Р І Ш Е Н Н Я№ 127/42269/24

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 серпня 2025 р.Вінницький міський суд Вінницької області в складі судді Венгрин О.О.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Енера Вінниця" про стягнення заборгованості за договором,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ТОВ «Енера Вінниця» про стягнення заборгованості за договором про купівлю-продаж електричної енергії за зеленим тарифом приватним домогосподарством №727 від 12.12.2019 в сумі 108070,94 грн, з яких: 104035,05 грн - основний борг, 3216,64 грн - інфляційні, 819,25 грн - 3% річних, який мотивовано тим, що 12.12.2019 між ОСОБА_2 і ТОВ «Енера Вінниця» укладений договір купівлі-продажу електричної енергії за «зеленим» тарифом приватним домогосподарством №727. За умовами договору позивач має право продавати електричну енергію, вироблену з енергії сонячного випромінювання (генеруючими установками) приватного господарства, а відповідач бере на себе зобов`язання купувати у позивача електричну енергію за «зеленим» тарифом, встановленим НКРЕКП в обсязі, що перевищує місячне споживання електричної енергії приватним домогосподарством, у строки, передбачені договором.

18.08.2020 ОСОБА_1 і ТОВ «Енера Вінниця» уклали додаткову угоду №10/2020 до договору №727 від 12.12.2019, якою первісного побутового споживача ОСОБА_2 у зв`язку з її смертю змінено на ОСОБА_1 .

На виконання умов цього договору ОСОБА_1 продавав ТОВ «Енера Вінниця» електричну енергію, вироблену його генеруючою установкою за період з 01.06.2024 по 30.11.2024 на загальну вартість 138641,10 грн. Відповідач свої зобов`язання за договором виконав не в повному обсязі, позивачу не було виплачено усієї суми за придбану електроенергію. Станом на 27.12.2024 заборгованість ТОВ «Енера Вінниця» перед ОСОБА_1 за цим договором за вироблену та продану електроенергію складає 104035,05 грн. Позивачем в порядку ст. 625 ЦК України нараховано інфляційні на заборговану суму в розмірі 3216,64 грн і 3% річних - в розмірі 819,25 грн. Крім того позивачем сплачено судовий збір в сумі 968,96 грн і витрати на правничу допомогу в розмірі 9689,60 грн. (а.с. 2-8)

Ухвалою суду від 25.02.2025 відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, було визначено строки для подання відзиву, відповіді на відзив, заперечення. (а.с. 49)

04.03.2025 надійшов відзив ТОВ «Енера Вінниця», в якому відповідач позовні вимоги визнавав частково. При цьому вказав, що заборгованість в сумі 104035,05 грн сплачена. Крім того, посилаючись на ст. 551 ч. 3 ЦК України, просив зменшити неустойку: інфляційні втрати в сумі 3216,64 грн та 3% річних в сумі 819,25 грн. Ще зазначив, що витрати на правничу допомогу є завищеними.

05.03.2025 позивачем до суду подано заяву про зменшення розміру позовних вимог, за якою заборгованість за договором про купівлю-продаж електричної енергії за зеленим тарифом приватним домогосподарством №727 від 12.12.2019 ТОВ «Енера Вінниця» погашена в повному обсязі та просить прийняти до розгляду заяву про зменшення розміру позовних вимог на суму 104035.05 грн в частині стягнення заборгованості, та стягнути з відповідача грошову суму в розмірі 4035,89 грн, з яких: 3216,64 грн - інфляційні втрати, 819,25 грн - 3% річних, а також 968,96 грн судового збору та 9689,60 грн витрат на правничу допомогу. (а.с. 72-76)

Суд вважає можливим розглянути справу за наявними у справі матеріалами відповідно до ст. 279 ч. 5 ЦПК України.

Дослідивши та оцінивши докази у справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Судом установлено, що 12.12.2019 між ТОВ «Енера Вінниця» та ОСОБА_2 укладений договір про купівлю-продаж енергії за «зеленим» тарифом приватним домогосподарством №727. (а.с.14-16)

18.08.2020 ОСОБА_1 і ТОВ «Енера Вінниця» уклали додаткову угоду №10/2020 до договору №727 від 12.12.2019, якою первісного побутового споживача ОСОБА_2 у зв`язку з її смертю змінено на ОСОБА_1 (а.с.17)

Згідно умов договору №727 від 12.12.2019 сторони погодили, що споживач має право продавати постачальнику універсальних послуг електричну енергію, вироблену з енергії сонячного випромінювання та/або енергії вітру об`єктами електроенергетики приватних домогосподарств, а постачальник універсальних послуг взяв на себе зобов`язання купувати у споживача електричну енергію за «зеленим тарифом», встановленим НКРЕКП, в обсязі, що перевищує місячне споживання електричної енергії приватним домогосподарством, строки передбачені цим договором.

Споживач має право на отримання плати за електричну енергію, вироблену з енергії сонячного випромінювання та/або енергії вітру об`єктами електроенергетики (генеруючими установками) приватного домогосподарства, за «зеленим» тарифом, відпущеної постачальнику універсальних послуг в обсязі, що перевищує місячне споживання електричної енергії приватним домогосподарством (п.2.3 договору).

Розрахунковим періодом є календарний місяць, оплата за продану електричну енергію, вироблену в обсязі, що перевищує місячне споживання електричної енергії приватним домогосподарством, здійснюється до 15 числа місяця, наступного за розрахунком (п.4.1 договору).

Постачальник універсальних послуг повинен перерахувати кошти для оплати проданої споживачем електричної енергії, виробленої з енергії сонячного випромінювання та/або з енергії вітру генеруючою установкою приватного домогосподарства, на поточний рахунок споживача відповідно до заяви-повідомлення (п.4.2 договору).

На дату введення в експлуатацію генеруючої установки 13.12.2019 «зелений» тариф за цим договором становить 499,27 коп/кВТ*год без ПДВ (п. 4.3 договору).

Відповідно до пункту 5.1 договору постачальник несе відповідальність за прострочення оплати за придбану електричну енергію.

За період з 01.06.2024 по 30.11.2024 генеруючою установкою приватного домогосподарства позивача була вироблено та передано відповідачу електричної енергії: за червень 2024 року на суму 29308,41 грн, за липень 2024 року - 23841,18 грн, за серпень 2024 року - 30866,30 грн, за вересень 2024 року - 24318,00 грн, за жовтень 2024 року 20733,65 грн та за листопад 2024 року - 9573,48 грн (акти купівлі-продажу електричної енергії від 30.06.2024, 31.07.2024, 31.08.2024, 30.09.2024, 31.10.2024, 30.11.2024). (а.с.19-21)

Відповідач не в повному обсязі виконав свої зобов`язання та не виплатив усієї суми.

Станом на 16.12.2024 заборгованість становила 104035,05 грн, що підтверджується актом звірки взаєморозрахунків за період з 01.06.2024 по 16.12.2024.

Вказаний розмір заборгованості визнаний відповідачем та станом на час розгляду справи заборгованість відповідача перед позивачем в сумі 104035,05 грн погашена в повному обсязі. Позивач визнав сплату відповідачем цієї суми та подав заяву про зменшення розміру позовних вимог.

У зв`язку з простроченням виконання відповідачем оплати за придбану електричну енергію, позивачем заявлено до стягнення з відповідача 3216,64 грн - інфляційних та 819,25 грн - 3 % річних.

Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Виконання зобов`язань, реалізація, зміна та припинення певних прав у договірному зобов`язанні можуть бути зумовлені вчиненням або утриманням від вчинення однією із сторін у зобов`язанні певних дій чи настанням інших обставин, передбачених договором, у тому числі обставин, які повністю залежать від волі однієї із сторін.

Згідно з ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до вимог статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Оскільки стаття 625 ЦК України розміщена в розділі І «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 ЦК України, то вона поширює свою дію на всі зобов`язання, якщо інше не передбачено в спеціальних нормах, які регулюють суспільні відносини з приводу виникнення, зміни чи припинення окремих видів зобов`язань.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 19.06.2019 у справі №646/14523/15-ц зазначила, що стаття 625 входить до розділу I «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 ЦК України, тому в ній визначені загальні правила відповідальності за порушення грошового зобов`язання і її дія поширюється на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено спеціальними нормами, що регулюють суспільні відносини з приводу виникнення, зміни чи припинення окремих видів зобов`язань. За змістом частини другої статті 625 ЦК України нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації від боржника за неналежне виконання зобов`язання. Таким чином, у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Тобто, приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. Аналогічний висновок зробила Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16.05.2018 у справі № 686/21962/15-ц.

Судом установлено, що відповідач несвоєчасно та не в повному обсязі виконував свої зобов`язання за договором про купівлю-продаж електричної енергії за «зеленим тарифом» приватним домогосподарством №727 від 12.12.2019, внаслідок чого позивач нарахував втрати від інфляції та 3% річних на суму заборгованості за платежами за червень, липень, серпень, вересень, жовтень, листопад 2024 р. станом на 27.12.2024, що становить: 3216,64 грн - інфляційних та 819,25 грн - 3 % річних. (а.с.37 зворот 40)

Відповідач свого розрахунку 3% річних та інфляційних втрат на спростування наведеного не надав.

На підставі викладеного позов про стягнення 3216,64 грн - інфляційних та 819,25 грн - 3 % річних підлягає задоволенню.

Щодо заяви відповідача про зменшення розміру 3% річних та інфляційних втрат, то суд вважає, що відповідач помилкового ототожнив неустойку з передбаченою ст. 625 ЦК України відповідальністю за невиконання грошового зобов`язання у формі стягнення 3% річних і інфляційних втрат.

Згідно ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно ст. 551 ч. 3 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

3% річних та інфляційні втрати не є штрафними санкціями, зокрема неустойкою, а є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника, зупинення виконавчого провадження чи виконання рішення суду про стягнення грошової суми.

Отже, відсутні правові підстави для зменшення розміру нарахованих 3% річних та інфляційних втрат.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача потрібно стягнути судовий збір в розмірі 968,96 грн.

Щодо витрат на правничу допомогу, понесених позивачем, то суд враховує, що відповідно до ст.131 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витратна правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Згідно ст. 141 ч. 8 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено ( ст.137 ч. 2 п. 1 ЦПК України).

Аналогічна позиція висловлена Об`єднаною палатою Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду у постановах: від 03.10.2019 в справі №922/445/19, від 22.01.2021 в справі № 925/1137/19, Верховним Судом у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постановах: від 02.12.2020 в справі № 317/1209/19 (провадження № 61-21442св19), від 03.02.2021 в справі № 554/2586/16-ц (провадження № 61-21197св19), від 17.02.2021 в справі № 753/1203/18 (провадження № 61-44217св18).

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються в разі задоволення позову - на відповідача.

Позивачем заявлено про врахування судових витрат понесених ним (професійна правнича допомога) при розподілі судових витрат між сторонами та в підтвердження витрат на правничу допомогу він надав договір №3 про надання правової допомоги від 18.11.2024, ордер, акт №3 приймання-передачі наданих послуг від 27.12.2024, детальний опис робіт, копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю, рахунок №16/12/24/3 від 16.12.2024 на суму 4844,80 грн, платіжну інструкцію №0.0..1 від 16.12.2014 на суму 4844,80 грн.

Згідно з п. 3.1. договору, клієнт сплачує адвокату за надання правової допомоги гонорар в розмірі не менше 40 % прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року за одну годину участі особи, яка надає правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді.

В акті приймання-передачі наданих послуг сторони за взаємною домовленістю вправі визначити фіксований розмір гонорару, який не обов`язково обраховується відповідно до п. 3.1 цього договору (п. 3.5 договору).

В разі винесення судового рішення у справі на користь клієнта гонорар сплачується адвокату протягом п`яти днів з дня винесення судового рішення в справі.

Актом №3 приймання-передачі наданих послуг від 27.12.2024 визначено, що за надання правової (правничої) допомоги за договором клієнт сплачує адвокату гонорар у фіксованому розмірі в сумі 9689,60 грн.

З детального опису робіт, виконаних адвокатом судом вбачається, що під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням адвокатом було виконано: 18.11.2024 - надання правових консультацій і роз`яснень з правових питань у справі; 21.11.2024 - підготовка досудової вимоги; 17.12.2024 підготовка адвокатського запиту; 27.12.2024 - підготовка позовної заяви.

Відповідач, заперечуючи щодо їх розміру, вказує на завищений розмір цих витрат порівняно зі складністю справи та обсягом наданих адвокатом послуг.

Надаючи оцінку наданим доказам, суд зважає, що предметом позову є стягнення заборгованості за договором, інфляційних втрат та 3% річних, справа є малозначною в силу вимог закону та не є складною, розглядалася в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, обсяг досліджених доказів є невеликим, а тому, враховуючи складність справи та виконані роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, з урахуванням заяви відповідача суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 3000,00 грн витрат на правничу допомогу. Саме такий розмір витрат, на переконання суду, є об`єктивним, співмірним зі складністю справи та виконаною адвокатом роботою у ній.

Керуючись ст.ст. 526, 527, 530, 610, 611, 625, 629 ЦК України,

Законом України «Про ринок електричної енергії»,

ст. ст. 13, 89, 133, 137, 141, 259, 263-265, 279 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Позов задоволити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Енера Вінниця» на користь ОСОБА_1 4035 (чотири тисячі тридцять п`ять) грн 89 к., з яких: 3216,64 грн - інфляційні, 819,25 грн - 3% річних,

а також стягнути 968,96 грн судового збору та 3000,00 грн витрат на правничу допомогу, в стягненні решти витрат на правничу допомогу відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня складення повного рішення до Вінницького апеляційного суду.

Згідно вимог ст. 265 ч. 5 п. 4 ЦПК України:

позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ;

відповідач Товариство з обмеженою відповідальністю "Енера Вінниця", , м. Вінниця, вул. Пирогова, 131.

Повне рішення виготовлено 25.08.2025.

Суддя О.О. Венгрин