Справа № 128/304/25
Провадження №2/149/433/25
Номер рядка звіту 40
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.08.2025 р. м. Хмільник

Хмільницький міськрайонний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Олійника І. В.

за участі секретаря Янюк А. Й.

розглянувши у судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС»» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

ТОВ «Фінансова компанія «ЕЙС»» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Короткий виклад позовних вимог

Позов мотивований тим, що 21.01.2024 між ТОВ «КАЧАЙ ГРОШІ» та ОСОБА_1 укладено договір кредитної лінії № 00-11028522 у формі електронного документа з використанням електронного підпису, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 5500 грн, шляхом безготівкового переказу на платіжну картку НОМЕР_1 . Оскільки відповідач свої зобов`язання за договором не виконав, у нього наявна заборгованість у розмірі 16388,40грн, з яких 5413,75 грн - заборгованість по кредиту, прострочені відсотки 10974,65 грн. Позивач, просить стягнути з відповідача вказану заборгованість за договором, а також судовий збір у розмірі 2422,40 грн, витрати на професійну правничу допомогу - 7000 грн.

Рух справи

Ухвалою суду від 26.02.2025 відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін, призначено справу до судового розгляду.

Ухвалою суду від 19.03.2025 витребувано докази.

Ухвалою суду від 28.03.2025 задоволено заяву представника відповідача і суд перейшов до розгляду справи за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання.

Ухвалою суду від 28.05.2025 закрито підготовче провадження, призначено судове засідання.

Представник позивача у судове засідання не з`явився, відповідно до позовної заяви просить розглядати справу за його відсутності, проти проведення заочного розгляду справи не заперечує.

Відповідач у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив. Представник подав заяву про проведення розгляду у його відсутність.

01.04.2025 представник відповідача подав відзив на позовну заяву, узагальнені доводи зводяться до того, що позивач не підтвердив того, що набув право вимоги до відповідача за договором факторингу, не підтверджено оплату да цим договором, про його укладення не повідомлено позичальника. Враховуючи це, представник просить відмовити у задоволенні позову.

Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дійшов наступного висновку.

Фактичні обставини

21.01.2024 року між ТОВ «КАЧАЙ ГРОШІ»» та ОСОБА_1 укладено договір кредитної лінії № 00-11028522 у формі електронного документа шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора, який було надіслано на мобільний номер телефону (а.с. 20-22).

Відповідно до п. 1.2 - 1.3 Договору, сума ліміту кредитної лінії складає 5500 грн. Строк дії кредитної лінії 360 календарних днів. Позичальник зобов`язаний повернути кредит кредитодавцю 15.01.2025, а також оплатити проценти в періодичну дату оплати процентів, а саме 15.02.2024 та здійснювати чергові платежі по сплаті нарахованих процентів на кожний 25 день після рекомендованої дати. Пунктом п. 1.6 Договору, визначено тип процентної ставки - фіксована. Стандартна процентна ставка складає 2,5 % від суми кредиту за кожен день користування кредитом, знижена 2,4% Пунктом 1.5 Договору визначено, що за надання кредиту позичальник зобов`язаний сплатити кредитодавцю одноразову комісію у розмірі 20 % від суми кредиту, що складає 1100 грн.

21.01.2024 року відповідач електронним підписом одноразовим ідентифікатором підписав паспорт споживчого кредиту (а.с. 26).

Відповідачу кредитні кошти були перераховані в обсязі та у строк, визначені умовами Договору, що підтверджено реєстром успішних транзакцій ТОВ "Платежі Онлайн" (а.с.28-29). Кошти у сумі 5500 грн була зараховані на рахунок відповідача, що підтверджується рухом коштів по картці (а.с. 77-79).

22.01.2024 між ТОВ «ФК «МАКС КРЕДИТ»» та ТОВ "КАЧАЙ ГРОШІ" укладено договір факторингу № 22-01/2024, за яким ТОВ «МАКС КРЕДИТ» набув право вимоги за вищевказаним Договором кредиту.

16.08.2024 між ТОВ «ФК «ЕЙС»» та ТОВ "МАКС КРЕДИТ» укладено договір факторингу № 16082024-МК/ЕЙС, за яким позивач набув право вимоги за вищевказаним Договором кредиту.

Позиція суду

Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний недійсним судом.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 року у справі № 2-383/2010 (провадження №14-308цс18) зроблений висновок, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору усі права, набуті за ним сторонами правочину, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку (ч. 1 ст. 207 ЦК України)

Згідно з ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Статтею 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір).

До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору. Згідно зі ст. 628 ЦК України, ураховуючи підпункт 2.2 пункту 2 Розділу І Умов обслуговування рахунків фізичної особи, договір, що укладений між банком та відповідачем є змішаним договором, в якому містяться елементи різних договорів, зокрема і договору банківського рахунку та про споживчий кредит.

Відповідно до статті 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Закон України «Про електронну комерцію» (далі - Закон) визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. Статтею 3 цього Закону визначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до ч. 7, ч. 12 ст. 11 Закону електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у визначеному статтею 12 цього Закону порядку, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Статтею 12 Закону встановлено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису визначеним цим Законом одноразовим ідентифікатором; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ.

Норми статті 11 Закону передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису, так і електронного підпису, визначеним цим Законом одноразовим ідентифікатором. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа і не може визнаватися недійсним лише через його електронну форму.

За обставин даної справи, для відповідача була згенерована ключова пара з особистим ключем, який було направлено на його мобільний номер телефона.

Отже, доводи позивача про укладення договору, погодження його умов, отримання відповідачем кредиту та інших знайшли своє підтвердження.

Відповідно до ст.ст. 526, 530 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, в строк, що встановлений у договорі.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

З наданого позивачем розрахунку заборгованості за договором (а.с. 34), встановлено наявність у відповідача заборгованості у розмірі 16388,40 грн, яка підлягає стягненню.

Суд відхиляє доводи представника відповідача про те, що позивач не набув право вимоги. Оскільки позивачем доведено те, що на підставі договорів факторингу до нього перейшло право вимоги. На виконання цих договорів їх сторонами укладалися акти прийому-передачі, а також Реєстр боржників, у тому числі щодо заборгованості відповідача за договір кредитної лінії № 00-11028522. Те, що позивачем не надано докази оплати за цими договорами факторингу, доказів повідомлення відповідача про відступлення права вимоги, не спростовує встановлених судом обставин та не може бути підставою для звільнення відповідача від виконання своїх зобов`язань за договором кредиту. У свою чергу відповідач, заперечуючи проти позову не надав суду будь-яких доказів, які б підтверджували належне виконання ним умов договору.

Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України).

Враховуючи викладене та приймаючи до уваги встановлені обставини, позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Розподіл судових витрат

Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи (ч. 1 ст. 133 ЦПК України).

Згідно зі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені судові витрати.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, витрати на професійну правничу допомогу належать до витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно з ч. 1-3 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно із ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

До суду на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу позивачем були надані такі документи: договір про надання правничої допомоги від 22.11.2024 року, додаткову угоду до цього договору, акт прийому передачі наданих послуг від 22.11.2024 року, свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю, які підтверджують понесення позивачем витрат на правничу допомогу.

При визначенні розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають стягненню з відповідача суд приймає до уваги правові висновки, висловлені Верховним Судом у постановах від 20.05.2020 у справі № 240/3888/19 та від 11.12.2019 у справі № 2040/6747/18. Зокрема про те, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, усі понесені витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, установить, що розмір гонорару, визначений стороною та адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору. Ураховуються такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо, які застосовуються за наявності наданих стороною, яка вказує на неспівмірність витрат, доказів і обґрунтування невідповідності заявлених витрат цим критеріям.

Враховуючи те, що предмет спору є типовим для позивача та не є складним, а також те, що складення позовної заяви не потребувало значних витрат часу адвоката, дана справа розглядалася в порядку спрощеного позовного провадження, а обґрунтованість понесених витрат у заявленому обсязі не доведено, суд, враховуючи принципи справедливості та співмірності, доходить висновку, що витрати на правничу допомогу підлягають стягненню у розмірі 3000 грн.

Враховуючи задоволення позовних вимог, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню сплачений судовий збір сумі 2 422,40 грн. та документально підтверджені витрати на професійну правничу допомогу - 3000 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 204, 526, 530, 610, 1054 ЦК України, ст. ст. 76-81, 141, 142, 206, 263-265, 273, 354, 355 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «ЕЙС»» заборгованість за Договором кредитної лінії № 00-11028522 від 21.01.2024 у розмірі 16388,40 грн, з яких 5413, 75 грн - заборгованість по кредиту, прострочені відсотки 10974,65 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «ЕЙС»» понесені судові витрати у розмірі: судовий збір - 2 422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) грн 40 коп.; витрати на правничу допомогу - 3000 (три тисячі) грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення суду складено 15.08.2025.

Учасники справи:

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «ФК «ЕЙС»», м. Київ, вул. Харківське шосе, буд. № 19, офіс 2005, .

Відповідач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Суддя Ігор ОЛІЙНИК