Провадження 2/127/3389/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 серпня 2025 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі головуючого судді Горбатюка В.В.,

за участю секретаря судового засідання Левченко А.М.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Вінницької міської ради про визнання права власності в порядку спадкування,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Вінницького міського суду Вінницької області перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до Вінницької міської ради про визнання права власності в порядку спадкування.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачеві та ОСОБА_3 , матері позивача, на праві спільної сумісної власності належала земельна ділянка площею 0.0527 га. кадастровий номер: :03:030:0338, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 . ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 померла. Після її смерті відкрилась спадщина і позивач є єдиним спадкоємцем, у зв`язку із цим вказує відповідачем Вінницьку міську раду. У позасудовому порядку не може оформити право власності, оскільки на день смерті матері не був визначений розмір її частки у спільній сумісні й власності на земельну ділянку. Вказане стало підставою для звернення до суду із цим позовом.

Позивач у судовому засіданні просив задовольнити позовну заяву із мотивів викладених у ній. Також просив судові витрати залишити за ним та не стягувати з відповідача.

Представник Вінницької міської ради у судовому засіданні покладалась на розсуд суду щодо задоволення позовних вимог. Правом на подання відзиву відповідач не скористався. До суду надав пояснення, у яких вказує, що спору між сторонами немає, міська рада є «технічним» відповідачем, оскільки позивач є єдиним спадкоємцем. Просив судові витрати залишити за позивачем.

Під час розгляду справи судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно індексний номер 10720758 від 11.10.2013 та згідно з витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №10721500 від 11.10.2013 ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на праві спільної сумісної власності належала земельна ділянка площею 0.0527 га. кадастровий номер: :03:030:0338, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 14.01.2022 ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , актовий запис №214.

Після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина і позивач є єдиним спадкоємцем після її смерті, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 30.11.2022.

Згідно з вказаним свідоцтвом ОСОБА_1 успадкував 6/25 часток у праві спільної часткової власності на житловий будинок з прибудовами, господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно з витягом з Державного реєстру речових права на нерухоме майно про реєстрацію права власності №316792395 від 05.12.2022 позивач є одноосібним власником житлового будинку з прибудовами, господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно із постановою приватного нотаріуса Вінницького міського нотаріального округу Плахотнюк О.В. №187/02-31 від 30.11.2022 позивачеві відмовлено у вчинені нотаріальної дії, у зв`язку із тим, що один із співвласників земельної ділянки помер і визначити його частку у праві спільної сумісної власності неможливо, отже неможливо і визначити склад спадкового майна.

Ринкова вартість 6/25 часток земельної ділянки площею 0,0527 га. кадастровий номер: :03:030:0338. яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , становить 105288 гривень, що підтверджується звітом з експертної грошової оцінки земельної ділянки, який складений ТОВ «КОНСАЛТИНГ ЕКСПЕРТИЗА» 14.05.2025.

До матеріалів справи позивач також додав технічний паспорт на будинок розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Статтею 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Часом відкриття спадщини є день смерті особи (частина друга статті 1220 ЦК України).

Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу (частини перша, друга статті 1223 ЦК України).

Тлумачення частин першої та другої статті 1223 ЦК України дає підстави для висновку, що під правом на спадкування розуміється право на набуття спадщини. За загальним правилом, пріоритет надається спадкуванню за заповітом (якщо спадкодавець заповів всю спадщину, немає підстав для нікчемності заповіту чи рішення суду про визнання його недійсним, спадкоємці, визначені як такі в заповіті, прийняли спадщину, відсутня відмова від її прийняття спадкоємцями за заповітом), адже перевагу має остання воля спадкодавця, виражена ним у заповіті (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 27 травня 2020 року у справі № 383/18/19 (провадження № 61-18441св19)).

У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (стаття 1268 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 1269, частини першої статті 1270 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її (частина перша статті 1272 ЦК України).

Стаття 1296 ЦК України передбачає, що спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, визнання права (пункт 1 частини другої статті 16 ЦК України).

Тлумачення пункту 1 частини другої статті 16 ЦК України свідчить, що по своїй суті такий спосіб захисту як визнання права може застосовуватися тільки тоді, коли суб`єктивне цивільне право виникло і якщо це право порушується (оспорюється або не визнається) іншою особою (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 21 вересня 2022 року в справі № 127/23627/20 (провадження № 61-17025св21), постанова Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 грудня 2022 року в справі № 233/4580/20 (провадження № 61-12524сво21)).

Такий спосіб захисту як визнання права може застосовуватися для захисту (невизнання чи оспорювання) різноманітних приватних прав (зобов`язальних, речових, виключних, спадкових, права на частку в спільній частковій власності і т. д.). По своїй суті такий спосіб захисту як визнання права охоплює собою і визнання права відсутнім (постанова Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 19 лютого 2024 року у справі № 567/3/22 (провадження № 61-5252сво23)), постанова Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 22 квітня 2024 року в справі № 346/2744/21 (провадження № 61-10543сво23)).

Для визнання права власності (чи визнання права на частку в праві спільної часткової власності) за спадкоємцем законодавцем не передбачено обов`язкового пред`явлення окремої позовної вимоги про встановлення факту прийняття спадщини спадкодавцем. Тобто, така обставина (факт прийняття спадщини спадкодавцем), у разі пред`явлення позову про визнання права власності (чи визнання права на частку в праві спільної часткової власності) за спадкоємцем, встановлюється під час розгляду такого позову.

Приватно-правовими нормами визначене обмежене коло підстав відмови у судовому захисті цивільного права та інтересу особи, зокрема, до них належать: необґрунтованість позовних вимог (встановлена судом відсутність порушеного права або охоронюваного законом інтересу позивача); зловживання матеріальними правами; обрання позивачем неналежного способу захисту його порушеного права/інтересу; сплив позовної давності (постанова Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 08 листопада 2023 року в справі № 761/42030/21 (провадження № 61-12101св23), постанова Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 11 грудня 2023 року в справі № 607/20787/19 (провадження № 61-11625сво22)).

Тому суд акцентує увагу, що не пред`явлення окремої позовної вимоги про факту прийняття спадщини спадкодавцем не є підставою для відмови в позові про визнання права власності (чи визнання права на частку в праві спільної часткової власності) за спадкоємцем (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 11 вересня 2024 року в справі № 642/4502/17 (провадження № 61-14982св23)).

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частини перша, третя статті 12, частини перша, п`ята, шоста статті 81 ЦПК України).

Отже, на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які посилався позивач як на підставу вимог, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовна заява ОСОБА_1 підлягає задоволенню.

Судові витрати позивач просив залишити за ним та не стягувати з відповідача.

Керуючись ст. 12, 13, 81, 83, 89, 141, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Вінницької міської ради про визнання права власності в порядку спадкування - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на 6/25 часток земельної ділянки площею 0,0527 га, кадастровий номер: :03:030:0338, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Судові витрати залишати за позивачем.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення чи складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне рішення складено 14 серпня 2025 року.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 .

Відповідач: Вінницька міська рада, , місцезнаходження: м. Вінниця, вул. Соборна, буд. 59.

Суддя В. В. Горбатюк