Справа № 585/1998/25
Провадження № 2/581/319/25
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
і м е н е м У к р а ї н и
26 серпня 2025 року с-ще Липова Долина
Липоводолинський районний суд Сумської області в складі: головуючого - судді Бутенка Д.В., за участю секретаря судового засідання Бочкун Л.І., розглянувши у заочному порядку у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Липова Долина цивільну справу спрощеного позовного провадження за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ВІН ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором
в с т а н о в и в:
Сутність заявлених до суду вимог
Позиція позивача, відповідача по даній справі
Представник позивача про час та місце розгляду справи повідомлявся в порядку п.1 ч.7 ст. 128 ЦПК України, у судове засідання не з`явився, при подачі позову до суду прохав суд про розгляд справи за відсутності представника банку та незаперечував проти розгляду справи у заочному порядку.
Відповідач, про час та місце розгляду справи повідомлявся в порядку п.2 ч.7 ст.128 ЦПК України належним чином, у судове засідання повторно не з`явився, заперечень проти позову (відзиву) не надав.
Процесуальні дії суду у даній справі
Ухвалою судді Роменського міськрайонного суду від 30 травня 2025 року позовну заяву у даній справі направлено за підсудністю до Липоводолинського районного суду Сумської області. Ухвалою судді Липоводолинського районного суду Сумської області від 02 липня 2025 року у даній справі відкрито провадження, призначено судовий розгляд на 12 серпня 2025 року о 13 год 30 хв. 12 серпня 2025 року розгляд справи відкладено до 26 серпня 2025 року у зв`язку з неявкою відповідачки вперше до суду без повідомлення причин такої неявки. 26 серпня 2025 року спір вирішено по суті з ухваленням заочного рішення по справі.
Установлені судом фактичні обставини даної справи
12 жовтня 2019 року, між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 укладено договір про надання фінансового кредиту №356132. Відповідно до індивідуальної частини договору №356132 про надання фінансового кредиту, ТОВ «Авентус Україна», надав відповідачці позику у сумі 4700 грн 00 коп строком на 10 днів, але в будь-якому разі цей договір діє до повного виконання клієнтом своїх зобов`язань за цим договором. Відповідно до умов договору сторони погодили наступну фіксовану процентну ставку за користування кредитом 1,26 % від суми кредиту за кожний день користування кредитом (459,90 % річних) у межах строку надання кредиту; сукупна вартість кредиту складає 112,60 % від суми кредиту (у процентному виразі) або 5292 грн 20 коп (у грошовому виразі) та включає в себе: проценти (відсотки) за користування кредитом 12,60 % від суми кредиту (у процентному виразі) або 592 грн 20 коп (у грошовому виразі); кредит надається шляхом: перерахування товариством грошових коштів на банківський картковий рахунок клієнта, здійснення грошового переказу на ім`я клієнта через внутрішньодержавні платіжні системи; клієнт має право ініціювати продовження строку користування кредитом, для цього він зобов`язаний у повному обсязі сплатити нараховані на дату продовження (пролонгації) проценти за користування кредитом, а також пеню та штраф (у разі наявності), у такому разі за умови, що залишок тіла кредиту складає не менше ніж 400 грн 00 коп, строк користування кредитом автоматично продовжується (пролонгується) з дати внесення необхідної суми грошових коштів на такий самий строк і на таких самих умовах (при цьому укладання додаткового договору не потребується); невід`ємною частиною договору є Правила надання фінансових кредитів ТОВ «Авентус Україна», які розміщені на сайті www.creditplus.ua; підписуючи цей договір, клієнт підтверджує, що він ознайомлений, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно їх дотримуватись (а.с.38-39,40).
12 жовтня 2018 року на платіжну карту № НОМЕР_1 ТОФ ФК «ВЕЙ ФОР ПЕЙ» відповідно до договору ВП-200417-1 від 20 квітня 2017 року за дорученням ТОВ «Авентус Україна» перераховано 4700 грн 00 коп, код авторизації 293613, номер транзакції в системі WayForPay creditplus 784847 (а.с.22-29).
12 квітня 2018 року між ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» та ТОВ «Авентус Україна» укладено договір факторингу №1, згідно з яким відбулося відступлення права вимоги за кредитними договорами. 30 січня 2019 року укладено додаткову угоду №11 та на виконання договру факторингу підписано реєстр прав вимоги №12 від 30 січня 2019 року про те, що на умовах вищезначеного договору право вимоги до ряду боржників в тому числі до ОСОБА_1 за договором про надання фінансового кредиту №356132 від 12 жовтня 2018 року перейшло до нового кредитора ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» (а.с.11,31,34-36,42-44).
25 липня 2024 року на загальних зборах учасників ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» протоколом №1706 ухвалено змінити найменування ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» на ТОВ «ВІН ФІНАНС». Наказом № 55-к від 25 липня 2024 року на виконання протоколу № 1706 від 25 липня 2024 року внесено зміни про перейменування до облікових та інших документів товариства (а.с.41,45).
Відповідач не подавала суду заяву про застосування позовної давності у даному спорі по жодній із заявлених вимог.
Норми права, які підлягають застосуванню у даній справі
Частиною 1 ст.13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
У статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Згідно статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
Положеннями статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.
Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Згідно зі ст.ст.526,530 ч.1 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Частиною 1 статті 634 ЦК України встановлено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.
За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.
Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Відповідно до ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Відповідно до частини 1 статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Згідно статті 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.516 ЦК України).
Частиною 1 статті 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Висновки суду по суті заявлених вимог
1. За встановлених обставин справи суд уважає, що між сторонами виникли цивільні правовідносини, які врегульовані ст.ст.509, 526, 547, 549, 1048, 1050, 1054 ЦК України, відповідно до яких зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов кредитного договору. У разі прострочення відповідачем повернення чергової частини кредитних коштів позивач має право вимагати дострокового повернення частини кредиту, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до умов договору. За невиконання зобов`язання може бути встановлена відповідальність у виді пені та штрафу.
Матеріалами справи підтверджується, що ОСОБА_1 ініціювала укладання договору про надання фінансового кредиту, звернулася до ТОВ «Авентус Україна», зазначивши бажаний розмір фінансового кредиту, строк кредитування, надала необхідні особисті дані для укладання договору, зокрема, паспортні дані, номер мобільного телефону та електронної пошти (а.с.14,38-39,40).
Договір про надання фінансового кредиту та графік розрахунків до договору про надання фінансового кредиту, підписані відповідачем за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором, та в подальшому кредитні кошти були перераховані кредитодавцем на рахунок відповідача, тобто сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов правочину, уклавши його відповідно до вимог закону, а кредитодавець його виконав у повному обсязі перед відповідачем.
Із наданого позивачем суду розрахунку вбачається часткове неповернення відповідачем отриманих кредитних коштів та процентів за їх користування у строки визначені електронним кредитним договором, а також пеню і штраф, тому суд уважає, що підлягають до стягнення суми заборгованості за кредитом на користь позивача (нового кредитора за договором відступлення права вимоги). Розрахунок суми заборгованості відповідає умовам кредитного договору, докази зворотнього у суду відсутні.
2. За змістом ст. 256-258 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.
Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).
Пунктом 12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України передбачено, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257,258,362,559,681,728,786,1293цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.
Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року за №211 з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), установлено карантин на всій території України з 12 березня 2020 року, який був відмінений з 24 години 00 хвилин 30 червня 2023 року постановою Кабінету Міністрів України від 27 червня 2023 року №651.
Крім того, відповідно до 19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року№ 64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану.
Із наданих суду розрахунків заборгованості та змісту сформульованої підстави позову вбачається те, що договір про надання фінансового кредиту визначав 10-денний строк користування кредитом із його подальшим поверненням до 22 жовтня 2018 року без проведення періодичних платежів, відповідачка здійснила проплату в розмірі 592,20 грн у рахунок погашення кредиту, визнавши існування зазначеного зобов`язання. Оскільки положення діючого кредитного договору не містять застережень з приводу визначення для сторін продовжених строків позовної давності, то початок перебігу строку загальної позовної давності для даного спору по вимогам про повернення тіла кредиту та процентів розпочався з 23 жовтня 2018 року і мав закінчитися 23 жовтня 2021 року, а для вимоги про стягнення пені та штрафу з 23 жовтня 2018 року і мав закінчитися 23 жовтня 2019 року. Однак, у зв`язку із зупиненням загального строку позовної давності з 12 березня 2020 року і по день ухвалення даного рішення суду через введені карантин та воєнний стан, ці строки не сплили та з огляду на вимоги пунктів 12,19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України позивач звернувся до суду з позовом по цим вимогам в межах строків позовної давності. Для вимоги про стягнення неустойки річний строк позовної давності сплив, однак через незаявлення відповідачем у даній справі про застосування позовної давності до вимоги про стягнення неустойки в порядку ч.3 ст.267 ЦК України борг по цій вимозі підлягає стягненню з відповідача на користь позивача без поновлення строку позовної давності за заявою позивача (пеня та штраф нараховані до введення на території України карантину та воєнного стану).
3. Із приводу позовної вимоги про стягнення 3% річних та інфляційних витрат за прострочення виконання грошового зобов`язання у період воєнного стану, суд приходить до наступного.
Згідно з частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Ураховуючи, що з 24 лютого 2022 року по теперішній час у зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією російської федерації проти України відповідно до Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року за №64/2022» за №2102-ІХ від 24 лютого 2022 року та Указу Президента України 14 липня 2025 року № 478/2025 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" в Україні діє воєнний стан з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який в подальшому неодноразово продовжувався і діє станом на теперішній час.
Пунктом 18 «Прикінцевих та перехідних положень» Цивільного кодексу України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Таким чином, ТОВ «ВІН ФІНАНС» не мав права нараховувати з квітня 2022 року і по лютий 2025 року у період дії в Україні воєнного стану ОСОБА_1 , яка мала прострочення виконання грошового зобов`язання за договором №356132 від 12 жовтня 2018 року, як 3% річних, так й інфляційні втрати після квітня 2022 року та у період дії в Україні воєнного стану, оскільки за законом відповідачка звільнена від відповідальності, визначеної ст.625 ЦК України, такі кошти в якості заходу цивільної відповідальності не нараховуються та підлягають списанню. Тому у задоволенні заявленої вимоги слід відмовити у зв`язку з тим, що вона не грунтується на законі, тобто у зв`язку з її безпідставністю. Аналогічні правові висновки узгоджуються із актуальною судовою практикою суду касаційної інстанції, викладену у постановах Верховного Суду від 18 жовтня 2023 року у справі № 706/68/23 (провадження № 61-8279св23), від 31 січня 2024 року у справі № 183/7850/22.
Розподіл судових витрат
Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню пропорційно до задоволеної частини вимог. Заявлений позов задоволено на 67% і відповідно витрати по сплаті судового збору пропорційно складають 1623 грн 01 коп, тобто саме такий розмір судового збору слід стягнути з відповідача на користь позивача.
Згідно зі ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Згідно зі ст.137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Згідно з ч.4 ст.137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу та їх відшкодування, представником позивача надано: договір №33 про надання правової допомоги від 22 березня 2024 року, що укладений позивачем із адвокатським бюро «Анастасії Міньковської», додаткову угоду до Договору № 33 від 22 березня 2024 року про надання правової допомоги, свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю Міньковської А.В, акт про підтвердження факту надання правничої (правової) допомоги адвокатом від 20 березня 2025 року, детальним описом робіт (наданих послуг) робіт виконаних адвокатським бюро «Анастасії Міньковської» із визначенням загальної вартості робіт в сумі 5000 грн за складення позовної заяви д суду (а.с.9,13,16,19,37).
При визначенні розміру витрат на професійну правничу допомогу суд ураховує те, що дана справа не є складною за предметом та підставою позову, у ній представник позивача підготував і подав позов до суду, не приймаючи участі у судових засіданнях, у даній категорії спорів сформована усталена судова практика, обсяг наданих правових послуг як за своїм змістом та тривалістю не є значним, певне значення даної справи для позивача, яке пов`язується із стягненням із відповідача належних позивачу грошових коштів.
Керуючись ст. 2,4,12,13,81,89,141,263-265, 282 ЦПК України, суд
ухвалив:
Задовольнити частково позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ВІН ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ВІН ФІНАНС» 1623 грн 01 коп повернення судового збору та 2345 грн 00 коп понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу.
Відмовити у задоволенні позовних вимог про стягнення суми інфляційних витрат в розмірі 7728 грн 55 коп та суми 3% річних розмірі 1685 грн 71 коп.
Заочне рішення може бути переглянуте Липоводолинським районним судом Сумської області за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана до Липоводолинського районного суду Сумської області протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Позивачем рішення суду може бути оскаржено безпосередньо до Сумського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.
До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи через Липоводолинський районний суд Сумської області.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «ВІН ФІНАНС» (місцезнаходження юридичної особи: м.Київ вул. Авіаконструктора Ігоря Сікорського, буд. 8, ).

Відповідач: ОСОБА_1 (останнє відоме зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ).

Повний текст рішення суду виготовлено 26 серпня 2025 року.

Суддя Д. В. Бутенко