РІШЕННЯ

Іменем України

Справа № 621/4044/24

Провадження 2/621/250/25

14 серпня 2025 року м. Зміїв Харківської області

Зміївський районний суд Харківської області у складі:

головуючого - судді В. Філіп`євої,

секретаря судового засідання - А.Дроздова

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 ,

відповідач: ОСОБА_2 ,

відповідач: територіальна громада в особі Слобожанської селищної ради Чугуївського району Харківської області, представник Д.Діхтяр,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження за відсутності учасників цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , територіальної громади в особі Слобожанської селищної ради Чугуївського району Харківської області про визнання права власності у порядку спадкування за законом на частку земельної ділянки,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_3 звернулася до суду з позовною заявою, в якій просила визнати за нею в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , право власності на земельну ділянку з кадастровим номером :01:003:0192, площею 0,0883 га, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , яка належала спадкодавцю на праві спільної сумісної власності. Крім того, просила визначити їй в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , 13/25 частки у праві спільної сумісної власності вказаної земельної ділянки та визнати за нею, ОСОБА_1 , право власності на 13/25 частки земельної ділянки, кадастровий номер :01:003:0192, площею 0,0883 га, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Рух справи.

Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 01.11.2024 року відкрито провадження за позовною заявою та призначено справу до розгляду в порядку загального позовного провадження (а.с.30)

Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 22.04.2025 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті з повідомленням учасників про дату, час і місце судового розгляду.

Учасники справи в судове засідання не з`явилися.

Позивач в судове засідання не з`явилася, подала письмову заяву, в якій просила розглянути справу за її відсутності, наполягала на задоволенні позовних вимог.

Представник відповідача Слобожанської селищної ради Чугуївського району Харківської області Д.Діхтяр подав до суду письмову заяву, в якій просив розглянути справу за його відсутності та при ухваленні рішення покладався на розсуд суду. Відзиву на позов чи заперечень проти задоволення позовних вимог не подавав (а.с.33-35)

Відповідач ОСОБА_5 , який належним чином повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи, в тому числі шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті Судової влади України, повторно в судове засідання не з`явився, причини неявки не повідомив. З`являвся до суду для ознайомлення з матеріалами справи, однак в подальшому будь-яких заяв, зокрема - про відкладення розгляду справи чи відзиву на позов чи заперечень проти позовних вимог не подавав. (а.с.39-40)

Відповідно до частини 3 статті 211 Цивільного процесуального кодексу України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Згідно ч.1 статті 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Відповідно до частини 4 статті 223 Цивільного процесуального кодексу України, в разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).

Зважаючи на те, що всі особи, які беруть участь у справі в судове засідання не з`явилися, відповідно до частини 2 статті 247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Позиції сторін.

В обґрунтування позову зазначено, що позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є матір`ю ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Дочці ОСОБА_4 в порядку спадкування за заповітом належало 13/25 частки домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , яке складалося з: житлового будинку «А-1», житлового будинку «Б-1», сарая-літньої кухні літ. «В», сарая літ «Г», гаража літ «Д», погріба літ`Е», убиральні літ «Ж», літнього душу літ «З», огорожі № 1,2, колодязя № 3. На вказане спадкове майно ОСОБА_4 отримала Свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 26.11.2018 року, реєстровий номер 2190.

Другим співвласником вказаного домоволодіння є відповідач ОСОБА_2 .

Успадковане донькою домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , розташоване на земельній ділянці, кадастровий номер :01:003:0192, площею 0,0883 га, призначена для обслуговування житлового будинку і господарських будівель.

Право власності в порядку спадкування за заповітом на відповідну частку земельної ділянки донька не оформила, а тому на даний час власниками земельної ділянки, кадастровий номер :01:003:0192, площею 0,0883 га, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , є відповідач ОСОБА_2 та спадкодавець ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4

ІНФОРМАЦІЯ_2 дочка ОСОБА_4 померла, та заповіту на випадок своєї смерті не залишила. Позивач є єдиним спадкоємцем за законом після померлої доньки.

У встановлений законом строк позивач звернулася до приватного нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, однак нотаріусом було відмовлено позивачеві у видачі Свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку, кадастровий номер :01:003:0192, площею 0,0883 га, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки неможливо визначити склад (частку) майна в спільній сумісній власності.

Оскільки до складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент смерті, а до спадкоємців житлового будинку переходять право власності або право користування земельною ділянкою, необхідною для їх обслуговування, позивач має право на успадкування відповідної частини земельної ділянки, яку в свою чергу успадкувала її донька, однак юридично не оформила. В зв`язку з тим, що нотаріус позбавлена можливості видати позивачці правовстановлюючий документ на нерухоме майно (земельну ділянку), ОСОБА_1 змушена звернутися до суду за захистом своїх прав і інтересів, та просила визначити їй в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , 13/25 частки у праві спільної сумісної власності вказаної земельної ділянки та визнати за нею, ОСОБА_1 , право власності на 13/25 частки земельної ділянки, кадастровий номер :01:003:0192, площею 0,0883 га, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . (а.с.1 - 4)

Обставини, встановлені судом та письмові докази, досліджені в судовому засіданні.

Дослідивши доводи позовної заяви та письмові докази, що містяться в матеріалах справи, суд встановив наступне:

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується паспортом громадянина України серії НОМЕР_2 , виданим Зміївським РВ УМВСУ в Харківській області 10.07.1996 року (а.с.7- 9)

Згідно Свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 , виданого Генівською сільською радою Готвальдівського району Харківської області 17.05.1986 року, позивач є матір`ю ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , актовий запис № 17 від 17.05.1986 року. Батьком дитини записаний ОСОБА_7 (а.с.10)

Як вбачається з копії паспорту громадянина України серії НОМЕР_4 , виданого Зміївським РВ УМВСУ в Харківській області 09.07.2002 року, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_5 , з 12 травня 2011 року була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.11-12)

Згідно Свідоцтва про право на спадщину за заповітом, посвідченого приватним нотаріусом Зміївського районного нотаріального округу Харківської області Лещенко Л.В. за реєстровим номером 2190 (спадкова справа 99/2017), ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в порядку спадкування за заповітом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_6 , належала спадщина, яка складалася з 13/25 (тринадцять двадцять п`ятих) часток житлових будинків з надвірними будівлями, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.13)

Право власності ОСОБА_4 на вище зазначене нерухоме майно зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав № 146825489 від 26.11.2018 року (а.с.14)

Як вбачається з матеріалів спадкової справи №99/2017, заведеної приватним нотаріусом Зміївського (на даний час - Чугуївського) районного нотаріального округу Харківської області Лещенко Л.В. після смерті ОСОБА_6 , останній, згідно Свідоцтва про право власності на домоволодіння , виданого 29.01.2001 року виконкомом Шелудьківської сільської ради, на праві приватної власності належало 13/25 частин домоволодіння, розташованого по АДРЕСА_1 (а.с.117)

Договором від 08.02.2001 року, укладеним між ОСОБА_6 та ОСОБА_2 , та посвідченим державним нотаріусом Зміївської державної нотаріальної контори Калашник Т.В., визначено порядок користування вказаним домоволодінням, ОСОБА_8 переходить право користування житловим будинком літ-А-1, житл площею 14,9 кв.м, частина сараю літ Г, погріб літ Е, частина огорожі №1, частина воріт № 2, частина колодязю № 3, частина вбиральні №4.

Порядок користування приватизованою земельною ділянкою, на якій знаходиться успадковане домоволодіння, цим договором не визначався. Належність домоволодіння, вказаного в договорі, в 12/25 частинах - ОСОБА_2 , та в 13/25 частинах - ОСОБА_6 - перевірено (а.с.118)

Згідно Державного Акту на право приватної власності на землю серії Р1 №680707, земельна ділянка, площею 0,0883 га, призначена для обслуговування житлового будинку і господарських будівель за адресою: АДРЕСА_1 , знаходиться у приватній сумісній власності ОСОБА_6 та ОСОБА_2 (відповідач по справі) (а.с.15, 77)

Кадастровий номер земельної ділянки, площею 0,0883 га, призначеної для обслуговування житлового будинку і господарських будівель за адресою: АДРЕСА_1 , відповідно до Витягу з Державного земельного кадастру від 29.10.2024 року, № :01:003:0192, право власності зареєстровано 20.08.2019 року, власники (без визначення часток): ОСОБА_2 , ОСОБА_6 (а.с.16-21, 79-81)

ІНФОРМАЦІЯ_5 донька позивача - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , померла, що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_6 , виданим першим відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, актовий запис № 1701 від 05.02.2024 року (а.с.22, 51, зв.бік)

22.05.2024 року позивач ОСОБА_1 звернулася до приватного нотаріуса Чугуївського районного нотаріального округу Харківської області Трубнікової В.В. з заявою про прийняття спадщини після доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.51)

Одночасно позивач повідомила нотаріуса, що батько спадкодавиці - її чоловік ОСОБА_7 помер ІНФОРМАЦІЯ_6 , що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_7 , виданим Геніївською сільською радою Готвальдівського району Харківської області, актовий запис № 23 від 13.06.1988 року (а.с.52, зв.бік - 53)

Згідно відповіді Слобожанської селищної ради Чугуївського району Харківської області від 12.06.2024 року станом на день смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з нею за адресою: АДРЕСА_1 , ніхто не був зареєстрований (а.с.57, зв.бік)

З інформації з Державного реєстру актів цивільного стану від 04.09.2024 року вбачається, що інформація щодо укладення шлюбу громадянкою ОСОБА_4 та про народження дітей в Державному реєстрі актових записів відсутня (а.с.58)

23 вересня 2024 року приватним нотаріусом Чугуївського районного нотаріального округу Харківської області Трубніковою В.В. позивачці ОСОБА_1 видано Свідоцтво про право на спадщину за законом після ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , що складається з 13/25 часток в праві власності житлових будинків з надвірними будівлями, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.24, 74)

Крім того, приватним нотаріусом Чугуївського районного нотаріального округу Харківської області Трубніковою В.В. позивачці ОСОБА_1 видано Свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 , на земельні ділянки, кадастрові номери :01:000:0501 та :01:000:0625, призначені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовані на території Шелудьківської сільської ради Чугуївського району Харківської області (а.с.59-72)

Одночасно, постановою приватного нотаріуса Чугуївського районного нотаріального округу Харківської області Трубнікової В.В. позивачці ОСОБА_1 відмовлено у вчиненні нотаріальної дії - у видачі Свідоцтва про право на спадщину на 13/25 часток в праві власності на земельну ділянку, площею 0,0883 га, кадастровий номер :01:003:0192, призначену для обслуговування житлового будинку і господарських будівель за адресою: АДРЕСА_1 , в зв`язку з тим, що спадкодавець ОСОБА_4 прийняла спадщину, але не оформила своїх спадкових прав на вказане нерухоме майно. Згідно наявних правовстановлюючих документів вказана земельна ділянка належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_6 та ОСОБА_2 (відповідачеві) без визначення розміру часток кожного співвласника. За змістом статті 372 ЦК України, в разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, частки співвласників є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Оскільки поділ земельної ділянки з визначенням частко між співвласниками не проводився, нотаріус вважала неможливим видати Свідоцтво про право на спадщину за законом на 13/25 частки земельної ділянки (а.с.25, 126)

Норми права, що підлягають застосуванню, та мотиви суду.

Дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, їх належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд зазначає наступне:

Згідно ч.1 статті 19 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Відповідно до пунктів 1-4 частини першої статті 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд має вирішити, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовуються позовні вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин та яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Згідно ч.4 статті 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до ст.ст.76-81 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Предметом доказування у даній справі є право позивача на спадкування 13/25 часток земельної ділянки, загальною площею 0,0883 га, кадастровий номер :01:003:0192, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , призначену для обслуговування житлового будинку та надвірних будівель, яку успадкувала її померла донька, однак не оформила своїх спадкових прав в установленому законом порядку.

Згідно положень статей 1216 - 1217 Цивільного кодексу України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно статті 1218 Цивільного кодексу України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до положень статті 1222, 1223 Цивільного кодексу України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Спадкоємцями за заповітом можуть бути юридичні особи та інші учасники цивільних відносин (стаття 2 цього Кодексу).

Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Відповідно до ч.1, ч.5 статті 1268 Цивільного кодексу України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини, вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

В судовому засіданні належними й допустимими доказами підтверджено, що позивач ОСОБА_1 є спадкоємцем І черги за законом після своєї доньки ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , та в установлений законом строк звернулася до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, а отже є такою, що прийняла спадщину.

Позивач отримала Свідоцтво про право на спадщину після померлої доньки на 13/25 (тринадцять двадцять п`ятих) часток житлових будинків з надвірними будівлями (домоволодіння), що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , однак отримати правовстановлюючі документи на відповідну частку земельної ділянки, загальною площею 0,0883 га, кадастровий номер :01:003:0192, призначену для обслуговування спадкового домоволодіння, отримати не змогла в зв`язку з неоформленням спадкодавицею своїх прав на вказану ділянку та відсутністю визначеного її розміру частки цієї ділянки.

Відповідно до ч.1 статті 1225 Цивільного кодексу України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Згідно частин 1-3 статті 78 Земельного кодексу України (тут і далі - в редакції на момент відкриття спадщини 02.02.2024), право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них. Земля в Україні може перебувати у приватній, комунальній та державній власності.

Відповідно до ч.1 статті 81 Земельного кодексу України Громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі: а) придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; б) безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності; в) приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування; г) прийняття спадщини; ґ) виділення в натурі (на місцевості) належної їм земельної частки (паю).

Згідно статті 86 Земельного кодексу України, земельна ділянка може знаходитись у спільній власності з визначенням частки кожного з учасників спільної власності (спільна часткова власність) або без визначення часток учасників спільної власності (спільна сумісна власність). Суб`єктами права спільної власності на земельну ділянку можуть бути громадяни та юридичні особи, а також держава, територіальні громади. Суб`єктами права спільної власності на земельні ділянки територіальних громад можуть бути районні та обласні ради.

Статтею 89 Земельного кодексу України визначено, що земельна ділянка може належати на праві спільної сумісної власності лише громадянам, якщо інше не встановлено законом. У спільній сумісній власності перебувають земельні ділянки: а) подружжя; б) членів фермерського господарства, якщо інше не передбачено угодою між ними; в) співвласників жилого будинку; г) співвласників багатоквартирного будинку. Володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою спільної сумісної власності здійснюються за договором або законом. Співвласники земельної ділянки, що перебуває у спільній сумісній власності, мають право на її поділ або на виділення з неї окремої частки, крім випадків, установлених законом. Поділ земельної ділянки, яка є у спільній сумісній власності, з виділенням частки співвласника, може бути здійснено за умови попереднього визначення розміру земельних часток, які є рівними, якщо інше не передбачено законом або не встановлено судом.

Згідно ч.2 статті 120 Земельного кодексу України, у разі набуття частки у праві спільної власності на об`єкт нерухомого майна (жилий будинок (крім багатоквартирного), іншу будівлю або споруду), об`єкт незавершеного будівництва право власності на земельну ділянку (крім земель державної, комунальної власності), на якій розміщено такий об`єкт, одночасно переходить від відчужувача (попереднього власника) такого об`єкта до набувача у розмірі належної відчужувачу (попередньому власнику) частки у праві спільної власності на такий об`єкт, крім випадку, коли попередньому власнику належала частка у праві спільної власності на земельну ділянку в іншому розмірі. Якщо відчужувачу (попередньому власнику) у праві спільної власності на такий об`єкт належала частка у праві спільної власності на земельну ділянку в іншому розмірі, право власності переходить у такому самому розмірі.

Згідно частини 7 статті 120 Земельного кодексу України, у випадках та порядку, визначених частинами першою і другою, абзацами першим і другим частини третьої, частиною четвертою, абзацами першим і другим частини п`ятої цієї статті, документи, що підтверджують набуття права власності, права оперативного управління, господарського відання на об`єкт нерухомого майна (жилий будинок (крім багатоквартирного), іншу будівлю або споруду, об`єкт незавершеного будівництва чи частку у праві спільної власності на такий об`єкт), є підставою для державної реєстрації переходу до набувача права власності або права користування земельною ділянкою, на якій розміщений такий об`єкт.

Враховуючи наведені норми законодавства, суд зазначає, що спадкодавиця ОСОБА_4 , оформивши свої спадкові права на 13/25 часток домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , одночасно набула право власності на 13/25 частки земельної ділянки, загальною площею 0,0883 га, кадастровий номер :01:003:0192, призначеної для обслуговування належного їй житлового будинку та надвірних будівель, однак не оформила своїх спадкових прав на частку спірної земельної ділянки в установленому законом порядку.

Право на спадкування частки земельної ділянки належало спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок її смерті, а тому позивач ОСОБА_1 , прийнявши спадщину після своєї доньки, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , має право на спадкування відповідної частки земельної ділянки.

Згідно ч.1 статті 1297 Цивільного кодексу України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею свідоцтва про право на спадщину на таке майно.

Відповідно до ч.3 статті 1296 Цивільного кодексу України, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину

Відповідно до п.3.1 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК) Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Громадяни для задоволення своїх потреб можуть користуватися об`єктами права державної та комунальної власності відповідно до закону. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та Закону України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції" закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд, учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ч.1 статті 321 Цивільного кодексу України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно статті 392 Цивільного кодексу України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог та наявності підстав для їх задоволення в частині визначення за позивачем частки у праві спільної власності на в порядку спадкування за законом та визнання за нею права власності на 13/25 частки спірної земельної ділянки в порядку спадкування за законом.

Позивачем вимоги щодо розподілу судових витрат не заявлялися, в зв`язку з чим, дотримуючись принципу диспозитивності цивільного судочинства, питання розподілу судових витрат між сторонами суд не вирішує.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 12, 13, 76-82, 141-142, 211, 247, 259, 263-265, 268, 273, 352, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , територіальної громади в особі Слобожанської селищної ради Чугуївського району Харківської області про визнання права у спільній сумісній власності на земельну ділянку, яка перебуває у спільній сумісній власності, визначення частки у спільній власності на земельну ділянку та визнання права власності у порядку спадкування за законом на частку земельної ділянки, - задовольнити частково.

Визначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , в порядку спадкування за законом після ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , 13/25 частки у праві спільної власності на земельну ділянку, кадастровий номер :01:003:0192, загальною площею 0,0883 га, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , в порядку спадкування за законом після ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , право власності на 13/25 частки земельної ділянки, кадастровий номер :01:003:0192, загальною площею 0,0883 га, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Учасники справи мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду через Зміївський районний суд Харківської області протягом тридцяти днів з дня його складення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не буде подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_3 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП НОМЕР_8 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_4 .

Відповідач: територіальна громада в особі Слобожанської селищної ради Чугуївського району Харківської області, , юридична адреса: вул. Миру, буд. 7, с-ще Слобожанське, Чугуївський район, Харківська область, 63460, email: .

Суддя В.Філіп`єва