Виноградівський районний суд Закарпатської області
___________________________________________________________________________________________________ Справа № 299/2867/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14.08.2025 м. Виноградів

Виноградівський районний суд Закарпатської області в складі: головуючого судді Левка Т.Ю., секретар судового засідання Онисько С.С., розглянувши у відкритому підготовчому засіданні в залі суду м. Виноградів цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до Вилоцької селищної ради Берегівського району, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: державний нотаріус Виноградівської державної нотаріальної контори Боричок К.В., про визнання права власності на нерухоме майно та майнові права в порядку спадкування за законом,

В С Т А Н О В И В :

Позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до Виноградівського районного суду Закарпатської області із позовною заявою до відповідача Вилоцької селищної ради Берегівського району, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: державний нотаріус Виноградівської державної нотаріальної контори Боричок К.В., про визнання права власності на нерухоме майно та майнові права в порядку спадкування за законом.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що позивачі є спадкоємцями по смерті свого батька ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Факт родинних відносин підтверджується свідоцтвом про народження позивача ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 від 06.05.1987 року, свідоцтвом про народження позивача ОСОБА_2 серії НОМЕР_2 від 30.09.1988 року. Заповіту покійний не залишив. Позивачі як діти є спадкоємцями за законом першої черги. Мати позивачів (дружина спадкодавця) ОСОБА_3 померла ще ІНФОРМАЦІЯ_2 . Місцем відкриття спадщини є с.Пушкіно, Берегівського району. Вказана обставина підтверджується довідкою виконавчого комітету Вилоцької селищної ради від 01.12.2022 року № 17.1-44/343. Покійному батьку позивачів на праві приватної власності належало таке нерухоме майно та майнові права: житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 та право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСГП «Прогрес» (с.Перехрестя) розмірами 1,53 та 1,53 в умовних кадастрових гектарах та вартістю 5746 гривень кожна. Набути право власності на спадкові речові права шляхом отримання свідоцтва про право на спадщину за законом в нотаріальній конторі позивачі не можуть через відсутність правовстановлюючих документів, які підтверджують належність майнових прав покійному спадкодавцю. Така ситуація обумовлена тим, що у документованих матеріалах, що залишилися по смерті батька позивачів , оригіналів документів такого характеру віднайдено не було. За вказаних обставин державний нотаріус Виноградівської державної нотаріальної контори Боричок К.В. у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом позивачам відмовила.

Таким чином через відсутність необхідних правовстановлюючих документів на спадкове майно позивачі позбавлені можливості оформити прийняття спадщини у регламентованому порядку та звернулися до суду із даним позовом про визнання за позивачкою ОСОБА_1 права власності на спадковий житловий будинок, а за позивачем ОСОБА_2 - на майнове право на земельну частку (пай), у порядку спадкування за законом.

Позивачі у підготовче засідання не з`явилися, однак подали до суду заяви про підтримання позовних вимог та розгляд справи у їх відсутність.

Представник відповідача будучи повідомленим про день, час та місце проведення підготовчого засідання належним чином, в судове засідання не з`явився, однак подав через канцелярію суду заяву, згідно якої проти вимог позивачів заперечень не має та просить суд розглянути справу у його відсутність.

Третя особа будучи повідомленою про день, час та місце розгляду справи належним чином своєчасно, в судове засідання також не з`явилася, заяв, клопотань від неї не надходило.

Обстеживши матеріали справи та клопотання сторін, визнаючи в порядку ст.223 ЦПК України необов`язковим відібрання особистих пояснень від учасників процесу, і враховуючи, що у справі наявні достатні матеріали про права і взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе у підготовчому засіданні ухвалити рішення про задоволення позовних вимог з огляду на наступне.

В судовому засіданні встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивачів ОСОБА_2 , що стверджується свідоцтвом про смерть.

Факт родинних відносин підтверджується свідоцтвом про народження позивача ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 від 06.05.1987 року, свідоцтвом про народження позивача ОСОБА_2 серії НОМЕР_2 від 30.09.1988 року.

Місцем відкриття спадщини є с.Пушкіно, Берегівського району. Вказана обставина підтверджується довідкою виконавчого комітету Вилоцької селищної ради від 01.12.2022 року № 17.1-44/343.

За час свого життя батько позивачів заповіт не залишив.

Після смерті спадкодавця відкрилася спадщина на наступне нерухоме майно та майнові права:

- житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , на який не виготовлено правовстановлюючі документи;

- право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСГП «Прогрес» (с.Перехрестя) розміром 1,53 в умовних кадастрових гектарах, вартістю 5746 гривень, що належало померлому на підставі сертифіката на право на земельну частку (пай) від 21.09.2000 року серії ЗК №0127804, виданого на ім`я покійного спадкодавця ОСОБА_2 ;

- право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСГП «Прогрес» (с.Перехрестя) розміром 1,53 в умовних кадастрових гектарах та вартістю 5746 гривень, що належало померлому на підставі сертифіката на право на земельну частку (пай) від 07.07.2000 року серії ЗК №0110724, виданого на ім`я матері спадкодавця (баби позивачів) ОСОБА_4 , який містить відмітку про перехід майнових прав на користь спадкодавця на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 09.03.2002 року за реєстровим №578, виданого Виноградівською державною нотаріальною конторою.

Суд констатує, що позивачі після смерті свого батька відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України, як спадкоємці за законом першої черги спадщину прийняли, оскільки на день смерті спадкодавця проживали разом з ним у спадковому будинку.

Крім позивачів інших спадкоємців немає, оскільки мати позивачів ОСОБА_3 померла раніше за їх батька ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Згідно положень ст.1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати Свідоцтво про право на спадщину. Статтею 1297 зазначеного Кодексу встановлено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Верховний Суд України в п. 23 Постанови Пленуму «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року за № 7 роз`яснив, що Свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду з правилами позовного провадження.

В зв`язку з необхідністю прийняття спадщини, що залишилася після смерті спадкодавця, позивачі звернулися до державного нотаріуса Виноградівської державної нотаріальної контори Боричок К.В., однак отримали відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв`язку із відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно та майнові права.

Таким чином позивачі не мають можливості оформити спадщину через нотаріальну контору із-за відсутності правовстановлюючого документа на житловий будинок, та оригіналів сертифікатів на земельну частку (пай).

Відповідно до вимог п.1 ч. 2 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Відповідно до п.37 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» з урахуванням положень частини першої статті 15 та статті 392 ЦК власник майна має право пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Виходячи зі змісту наведених норм права, потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб`єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється, а не в тому разі, коли цими особами не виконується відповідне рішення суду, ухвалене раніше.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи.

Згідно ч.1 ст.1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені після відкриття спадщини.

Згідно ст.1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, а частиною 3 статті 1223 ЦК України передбачено, що право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Крім того, відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК відсутність Свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Відповідно до технічного паспорту на житловий будинок та довідки КП «Виноградівське РБТІ» № 3 від 03.01.2024, житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 будівництвом завершений. Рік будівництва житлового будинку 1974.

Загальна корисна площа житлового будинку становить 58,7 м.кв., в тому числі житлова площа 32,4 м.кв.

Згідно архівних даних КП « Виноградівське РБТІ» станом на 01.01.2013 р. правовстановлюючі документи на житловий будинок не виготовлялися, і такий рахується за померлим ОСОБА_2 на підставі виписки з по господарської книги, виданої Пушкінським старостинським округом Вилоцької селищної ради від 04.07.2024 за № 17.1-44/222.

Стаття 41 Конституції України закріплює, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності (ч. 1). Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом (ч. 2). Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним (ч. 4).

ВССУ в своєму узагальненні судової практики розгляду цивільних справ про спадкування № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року відзначив, що відповідно до ч. 3. ст. 3 Закону України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Відповідно до ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав.

Державна реєстрація права власності, зокрема, на споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема такими, як інструкцією «Про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР», затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 07 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Мінюсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами).

Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

При вирішенні питання щодо визнання права власності на житлові будинки, споруди у порядку спадкування, записи у по господарських книгах оцінюються у сукупності з іншими доказами, наприклад, ухваленими органами місцевого самоврядування рішеннями про оформлення права власності громадян на будинки, технічним паспортом на будівлі, документами про відведення в установленому порядку земельних ділянок під забудову тощо.

Разом з тим, згідно п.6 Постанови Пленуму ВССУ № 5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» якщо право власності спадкодавця не було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, правовстановлюючими є документи, що підтверджують підставу для переходу права власності в порядку правонаступництва, а також документи спадкодавця, що підтверджують виникнення у нього права власності на нерухоме майно.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 24 Постанови від 16.04.2004 року №7 "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ", член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК України, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай).

Відповідно до п. 3.5. листа ВССУ від 16.05.2013 року за №24-753/0/4-13 "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування", спори про визнання права власності на земельну ділянку та права на земельну частку (пай) в порядку спадкування, зокрема у випадках, якщо відсутній отриманий спадкодавцем державний акт про право власності на земельну ділянку, зареєстрований належним чином, якщо спадкодавцем не був отриманий державний акт про право власності па земельну ділянку, або в державному акті є неточності, які підлягають виправленню, розглядаються судами з урахуванням вимог закону та роз`яснень, викладених в пунктах 10, 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 про те, що відповідно до статті 125 ЦК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають із моменту державної реєстрації цих прав.

Відповідно до п.11 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай).

Згідно ст.2 Закону України Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв) документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), також є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай).

Відповідно до Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22 червня 2011 року № 703 (в редакції від 01.01.2013 року), рішення суду є правовстановлюючим документом, на основі якого може бути проведена реєстрація права власності на нерухоме майно.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

В той же час, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом, власник майна може пред"явити позов про визнання його права власності, зокрема, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою (ст.382 ч.2, ст.392 ЦК України).

Таким чином, враховуючи встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, а також оцінюючи надані докази, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню повністю.

На підставі наведеного, керуючись статтями 10, 12, 13, 18, 81, 223, 259, 263-265 ЦПК України, ст.ст. 5, 16, 328, 392, 1268, 1270, 1274 ЦК України, Постанови ПВС № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги задоволити.

У порядку спадкування за законом визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 право власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 .

У порядку спадкування за законом визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_4 :

1) право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСГП «Прогрес» (с.Перехрестя) розміром 1,53 в умовних кадастрових гектарах та вартістю 5746 гривень;

2) право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСГП «Прогрес» (с.Перехрестя) розміром 1,53 в умовних кадастрових гектарах та вартістю 5746 гривень.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий Т. Ю. Левко