В. Швець