Справа № 2/2196/05
Провадження № 4-с/686/36/25
УХВАЛА

21.08.2025 м. Хмельницький

Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області

в складі: головуючого судді Стефанишина С.Л.

при секретарі Гайдуку А.С.,

за участю: представника скаржника ОСОБА_1 ,

представника стягувача Висоцької Х.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому скаргу представника боржника ОСОБА_2 адвоката Трубай Ірини Сергіївни на бездіяльність Другого відділу ДВС у м. Хмельницькому ЦМУ МЮ (м. Київ) та зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

26.03.2025 року представник боржника ОСОБА_2 адвокат Трубай Ірина Сергіївна звернулася до суду із скаргою на бездіяльність Другого відділу ДВС у м. Хмельницькому ЦМУ МЮ м. Київ та зобов`язання вчинити дії у виконавчому провадженні ВП №30884678.

У зазначеній скарзі просить визнати протиправною бездіяльність Другого відділу державної виконавчої служби у м. Хмельницькому Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції м. Київ щодо не зняття арешту, накладеного на нерухоме майно ОСОБА_2 у виконавчому провадженні №30884678 та зобов`язати Другий відділ державної виконавчої служби у м. Хмельницькому Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції м. Київ вчинити дії щодо зняття арешту з нерухомого майна накладеного у виконавчому провадженні №30884678 щодо виконання виконавчого листа від 08.09.2006 № 2/2196/05, виданого Хмельницьким міськрайонним судом Хмельницької області, а саме арешт нерухомого майна, накладений постановою Другого міського відділу державної виконавчої служби Хмельницького міськрайонного управління юстиції від 19.05.2005 №1341/11-05, об`єкт обтяження: квартира, 1/5 частина квартири, адреса: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер обтяження 2007764, арешт нерухомого майна, накладений постановою Другого міського відділу державної виконавчої служби Хмельницького міськрайонного управління юстиції від 26.01.2012, об`єкт обтяження: все рухоме та нерухоме майно, що належить боржнику.

Ухвалою суду від 28.03.2025 року було відкрито провадження у справі та призначено судове засідання.

21.08.2025 року до суду надійшли письмові заперечення від представника стягувача, в яких представник просить залишити скаргу без задоволення.

Представник скаржника в судовому засіданні підтримала вимоги скарги у повному обсязі.

Представник відповідача просила залишити скаргу без задоволення.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що дана скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що на виконанні у Другому відділу ДВС у місті Хмельницькому перебувало виконавче провадження №30884678 з примусового виконання виконавчого листа №2/2196/05 від 08.09.2006, виданого Хмельницьким міськрайонним судом Хмельницької області про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 заборгованості на суму 163620 грн.

19.05.2005 року постановою Другого міського відділу ДВС Хмельницького міськрайонного управління юстиції від 19.05.2005 №1341/11-05 накладено арешт на квартиру, 1/5 частини за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер обтяження 2007764.

26.12.2012 року старшим державним виконавцем Плеваком О.Д. було прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження та накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно боржника.

14.01.2019 року державним виконавцем прийнято постанову про повернення виконавчого документа стягувачу згідно п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження», у зв`язку з тим, що у боржника відсутнє майно, на яке можу бути звернуто стягнення. Повторно до виконання виконавчий лист не пред`являвся.

04.03.2025 року ОСОБА_2 звернулася до Другого відділу ДВС у м. Хмельницькому ЦМУ МЮ (м. Київ) із заявою про зняття арешту з нерухомого майна, яке накладено в межах виконавчого провадження №30884678.

Листом від 10.03.2025 року №23938 було відмовлено у знятті цього арешту.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Згідно зі статтею 18 ЦПК України визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

У відповідності до ст. 19 Конституції України, суд зобов`язаний діяти лише на підставі та в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та Законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 Закону України "Про виконавче провадження" рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Згідно з ч. 1 ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи. Скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції (ч. 1 ст. 448 ЦПК України).

Відповідно до статті 1 Закону "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Суд зауважує, що виконавче провадження № 30884678 було завершено 14.01.2019 року шляхом повернення виконавчого документа стягувачу.

Приписи ч.4 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження» визначають вичерпний перелік підстав, коли виконавець уповноважений зняти арешт. У даному випадку, жодної з перелічених там підстав у даній справі немає. Натомість, ч.5 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження» імперативно визначає, що у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

Варто зауважити, що у даному випадку вживається термін «рішення суду», а не «судове рішення». Термін «судове рішення» включає в себе як рішення суду, так і ухвалу, окрему ухвалу, судовий наказ, постанову (ч.1 ст.258 ЦПК України передбачає, що судовими рішеннями є: ухвали, рішення, постанови, судові накази).

При цьому, відповідно до ч.1 ст.451 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу.

Однак, ухвала не може бути підставою для скасування арешту, накладеного в межах виконавчого провадження, адже це буде суперечити змісту ст.59 Закону України «Про виконавче провадження».

Також, Постановою від 14 травня 2025 року у справі № 14-137цс24 Велика Палата Верховного Суду відступила від попередньо сформованої правової позиції у постановах по справах № 2/1522/11652/11 та № 815/7269/15 від 26.05.2020 року, зокрема зазначено, що повернення виконавчого документа стягувачу не є підставою для зняття арешту з майна боржника (за винятком випадків, передбачених у частині третій статті 37 Закону № 1404-VIII).

Подібні правові позиції містяться в постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного суду від 29.03.2023 року у справі № 202/1182/22 (провадження № 61-8190св22); постанові Великої Палати Верховного Суду від 09.10.2024 року у справі № 2-2387/11 (провадження № 14-117цс24); постанові Верховного Суду від 17 січня 2018 року у справі № 910/8019/15-г .

Також, у постанові Верховного Суду від 03 квітня 2025 року у справі № 580/12260/23 зазначено наступне: «З правового аналізу положень пункту 2 частини першої та частини п`ятої статті 37 Закону № 1404-VIII випливає, що повернення виконавчого документа стягувачу, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними, не означає закінчення (закриття) виконавчого провадження і не тягне за собою наслідків у вигляді неможливості розпочати його знову та не позбавляє стягувача права повторно звернутись до органу державної виконавчої служби за виконанням судового рішення протягом встановлених законом строків, і також не позбавляє стягувача права звернутись до суду з заявою про поновлення строку пред`явлення виконавчого документа до виконання».

Таким чином, суд вважає, що державний виконавець Другого відділу ДВС у м. Хмельницькому ЦМУ МЮ (м. Київ) в межах свої повноважень та відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження», а скаржником та його представником не надано належних та допустимих доказів, які вказують на порушення державним виконавцем вимог чинного законодавства щодо незняття арешту з майна, оскільки виконавчий документ повернутий стягувачу без виконання, докази про виконання рішення суду відсутні, та підстав для скасування арешту, накладеного в межах виконавчого провадження немає.

Згідно з ч. 3 ст. 451 ЦПК України якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Виходячи зі змісту положень ст. 451 ЦПК України, суд приходить до висновку, що дії державного виконавця Другого відділу державної виконавчої служби у м. Хмельницькому Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) є правомірними та вчиненими відповідно до вимог чинного законодавства та Закону України «Про виконавче провадження», а тому в задоволенні скарги представника боржника ОСОБА_2 адвоката Трубай Ірини Сергіївни на бездіяльність Другого відділу ДВС у м. Хмельницькому ЦМУ МЮ (м. Київ) та зобов`язання вчинити дії, слід відмовити.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 447-453 Цивільного процесуального кодексу України, Законом України «Про виконавче провадження», суд

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні скарги представника боржника ОСОБА_2 адвоката Трубай Ірини Сергіївни на бездіяльність Другого відділу ДВС у м. Хмельницькому ЦМУ МЮ (м. Київ) та зобов`язання вчинити дії відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Хмельницького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст ухвали складено 22.08.2025 року.

Суддя: Сергій Стефанишин