ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/7921/25 Справа № 215/958/25 Суддя у 1-й інстанції - Камбул М.О. Суддя у 2-й інстанції - Зубакова В. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 серпня 2025 року м.Кривий Ріг

Справа № 215/958/25

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Зубакової В.П.

суддів - Бондар Я.М., Остапенко В.О.

секретар судового засідання Матвійчук Ю.К.

сторони:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач Приватне акціонерне товариство «Північний гірничо-збагачувальний комбінат»,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, у порядку спрощеного позовного провадження, апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 на рішення Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 12 травня 2025 року, яке ухвалено суддею Камбул М.О. у місті Кривому Розі Дніпропетровської області та повне судове рішення складено 12 травня 2025 року, -

В С Т А Н О В И В :

У лютому 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до Приватного акціонерного товариства «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» (надалі - ПрАТ «ПівнГЗК») про стягнення моральної шкоди, заподіяної внаслідок ушкодження здоров`я.

В обґрунтування позову зазначив, що ОСОБА_1 на протязі багатьох років працював в умовах впливу шкідливих факторів, з них зокрема 14 років та 09 місяців, у період з 22.06.1970 по 01.04.1985, на дробильній фабриці на ПрАТ «ПівнГЗК» приймальником руди 5-го розряду, машиністом дробарок 6-го розряду, старшим машиністом дробарок 7-го розряду, дробильником 6-го розряду.

За час роботи на ПрАТ «ПівнГЗК», позивачем отримано хронічне професійне захворювання Дв. кохлеарний неврит з легким ст. зниження слуху(приглухуватість - 1ст.), пиловий бронхіт.

Наявність шкідливих фікторів для здоров`я на робочому місці дробильника на фабриці на ПрАТ «ПівнГЗК» підтверджується Санітарно-гігієнічної характеристики №Ф-2/3-410 від 09.06.1995.

Вина відповідача підтверджується, в тому числі, рішенням Тернівського районного суду 22.01.2013, у цивільній справі № 441/6272/12.

У березні 2024 позивач відчув різке погіршення стану здоров`я. Виражену задишку при мінімальному навантажені, ходьбі та у спокої, приступи задухи до 7/8 раз на добу, частіше сухий приступодібний кашель, рідше з утрудненим відходженням невеликої кількості слизовоговязкого харкотиння, біль у грудях та міжлопатковій ділянці, періодично виникаючий біль ниючого характеру за грудиною, запаморочення, головний біль, біль за ходом. хребта, яка посилювалась при поворотах та нахилах тулубу, болючість та обмеженість рухів у великих суглобах верхніх та нижніх кінцівок, відчуття оніміння в руках та ногах, утруднену ходу, кульгавість на ліву ногу, набряки гомілок, загальну слабкість, швидку втому,шум у голові та у вухах, зниження слуху на обидва вуха.

25.03.2024 року позивач був госпіталізований до стаціонару 1-го терапевтичного відділення ДУ "Український науково-дослідний інститут промислової медицини"

де було встановлено основний діагноз: 1. Хронічне обструктивне захворювання легень третьої-четвертої стадії (пиловий бронхіт третьої стаді, емфізема легень третьої стадії) група Е, загострення середнього ступеня важкості, ЛН третього ступеня, хронічне легеневе серце, НК-першої стадії, вібраційна хвороба першої другої стадії, з вираженим синдромом полірадикулонейропатії, з двобічна плечелопатковим періартрозом, ПФ другого ступеня, перифиричним двобічна сенсоневральна (нейросенсорна) приглухуватість третього ступеня з помірним зниженням слуху) за класифікацією ОСОБА_2 і Н.І. Пономарьової. Захворювання професійні. Супутній діагноз: Гіпертонічна хвороба другої стадії, ступінь два гіпертензивне серце, ангіопатія сітківки обох очей. ІХС: дифузний кардіосклероз, СН 2 Аст. Ризик 4. СКХ: мікроліти нирок, вторинний хронічний пієлонефрит, латентний перебіг, фаза нестійкої ремісії. ХНН-0-1 ст. Хронічний простатит, фаза нестійкої ремісії. Гіперплазія передміхурової залози. Клапанна недостатність вен нижніх кінцівок, ХВН 2 ст. ДЕП 2 ст. змішаного генезу. Розповсюджений остеохондроз з вегетативно-ірритатинним синдромом. Поліостеоартроз. Артефакія правого ока, лейкомія рогівки другого ступеня. Початкова катаракта лівого ока.

З вини відповідача ОСОБА_1 отримав важке, невиліковне профзахворювання, а саме яким називаються хвороби, виникнення яких пов`язане з певною трудовою діяльністю і впливом на організм конкретних несприятливих умов праці, так званих шкідливих виробничих чинників. До професійних хвороб належать насамперед хвороби, що виникають внаслідок безпосередньої дії на людей виробничих шкідливих факторів. Для шкідливих хімічних речовин встановлено гранично допустимі концентрації у повітрі робочої зони. За додержанням цих гігієнічних нормативів повинні стежити не тільки органи державного санітарного нагляду (санітарно-епідеміологічні станції), а й першу чергу, власник підприємства. Суворе дотримання гранично допустимих концентрацій хімічних речовин у повітрі робочої зони та рівнів шуму і вібрації, інших шкідливих для здоров?я чинників дає змогу запобігти виникненню професійних захворювань серед працівників. Власник підприємства не запобіг перевищенню ГДК запиленості повітря робочої зони позивача робочих місць, що і стало причиною отриманого його профзахворювання.

Внаслідок отримання професійного захворювання позивач не має змоги вести звичне життя, тому що змушений постійно перебувати на обліку у ЛПЗ, приймати ліки, відчуває задишку при незначному фізичному навантаженні, кашель сухий та з виділенням слизового харкотиння, важкість у грудній клітці, загальну слабкість, швидку втому, періодичний головний біль. Факт зазначених фізичних страждань документально підтверджується висновками спеціалістів. Настання негативних змін у його житті, окрім неможливості відновлення стану здоров?я, який він мав до виникнення професійного захворювання, обумовлений істотним погіршенням психологічного аспекту його життя. Через хворобу він не може належним чином слідкувати за побутом вдома, самостійно виконувати різні дії, які потребують фізичного навантаження у господарстві, доводиться робити його дружині, що викликає неприхований осуд з боку оточуючих. Приступами кашлю в місцях скупчення людей, у тому числі в громадському транспорті, звертає до себе з боку навколишніх, нездорову увагу. Змушений постійно в зв?язку з цим приймати знеболюючі ліки, користуватись інгалятором. Спостерігається значне зниження сили в руках, підвищена дратівливість, шум у вухах, погіршення сну, погіршення пам`яті, падіння зору. 3 2017 року позивач перебуває на обліку у обліку у терапевта, з 2020 на обліку у невропатолога. Через дратівливість, що з?явилася, погіршилися особисті взаємини з родичами, сусідами, змушений вести досить замкну спосіб життя.

Посилаючись на викладене, позивач просив стягнути з відповідача моральну шкоду, заподіяну ушкодженням його здоров`ю в розмірі 304 000,00 грн.

Рішенням Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 12 травня 2025 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про задоволення його позовних вимог, посилаючись на порушення судом норм процесуального права та невідповідність висновків суду обставинам справи.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом не було враховано, що заявлені позовні вимоги та обставини, якими позивач обґрунтовує позов, у даній цивільній справі та у справі №441/6272/12 не є тотожними. Так, у 2012 році позивач звертався до суду із позовом щодо стягнення моральної шкоди, заподіяної втратою професійної працездатності у розмірі 65%, тоді як на теперішній час йому встановлено втрату професійної працездатності у розмірі 85%, з 15 січня 2015 року. Тобто, позивачем заявлено вимоги щодо відшкодування моральної шкоди, у зв`язку із зміною розміру втрати професійної працездатності порівнято із розміром, виходячи із якого визначено розмір відшкодування при розгляді цивільної справи №441/6272/12. Даний позов заявлено саме з підстав прогресуючого захворювання, а тому посилання суду на ту обставину, що моральна шкода вже відшкодована позивачеві є хибним.

У відзиві на апеляційну скаргу, до яких додано докази надсилання копій відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи, відповідач ПрАТ «ПівнГЗК» зазначає, що оскаржуване судове рішення є законним та обґрунтованим, в процесі розгляду справи суд не порушив норм ні матеріального, ні процесуального права, а тому рішення суду слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Заслухавши суддю-доповідача, представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_3 , який підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити, представника відповідача ПрАТ «ПівнГЗК» - адвоката Рабко Т.О., яка заперечувала проти доводів апеляційної скарги та просила залишити її без задоволення, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог, доводів апеляційної скарги та відзиву на неї, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що рішенням Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22 січня 2013 року, по справі № 441/6272/12, яке набрало законної сили 05.02.2013, позов ОСОБА_1 до ПрАТ «ПівнГЗК» про відшкодування моральної шкоди було задоволено. Стягнуто з ПрАТ «ПівнГЗК» на користь ОСОБА_1 2 550,00 грн. моральної шкоди (а.с. 33-35).

Згідно медичного висновку Українського науково-дослідного інституту промислової медицини №711 від 18.04.2013 встановлено діагноз ОСОБА_1 та виявлено професійне захворювання: хронічне обструктивне захворювання легень третьої ст. (пиловий бронхіт третьої ст. емфізема легень третьої ст.) ЛН третього ст. Хронічне легеневе серце, НК-першого ст. (06.12.2001); нейросенсорна приглухуватість другого ст. (з помірним зниженням слуху) (04.07.1995); вібраційна хвороба 1-2 ст. з ВСП; двобічним плечолопатковим пері артрозом, ПФ першого-другого ст; периферичним ангіодистонічним синдромом з частими акроангіоспазмами рук (07.04.1998); захворювання професійні (діагноз вперше виявленого професійного захворювання) (а.с. 20-21).

Довідкою МСЕК від 15.01.2015 позивачу при повторному огляді встановлено другу групу інвалідності (а.с. 19).

До матеріалів справи позивачем додано виписки-епікризи із медичної карти від 28.03.2014, 03.11.2015, 07.11.2023, 09.04.2024, 11.11.2024, згідно яких ОСОБА_1 було встановлено основний діагноз: 1. Хронічне обструктивне захворювання легень третьої-четвертої стадії ( пиловий бронхіт третьої стаді, емфізема легень третьої стадії ) група Е, загострення середнього ступеня важкості, ЛН третього ступеня, хронічне легеневе серце, НК-першої стадії, вібраційна хвороба першої другої стадії, з вираженим синдромом полірадикулонейропатії, з двобічна плечелопатковим періартрозом, ПФ другого ступеня, перифиричним двобічна сенсоневральна ( нейросенсорна) приглухуватість третього ступеня з помірним зниженням слуху) за класифікацією ОСОБА_2 і Н.І. Пономарьової. Захворювання професійні. Супутній діагноз: Гіпертонічна хвороба другої стадії, ступінь два гіпертензивне серце, ангіопатія сітківки обох очей. ІХС: дифузний кардіосклероз, СН 2 Аст. Ризик 4. СКХ: мікроліти нирок, вторинний хронічний пієлонефрит, латентний перебіг, фаза нестійкої ремісії. ХНН-0-1 ст. Хронічний простатит, фаза нестійкої ремісії. Гіперплазія передміхурової залози. Клапанна недостатність вен нижніх кінцівок, ХВН 2 ст. ДЕП 2 ст. змішаного генезу. Розповсюджений остеохондроз з вегетативно-ірритатинним синдромом. Поліостеоартроз. Артефакія правого ока, лейкомія рогівки другого ступеня. Початкова катаракта лівого ока (а.с. 22, 23, 24-25, 26-27, 28-30).

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ПрАТ «ПівнГЗК» про стягнення моральної шкоди, суд першої інстанції виходив з того, що моральна шкода відшкодовується одноразово і питання щодо відшкодування ОСОБА_1 моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я на виробництві, вже вирішено рішенням Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 22 січня 2013 року, по справі № 441/6272/12, яке набрало законної сили.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, так як їх суд першої інстанції дійшов на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилались, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтвердженими тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Частиною першої ст. 237-1 КЗпП України передбачено відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі порушення його законних прав, що призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Відповідно до п.5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в правах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», оскільки питання про відшкодування моральної шкоди регулюються законодавчими актами, введеними у дію в різні строки, суду необхідно в кожній справі з`ясовувати характер правовідносин сторін і встановлювати, якими правовими нормами вони регулюються, чи допускає відповідне законодавство відшкодування моральної шкоди при даному виді правовідносин, коли набрав чинності законодавчий акт, що визначає умови і порядок відшкодуванню моральної шкоди у цих випадках, та коли були вчинені дії, якими заподіяно цю шкоду. Право на відшкодування шкоди настає з дня встановлення потерпілому МСЕК стійкої втрати професійної працездатності. У пункті 13 цієї Постанови роз`яснено, що відповідно до статті 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

Таким чином, право на відшкодування моральної шкоди виникає з моменту встановлення потерпілому МСЕК стійкої втрати професійної працездатності, а не кожного разу, коли змінюється розмір вже встановленого ступеню втрати професійної працездатності.

Верховний Суд у постанові від 16 січня 2019 року по справі №212/8298/17-ц (провадження № 61-31844св18) вказав, що підставою для збільшення розміру відшкодування є наявність інших виниклих професійних хвороб, а не загальне погіршення стану здоров`я із збільшенням відсотку втрати працездатності.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 працював на підприємстві відповідача з червня 1970 по квітень 1985, а саме 01.04.1985 був звільнений за власним бажанням (а.с.12, 13).

Рішенням Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 22 січня 2013 року, по справі № 441/6272/12, яке набрало законної сили 05.02.2013, було встановлено, що ОСОБА_1 перебував у трудових відносинах з відповідачем та працюючи на підприємстві відповідача отримав хронічні професійні захворювання: Дв. кохлеарний неврит з легким ст. зниження слуху (приглухуватість - 1ст.), вібраційна хвороба 1-го ст. із синдромом помірно-вираженої полірадікулоневропатіі і акроангіоспазмами рук. Пиловий бронхіт першої ст., емфізема легень першої ст., ЛН першого-другого ст., та що при первинному огляді 11.07.1990 позивачу встановлено 25% втрати професійної працездатності, який згодом збільшено.

Стягнуто ПрАТ «ПівнГЗК» на користь ОСОБА_1 2 550,00 грн. моральної шкоди, завданої ушкодженням на виробництві (а.с. 33-35).

З огляду на те, що судовим рішенням, яке набрало законної сили, вже вирішено питання про відшкодування моральної шкоди позивачу у зв`язку з втратою ним професійної працездатності, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що повторне стягнення моральної шкоди не передбачено, ані нормами ЦК України, ані нормами КЗпП УКрани, а тому позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Причини втрати працездатності, які слугували підставою для відшкодування моральної шкоди відповідно до рішення Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22 січня 2013 року, аналогічні тим, на які позивач посилався, звертаючись із зазначеним позовом до суду.

Доводи апеляційної скарги про те, що позов було заявлено у зв`язку з погіршенням стану здоров`я позивача ОСОБА_1 та збільшення ступеню втрати ним професійної працездатності, що, на думку позивача, є новими позовними вимогами, колегією суддів відхиляються, оскільки, як вбачається з Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22 січня 2013 року, по справі № 441/6272/12, розмір відшкодування моральної шкоди у сумі 2 550, 00 грн. було визначено судом з урахуванням погіршення стану здоров`я ОСОБА_1 , тобто ця обставина вже була врахована судом та не може бути підставою для повторного звернення до суду з вимогами про відшкодування моральної шкоди.

Отже, суд першої інстанціі вірно встановив, що позивачем отримано грошове відшкодування завданої йому моральної шкоди на підставі рішення Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22 січня 2013 року.

З урахуванням вищезазначених норм матеріального права та встановлених фактичних обставин справи, суд дійшов правильного висновку про відмову в задоволенні позовних вимог, оскільки подвійне стягнення моральної шкоди діючим законодавством не передбачено.

Фактично всі доводи, викладені в апеляційній скарзі, не можуть бути взяті до уваги колегією суддів, оскільки вони фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою з висновками суду по їх оцінці. Проте відповідно до вимог ст. 89 ЦПК України оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів учасниками справи діючим законодавством не передбачена. Судом першої інстанції повно та всебічно досліджені обставини справи, перевірені письмові докази та надано їм належну оцінку.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що вирішуючи спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджуються письмовими доказами.

За таких обставин, враховуючи вищевикладене, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 12 травня 2025 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному поряду безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 12 серпня 2025 року.

Головуючий:

Судді: