Справа №: 148/1125/25
Провадження № 2-з/148/11/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 серпня 2025 року Тульчинський районний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді: Дамчука О.О.,

за участі секретаря: Носулько К.П.,

розглянувши в письмовому провадженні заяву представника позивача, адвоката Пинзар І.В. про забезпечення позову.

В С Т А Н О В И В:

На розгляді Тульчинського районного суду Вінницької області знаходиться позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ПП «Виробничо-торгівельне підприємство Термес», ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання недійсними договорів купівлі-продажу транспортного засобу та застосування наслідків недійсності договору купівлі-продажу, шляхом повернення транспортного засобу.

Просить суд:

Визнати недійсним договір купівлі-продажу транспортного засобу № 6718/24/000333 від 17.03.2024 укладений між Одеська філія ПП «ВТП «Гермес» та ОСОБА_3 .

Визнати недійсним договір купівлі-продажу транспортного засобу № 0545/2024/4398294 від 23.03.2024 укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

Застосувати наслідки недійсності договору купівлі-продажу шляхом повернення ОСОБА_2 автомобіля FORD KUGA, загальний легковий універсал, 2013 року випуску, сірого кольору, VIN код ТЗ НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2 .

Представником позивача, адвокатом Пинзар І.В. подано заяву про вжиття заходів забезпечення позову, в якій просить накласти арешт на автомобіль FORD KUGA, загальний легковий універсал, 2013 року випуску, сірого кольору, VIN код ТЗ НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2 .

В обґрунтування заяви, посилається на те, що предметом позову є автомобіль FORD KUGA, загальний легковий універсал, 2013 року випуску, сірого кольору, VIN код ТЗ НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2 , який наразі оформлений на ОСОБА_4 , яка є потенційним відповідачем.

Під час шлюбу позивачкою та відповідачем ОСОБА_2 було придбано автомобіль FORD KUGA, загальний легковий універсал, 2013 року випуску, сірого кольору, VIN код ТЗ НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2 (надалі - автомобіль) та зареєстровано його на ОСОБА_2 .

В 2024 році позивачці стало відомо, що ОСОБА_2 без її відома та з метою приховання майна переоформив автомобіль шляхом укладення договорів купівлі- продажу на третю особу, що є його родичом, а саме, ОСОБА_4 , що підтверджується матеріалами справи.

Таким чином, невжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно призведе до утруднення виконання або взагалі неможливості виконання рішення суду в майбутньому.

Згідно частини першої статті 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

Дослідивши матеріали позову та заяви про забезпечення позову, суд вбачає підстави задля задоволення зазначеної заяви, з огляду на таке.

Приписами статті 151 ЦПК України визначений зміст і форма заяви про забезпечення позову, які заявником дотримані.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі.

Одним з механізмів забезпечення ефективного юридичного захисту є передбачений національним законодавством України інститут вжиття заходів до забезпечення позову.

Як зазначено в Постанові Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» забезпечення позову це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

У пункті 4 вказаної Постанови, Пленум Верховного Суду України роз`яснив, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Відповідно до частин пертої та другої статті 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

Згідно зі ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або)грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, з майновими наслідками заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Ці обставини є істотними і необхідними для забезпечення позову.

Інститут забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.

При вирішенні питання про забезпечення позову, суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін і інших учасників судового процесу.

Підстави для забезпечення позову є оціночними та враховуються судом в залежності до конкретного випадку.

При вжитті заходів забезпечення позову, повинна бути наявність зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) зазначено, що «співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову».

Згідно роз`яснень у пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22 грудня 2006 року, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

При цьому, цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігти ситуації, коли може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову. Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки відповідно до заявлених позовних вимог (постанова Верховного Суду від 11 березня 2024 року у справі № 686/1849/23).

Предметом спору є визнання недійсним договору купівлі-продажу транспортного засобу № 6718/24/000333 від 17.03.2024 укладений між Одеська філія ПП «ВТП «Гермес» та ОСОБА_3 .

Визнання недійсним договору купівлі-продажу транспортного засобу № 0545/2024/4398294 від 23.03.2024 укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

Застосування наслідків недійсності договору купівлі-продажу шляхом повернення ОСОБА_2 автомобіля FORD KUGA, загальний легковий універсал, 2013 року випуску, сірого кольору, VIN код ТЗ НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2 .

Отже, обраний позивачем захід забезпечення позову шляхом накладення арешту на спірний автомобіль, який було відчужено без згоди одного з подружжя та на даний час оформлений на відповідача ОСОБА_4 не призведе до надмірного обмеження майнових прав відповідачів та зважаючи на предмет позову, є співмірним із заявленими позовними вимогами.

Представник позивача довів, що наразі є підстави вважати, що не застосування заходу забезпечення позову, про який він просить, може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду в разі задоволення позову, через потенційну можливість відповідачки відчужити це майно на користь третіх осіб.

Для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, забезпечити позивачці реальне та ефективне виконання судового рішення, у разі, якщо таке буде прийняте на користь позивачки, у тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення, суд вважає за необхідне задовольнити заяву про забезпечення позову.

При цьому, суд керується приписами статті 5 ЦПК України, у відповідності до якої здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором, а також принципом верховенства права, визначеного статтею 10 ЦПК України.

Підстав щодо обов`язкового застосування зустрічного забезпечення, передбачених частиною третьою статті 154 ЦПК України, враховуючи, що арешт майна відповідачки не передбачає вилучення цього майна з її володіння, судом не встановлено.

На підставі викладеного та керуючись статтями 5, 10, 149-154, 157, 258-261, 353 ЦПК України,

П О С Т А Н О В И В :

Заяву представника позивача, адвоката Пинзар І.В. про вжиття заходів забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ПП «Виробничо-торгівельне підприємство Термес», ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання недійсними договорів купівлі-продажу транспортного засобу та застосування наслідків недійсності договору купівлі-продажу, шляхом повернення транспортного засобу, задовольнити.

Вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на автомобіля FORD KUGA, загальний легковий універсал, 2013 року випуску, сірого кольору, VIN код ТЗ НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2 до набрання рішенням суду по справі № 148/1125/25 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ПП «Виробничо-торгівельне підприємство Термес», ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання недійсними договорів купівлі-продажу транспортного засобу та застосування наслідків недійсності договору купівлі-продажу, шляхом повернення транспортного засобу, чинності.

Виконання ухвали з питання забезпечення позову здійснюється негайно, в порядку встановленому законом для виконання судових рішень.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Копію ухвали направити учасникам справи.

Ухвала суду може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складання шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя О.О. Дамчук