Справа № 454/4583/24 Головуючий у 1 інстанції: Кротова О.Б.
Провадження № 22-ц/811/1985/25 Доповідач в 2-й інстанції: Ніткевич А. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 серпня 2025 року Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Ніткевича А.В.,

суддів: Бойко С.М., Копняк С.М.,

секретаря Гаврилюк Я.Ю.

з участю представника відповідача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на рішення Галицького районного суду м. Львова від 06 травня 2025 року в складі судді Кротової О.Б. у справі за позовом ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду у Львівській області про визнання права власності на недоотриману пенсію померлого спадкодавця та її стягнення,-

встановив:

У грудні 2024 року позивачка ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до відповідача Головного управління Пенсійного фонду у Львівській області про визнання права власності на недоотриману пенсію померлого спадкодавця та її стягнення.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що вона проживала в шлюбі з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який ІНФОРМАЦІЯ_2 помер та після смерті якого відкрилась спадщина.

Оскільки заповіту не було, спадкоємцями першої черги за законом є вона, дочка та два сини, які повнолітні та від спадщини відмовились в її користь.

ОСОБА_3 був пенсіонером за вислугою років органів внутрішніх справ та проходив військову службу по мобілізації з 28.02.2022 на посаді заступника командира роти у військовому званні майора та помер ІНФОРМАЦІЯ_2 на військовій службі. Її чоловік звертався до Львівського окружного адміністративного суду з позовом про перерахунок пенсії, як працівнику органів МВС. ГУ ПФУ у Львівській області, і згідно із рішенням суду від 08.04.2022 у справі №380/2859/22 проведено перерахунок пенсії ОСОБА_3 , а саме: з 01.01.2016 в розмірі 81% сум грошового забезпечення, доплата з 01.01.2016 по 30.11.2019 становить 14871,27 грн та з 01.12.2029 відповідно до довідки від 15.06.2021 №1677 з оновленого грошового забезпечення доплата становить з 01.12.2019 по 31.10.2022 в сумі 211583,16 грн. Відповідно, загальна сума перерахованої пенсії становить 226454,43 грн.

Разом з тим, даних сум перерахованих пенсій її чоловікові ГУ ПФУ у Львівській області не було виплачено.

06.04.2023 вона звернулась з письмовою заявою до ГУ ПФУ у Львівській області про виплату їй, як дружині, заборгованої пенсії її чоловіка ОСОБА_3 , який помер, відповідно до ст.61 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», однак їй було відмовлено.

Згідно із витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 11.05.2023 державним нотаріусом Сокальської державної нотаріальної контори Львівської області Хомою В.О. після смерті ОСОБА_3 заведено спадкову справу №70636687. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 30.08.2023 вона є спадкоємцем майна після смерті ОСОБА_3 .

На її заяву до Сокальської державної нотаріальної контори про видачу свідоцтва про право на спадщину на недоотриману пенсію після смерті чоловіка ОСОБА_3 , отримано відповідь від 19.11.2024 №703/02-14 про те, що згідно відповіді від ГУ ПФУ у Львівській області від 25.10.2024 за №1300-5505-8/179023, на виконання судового рішення від 08.04.2022 у справі №380/2859/22 на ім`я померлого ОСОБА_3 була нарахована доплата до пенсії, однак відповідно до ч.1 ст.61 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», вищевказана сума пенсії, в зв`язку зі смертю ОСОБА_3 , не включається до складу спадщини. Крім цього, Відділом примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції 28.11.2024 винесено постанову про повернення виконавчих листів №380/2859/22 від 03.06.2022, які видані Львівським окружним адміністративним судом, стягувачу, тобто її чоловіку ОСОБА_3 .

Зазначає, що вона фактично залишилась без засобів для проживання, а тому просить позовні вимоги задоволити, стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на користь ОСОБА_2 недоотриману пенсію, в порядку спадкування після смерті чоловіка ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , в сумі 226454,43 грн та судовий збір в розмірі 2264,55 грн.

Оскаржуваним рішенням Галицького районного суду м. Львова від 06 травня 2025 року позов ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання права власності на недоотриману пенсію померлого спадкодавця та її стягнення - задоволено.

Стягнуто з Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на користь ОСОБА_2 в порядку спадкування за законом після смерті її чоловіка - ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , недоотриману пенсію у розмірі 226454,43 грн.

Стягнуто із Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на користь ОСОБА_2 2264,55 грн судового збору та 5000 грн витрат на правничу допомогу.

Рішення оскаржив відповідач Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області, з таким не погоджується.

Зазначає, що діяльність Головного управління здійснюється за спеціально-дозвільним типом правового регулювання, відтак управління зобов`язане виконувати чинні акти Уряду, дотримуватися встановлених норм законодавства.

Покликаючись на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 08.04.2022 по справі №380/2859/22, яке набрало законної сили та включене до обліку рішень суду, зазначає, що ОСОБА_3 не звертався до суду із позовом про стягнення недоплаченої суми пенсії, зокрема у розмірі 226454,43 грн.

Зазначає, що суми пенсії, що підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію та членів їх сімей і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, не включаються до складу спадщини і виплачуються тим членам його сім`ї, які належать до осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника. Проте батьки і дружина, а також члени сім`ї, які проживали разом із пенсіонером на день його смерті, мають право на одержання цих сум і в тому разі, якщо вони не належать до осіб, які забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника. При зверненні кількоїх членів сім`ї належна їм сума пенсії ділиться між ним порівну. Зазначані суми виплачуються, якщо звернення за ними надійшло не пізніше 6 місяців після смерті пенсіонера.

При цьому, позивачка ОСОБА_2 не зверталася до Головного управління Пенсійного фонду у Львівській області щодо виплати недоотриманої пенсії, заяву відповідно до Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій, не подавала.

Таким чином, вимога про виплату суми недоотриманої чоловіком пенсії на виконання рішення суду є безпідставною.

Покликаючись на норми матеріального права, повноваження Пенсійного фонду України, а також плани доходів та видатків на погашення заборгованості з пенсійних виплат, зазначає, що Головним управлінням проведено виплату заборгованості за рішеннями суду, які набрали законної сили по 19.11.2020.

Таким чином, виплата сум, донарахованих на виконання судових рішень, буде здійснена за наявності відповідного цільового фінансування з Державного бюджету України та не залежить від Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області.

Також зазначає, що позивачкою обрано невірний спосіб захисту порушеного, на її думку, права.

Покликаючись на норми ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», ЗУ «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», Бюджетного кодексу України, Положення про Пенсійний фонд України, зазначає, що стягнення з рахунків Пенсійного фонду призначених для виплати пенсій, конкретних сум може поставити під загрозу функціонування Пенсійного фонду та нанести шкоду необмеженій кількості осіб.

Грошові кошти у вигляді заборгованості по пенсії, які належать стягувачу за судовим рішенням, не є власністю управління Пенсійного фонду та не знаходяться на його рахунках, тому виконання судового рішення у повному обсязі можливе лише за наявності відповідного бюджетного призначення за рахунок Державного бюджету.

Відтак, стягнення з територіального органу Пенсійного фонду України коштів є завданням матеріальної шкоди державному бюджету та призводить до порушення інтересів держави в особі Пенсійного фонду України.

Просить скасувати рішення Галицького районного суду м. Львова від 06 травня 2025 року та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовної заяви.

У відзиві на апеляційну скаргу представник позивачки ОСОБА_4 просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідача ОСОБА_1 на підтримку доводів скарги, перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення виходячи із такого.

Згідно із ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

На підставі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно із статтею 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Частиною 6 цієї ж статті визначено, що в суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Ухвалюючи оскаржуване рішення суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_2 є спадкоємцем за законом першої черги, яка у встановлений законом строк звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті її чоловіка ОСОБА_3 , рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 08.04.2022 у справі №380/2859/22, яке ухвалене за життя спадкодавця та набрало законної сили, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області провести перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_3 , однак суми пенсії за результатами проведеного перерахунку в розмірі 226454,43, що йому належали, залишилися неодержаними у зв`язку з його смертю, відтак за висновком суду, ОСОБА_2 успадкувала належні спадкодавцю суми недоотриманої пенсії відповідно до положень 1227 ЦК України, а тому такі підлягають стягненню з Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на її користь.

Крім цього, суд стягнув з відповідача на користь позивача судові витрати пов`язані зі сплатою судового збору у розмірі 2264 грн 75 коп., а також 5000 грн. витрат на правничу допомогу.

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених в суді першої інстанції, судова колегія виходить з такого.

Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа лише в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Обравши відповідний спосіб захисту права, позивач в силу ст. 12 ЦПК України зобов`язаний довести правову та фактичну підставу своїх вимог.

Судом встановлено, що 05.08.1989 між ОСОБА_3 та ОСОБА_5 зареєстровано шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис №7, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 , виданим 05.08.1989 Карівською сільською радою Сокальського району Львівської області. Після укладення шлюбу ОСОБА_5 отримала прізвище « ОСОБА_6 » (а.с.8).

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 08.04.2022 у справі №380/2859/22, яке набрало законної сили, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області здійснити з 01 січня 2016 року до 30 листопада 2019 року перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_7 відповідно до статті 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», постанови Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року №103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб», виходячи з відсоткового значення розміру пенсії 81% сум грошового забезпечення з урахуванням виплачених сум; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області провести з 01 грудня 2019 року перерахунок та виплату ОСОБА_7 пенсії з урахуванням у складі грошового забезпечення для обчислення пенсії додаткових видів грошового забезпечення, згідно довідки Державної установи «Територіальне медичне об`єднання МВС України по Львівській області» від 15.06.2021 №1677, з врахуванням виплачених сум.

Відповідно до листа Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області №14851-14629/С-52/8-1300/22 від 14.10.2022, вказане рішення суду Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області виконано, здійснено перерахунок пенсії ОСОБА_3 з 01.01.2016 в розмірі 81% сум грошового забезпечення. Доплата з 01.01.2016 по 30.11.2019 становить 14871,27 грн, виплата якої здійснюється за окремою бюджетною програмою. Також здійснено перерахунок пенсії ОСОБА_3 з 01.12.2019 відповідно до довідки від 15.06.2021 №1677 з оновленого грошового забезпечення. Доплата з 01.12.2019 по 31.10.2022 становить 211583,16 грн, виплата якої здійснюється за окремою бюджетною програмою (а.с.11).

Згідно розрахунків Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, загальний розмір доплат в результаті проведеного перерахунку пенсії за період з 01.01.2016 по 31.10.2022 становить 226454,43 (а.с.12).

Відповідно до довідки командира військової частини НОМЕР_2 ОСОБА_8 від 18.05.2022 №515, ОСОБА_3 з 28.02.2022 проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_2 (а.с.9).

ОСОБА_7 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 , виданим 22.02.2023 Виконавчим комітетом Белзької міської ради Львівської області (а.с.10).

Після смерті ОСОБА_3 у Сокальській державній нотаріальній конторі Львівської області відкрито спадкову справу №116/2023 (а.с.21).

Відповідно до довідки Сокальської державної нотаріальної контори Львівської області №297/02-14 від 14.08.2023, спадкоємцем за законом, що прийняла спадщину після смерті ОСОБА_3 є його дружина ОСОБА_2 , інші спадкоємці від прийняття спадщини відмовилися (а.с.22).

Згідно із свідоцтвом про право на спадщину за законом, посвідченого 30.08.2023 державним нотаріусом Сокальської державної нотаріальної контори Львівської області Хомою В.О., спадкоємцем зазначеного у свідоцтві майна ОСОБА_9 є його дружина ОСОБА_2 , в тому числі з врахуванням 3/4(трьох четвертих) частин спадкового майна, від яких відмовилися сини померлого ОСОБА_10 і ОСОБА_10 , та дочка померлого ОСОБА_11 (а.с.23).

Таким чином, єдиним спадкоємцем, яка прийняла спадщину після смерті ОСОБА_3 є його дружина ОСОБА_2 .

06.04.2023 ОСОБА_2 звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області з заявою, в якій просила провести їй виплату заборгованих сум пенсії її чоловіка ОСОБА_3 в розмірі 226454,43 грн, однак зі змісту відповіді Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області №10435-10115/С-55/8-1300/23 від 21.04.2023, встановлено, що наведені у заяві ОСОБА_2 від 06.04.2023 вимоги задоволені не були, роз`яснено останній, що доплату, яка здійснена на виконання судового рішення можливо отримати за умови покладення судом зобов`язань в частині виплати пенсії спадкоємцю (а.с.15).

У відповіді Сокальської державної нотаріальної конторі Львівської області від 19.11.2024 №703/02-14 зазначено, на запит нотаріальної конторі отримано відповідь від Управління з питань виплат Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області 25.10.2024 за №1300-5505-8/179023, в якій зазначено, що на виконання судового рішення від 08.04.2022 у справі №380/2859/22 на ім`я померлого ОСОБА_3 була нарахована доплата пенсії, однак відповідно до ч.1 ст.61 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та відповіді з Управління з питань виплат Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, вказана сума пенсії, в зв`язку зі смертю ОСОБА_3 не включається до складу спадщини (а.с.25).

Зазначені обставини визнаються сторонами, відтак в силу ст. 82 ЦПК України не підлягають доказуванню.

Звертаючись із позовними вимогами, позивачка ОСОБА_2 свої вимоги зводить до того, що є дружиною померлого ОСОБА_3 , на запит державного нотаріуса, в межах спадкової справи, відповідач надав відповідь про те, що на ім`я померлого ОСОБА_3 була нарахована доплата пенсії, однак відповідно до ч.1 ст.61 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» вказана сума пенсії, в зв`язку зі смертю ОСОБА_3 не включається до складу спадщини, при цьому невиплата відповідачем недоотриманої пенсії є порушенням її права на спадкування, тому просила позов задовольнити.

Згідно із ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Зміст права власності, яке полягає у праві володіння, користування та розпорядження своїм майном визначено у статті 317 ЦК України.

Набуття права власності - це певний юридичний склад, з яким закон пов`язує виникнення в особи суб`єктивного права власності на певні об`єкти.

При вирішенні питання щодо правомірності набуття права власності суд повинен установити, з яких саме передбачених законом підстав, у який передбачений законом спосіб, позивач набув чи має намір набути право власності на спірний об`єкт та чи підлягає це право захисту в порядку, визначеному законом.

Згідно із ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема, із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Колегія суддів виходить з того, що визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи (частина перша та друга статті 1220 ЦК України).

Спадкування може відбуватися за заповітом або за законом.

Частинами першою та третьою статті 1268, частиною першою статті 1269, частиною першою статті 1270 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

За змістом зазначених норм прийняття особою спадщини обумовлюється або постійним проживанням спадкоємця із спадкодавцем на час відкриття спадщини, або, в разі відсутності наведених вище обставин, поданням до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини у визначений частиною першою статті 1270 ЦК України строк.

У п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року роз`яснено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ст. 1261 ЦК України).

Позивачка ОСОБА_2 є спадкоємцем першої черги після смерті ОСОБА_3 , інші спадкоємці першої черги дочка та два сини, від спадщини відмовились в її користь.

Частина 5 ст. 1268 ЦК України передбачає, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (ч. 3 ст. 1296 ЦК України).

У розумінні закону, суб`єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

Однією з основоположних засад цивільного законодавства є добросовісність і дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними, тобто відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. Згідно з частиною третьою статті 13 ЦК України не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах.

Таким чином, правопорядок не може залишати поза реакцією такі дії, які хоч і не порушують конкретних імперативних норм, але є очевидно недобросовісними та зводяться до зловживання правом (постанова Верховного Суду від 11 листопада 2019 року у цивільній справі 337/474/14-ц, провадження № 61-15813сво18).

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення. Таким чином, суд зобов`язаний з`ясувати характер спірних правовідносин (предмет і підстави позову), наявність/відсутність порушеного правам чи інтересу та можливість його поновлення/захисту в обраний спосіб. Наведене узгоджуєтьсяз правовими висновками, викладеними Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17 (провадження№ 14-144цс18), від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16 (провадження№ 12-186гс18), від 30 січня 2019 року у справі № 569/17272/15-ц (провадження№ 14-338цс18) та від 04 червня2019 року у справі № 916/3156/17 (провадження№ 12-304гс18).

Іншими словами, ефективний спосіб захисту має бути таким, що відповідає змісту порушеного права, та таким, що забезпечує реальне поновлення прав особи, за захистом яких вона звернулась до суду, відповідно до вимог законодавства.

Зважаючи на те, що у позасудовий спосіб ОСОБА_2 не може захистити свої права, оскільки фактично отримала відмову про спадкування доплати пенсії після смерті чоловіка, звернення останньої до суду є цілком обґрунтованим та логічним, а протилежні доводи у цьому контексті не заслуговують на увагу.

В свою чергу, у статті 1219 ЦК України передбачені права та обов`язки особи, які не входять до складу спадщини, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема: особисті немайнові права; право на участь у товариствах та право членства в об`єднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами; право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом; права та обов`язки особи як кредитора або боржника, передбачені статтею 608 цього Кодексу.

Як зазначалося вище, померлий ОСОБА_3 перебував на пенсійному забезпеченні, призначеному відповідно до ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб».

Відповідно до частини першої статті 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. У цьому разі частина суми неотриманої пенсії, але не більш як за 12 місяців, виплачується одночасно, а решта суми виплачується щомісяця рівними частинами, що не перевищують місячного розміру пенсії.

Згідно із статті 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується - по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали.

Члени сім`ї, зазначені в частині першій цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. У разі звернення кількох членів сім`ї, які мають право на отримання суми пенсії, зазначеної у частині першій цієї статті, належна їм відповідно до цієї статті сума пенсії ділиться між ними порівну. У разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі не звернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини.

Спеціальним законом, який визначає умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували, зокрема на військовій службі, є Закон «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» № 2262-ХІІ.

Відповідно до частини першої статті 61 Закону № 2262-ХІІ, яка врегульовує питання виплати пенсії та допомоги в разі смерті пенсіонера, суми пенсії, що підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом та членів їх сімей і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, не включаються до складу спадщини і виплачуються тим членам його сім`ї, які належать до осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника. Проте, батьки і дружина (чоловік), а також члени сім`ї, які проживали разом із пенсіонером на день його смерті, мають право на одержання цих сум і в тому разі, якщо вони не належать до осіб, які забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника.

Частинами другою та третьою статті 61 Закону №2262-ХІІ визначено, що при зверненні кількох членів сім`ї належна їм сума пенсії ділиться між ними порівну. Зазначені суми виплачуються, якщо звернення за ними надійшло не пізніше 6 місяців після смерті пенсіонера.

Положення частини третьої статті 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та статті 61 Закону №2262-ХІІ також узгоджується зі змістом статті 1227 ЦК України, якою визначено, що суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності входять до складу спадщини.

Крім того, зміст вказаних норм узгоджується із положеннями Закону України «Про пенсійне забезпечення», де в частині першій статті 91 вказано, що суми пенсії, що належали пенсіонерові і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності входять до складу спадщини.

Положення частин другої, третьої статті 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», які є спеціальними стосовно правовідносин про спадкування сум пенсії, не обмежують право на отримання сум пенсії, що належала пенсіонерові і не була ним отримана у зв`язку з його смертю. Ці положення тільки визначають подію, умови, час, коло осіб і їх правове становище, предмет правовідносин, із настанням яких можлива виплата недоотриманої пенсії померлого пенсіонера. Приміром, недоотримана пенсія померлого пенсіонера виплачується як пенсія членам його сім`ї за умови, якщо саме ці суб`єкти правовідносин звернулися за її виплатою упродовж шести місяців з дня відкриття спадщини, а якщо у цей проміжок часу не звернулися, сума недоотриманої пенсії набирає іншої правової якості - переходить у спадщину, яку члени сім`ї та/або інші особи, але вже як спадкоємці, можуть отримати як спадщину.

Аналіз наведених норм матеріального права дає можливість дійти висновку про те, що суми пенсії, які перейшли у спадщину, передаються спадкоємцям у повному обсязі, без будь-яких часових обмежень. Норми частини першої статті 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», які регулюють виплату пенсіонеру певних сум пенсії не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії, не розповсюджуються на правовідносини з приводу отримання спадкоємцями померлого пенсіонера тих сум пенсії, які перейшли у спадщину.

Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 23 вересня 2020 року у справі № 428/6685/19 (провадження № 61-7985св20).

Схожі за змістом висновки містяться у постанові Верховного Суду у постанові від 14 лютого 2022 року у справі № 243/13575/19 (провадження № 61-11268сво20), які стосуються аналізу та тлумачення тлумачення статті 1227 ЦК України.

За викладених обставин, суд першої інстанції встановивши, що позивачка має право на спадкове майно - пенсію відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», який є спеціальним у цих правовідносинах, зробив правильний висновок про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_2 про стягнення з відповідача Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на її користь в порядку спадкування за законом після смерті її чоловіка - ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , недоотриману пенсію у розмірі 226454,43 грн.

Для приватного права апріорі властивою є така засада, як розумність. Розумність характерна як для оцінки/врахування поведінки учасників цивільного обороту, тлумачення матеріальних приватно-правових норм, що здійснюється при вирішенні спорів, так і для тлумачення процесуальних норм (див., зокрема, постанову Верховного Суду від 16 червня 2021 року у справі № 554/4741/19, постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 квітня 2022 року у справі №520/1185/16-ц, постанову Великої Палати Верховного Суду від 08 лютого 2022 року у справі № 209/3085/20).

Тлумачення статті 1227 ЦК України, з урахуванням принципу розумності, свідчить, що невиконання рішення суду, яке ухвалено та набрало законної сили за життя спадкодавця, про зобов`язання Пенсійного фонду здійснити перерахунок та виплату спадкодавцю пенсії, не позбавляє його спадкоємця (спадкоємців) можливості спадкувати право на отримання грошових сум пенсії. У розумінні положень статті 1227 ЦК України ці суми вважаються такими, що належали до виплати спадкодавцю. Правопорядок не може допускати ситуації, коли нівелюється законна сила судового рішення. Очевидно, що такий підхід дозволяє отримати результати, яких розум і справедливість могли б очікувати.

Оскільки суми пенсії, що належали чоловіку позивачки залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що ОСОБА_2 успадкувала такі відповідно до статті 1227 ЦК України, тому заявлені нею позовні вимоги про визнання права власності на недоотриману спадкодавцем пенсію та стягнення грошових коштів з органу пенсійного фонду є ефективними в розрізі поновлення порушених спадкових прав.

Конституційний Суд України у Рішенні від 09 липня 2007 року №6-рп/2007 вказав на те, що невиконання державою своїх соціальних зобов`язань щодо окремих осіб ставить громадян у нерівні умови, підриває принцип довіри особи до держави, що закономірно призводить до порушення принципів соціальної, правової держави (підпункт 3.2).

Таким чином, повно та всебічно дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, які оцінено на предмет належності, допустимості, достовірності, достатності та взаємного зв`язку, місцевий суд прийшов правильного висновку про задоволення позовних вимог.

Ураховуючи наведені обставини в сукупності, апеляційний суд приходить висновку про те, що доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та про протилежне не свідчать.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Стаття 375 ЦПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки оскаржуване рішення місцевого суду ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст. 259, 367, 368, 372, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області залишити без задоволення.

Рішення Галицького районного суду м. Львова від 06 травня 2025 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня ухвалення, може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складений 19 серпня 2025 року.

Головуючий: А.В. Ніткевич

Судді: С.М. Бойко

С.М. Копняк