Справа № 278/5337/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 серпня 2025 року м. Житомир

Суддя Житомирського районного суду Житомирської області Дубовік О. М., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Коллект Центр" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

І. Короткий зміст позовних вимог.

ТОВ «Коллект Центр» звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № -119888 від 16.09.2021 року в сумі 39424,37 грн, понесених судових витрат в розмірі 3028,00 грн та витрат на надання правової допомоги у сумі 13000 грн.

На обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що 16.09.2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ІНКАСО ФІНАНС» (далі ТОВ «ФК «ІНКАСО ФІНАНС») та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № -119888, відповідно до якого відповідач отримав грошові кошти в сумі 1500,00 грн, зі сплатою процентів.

ТОВ «ФК «ІНКАСО ФІНАНС» належним чином виконало свої зобов`язання за договором кредиту, надавши ОСОБА_1 кредитні кошти, в порядку передбаченому умовами кредитного договору.

27.08.2021 року між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 було укладено договір про споживчий кредит №102112991 відповідно до якого відповідач отримав грошові кошти в сумі 4000,00 грн на 30 днів до 27.08.2021 року зі сплатою процентів.

17.12.2021 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено договір факторингу №17/12-2021-62, відповідно до якого ТОВ «Мілоан» відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, у тому числі, за кредитним договором № 102112991 від 27.08.2021 року, що укладеним між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1

18.01.2022 року між ТОВ «ФК «ІНКАСО ФІНАНС» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено договір відступлення права вимоги № 18-01/22, відповідно до якого ТОВ «ФК «ІНКАСО ФІНАНС» відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, у тому числі, за кредитним договором № -119888 від 16.09.2021 року, що укладеним між ТОВ «ФК «ІНКАСО ФІНАНС» та ОСОБА_1 .

У свою чергу, ТОВ «Вердикт Капітал» відступило право вимоги до боржників за кредитними договорами ТОВ «Коллект Центр» у тому числі, за кредитними договорами № -119888 від 16.09.2021 року та № 102112991 від 27.08.2021.

ІІ. Процедура та позиції сторін.

Ухвалою суду від 21.10.2024 року по справі відкрите спрощене позовне провадження без виклику учасників (а.с. 68).

Представник позивача у позовній заяві просив розгляд справи проводити у його відсутності (а.с. 5).

Відповідачка про розгляд справи повідомлялась належним чином, про що свідчить трекінг АТ «Укрпошта», із відміткою про отримання (а.с. 79).

Заяв чи клопотань на адресу суду не надходило.

Згідно з ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

ІІІ. Фактичні обставини справи, які встановлені судом.

Судом встановлено, що 16.09.2021 року між ТОВ «Фінансова компанія «Інкасо Фінанс» та відповідачем ОСОБА_1 укладено договір позики №-119888, за умовами якого ОСОБА_1 як позичальник отримала грошові кошти в сумі 1500,00 грн. зі строком користування (п.2.3 договору) 14 днів (а.с. 6-11).

Згідно з п.3.6 договору повернення кредиту та сплата процентів здійснюється позичальником згідно з графіком розрахунків, або достроково відповідно до порядку, визначеного договором, але в будь-якому випадку не пізніше дати остаточного повернення кредиту, встановленого договором.

Відповідно до п.9.6 договору сторони домовились, що після закінчення строку дії цього договору проценти за користування кредитом можуть бути нараховані товариством згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України на усю суму боргу та встановлюються у розмірі 1404 % річних та підлягають сплаті не пізніше дня, що слідує за днем відповідної вимоги позикодавця позичальнику засобами ІТС та /чи на адресу електронної пошти позичальника.

Відповідно до інформаційної довідки ТОВ «Платежі онлайн» №1776/03 від 27.03.2024 року, підтверджено, що кошти за договором були перераховані на розрахунковий рахунок відповідача (а.с.23).

Згідно із розрахунком заборгованості за договором №-119888 від 16.09.2021 року станом на дату відступлення права вимоги 18.01.2022 року, загальна сума заборгованості становить 1906,00 гривень, тобто у межах строку кредитування (а.с. 24-25).

Із розрахунку заборгованості за договором №-119888 від 16.09.2021 року наданого ТОВ «Вердикт Капітал», вбачається, що із 30.09.2021 (закінчення строку дії договору) по 17.01.2022 (включно) нараховано відсотки у сумі 6435, 00 грн, а також з 18.01.2022 (дата відступлення права вимоги) до 23.02.2022 (включно) у сумі 2164,50 грн (а.с. 28).

У свою чергу ТОВ «Коллект Центр» здійснило нарахування відсотків з 30.09.2021 по 23.02.2022 на загальну суму 8599,50 грн, загальна заборгованість станом на 10.09.2024 складає 19105,00 грн (а.с. 30).

Також, 27.08.2021 року між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 укладено договір кредиту, положеннями якого сторони визначили надання позичальнику ОСОБА_1 кредиту в сумі 4000,00 грн (а.с. 15-19).

Відповідно до п.1.3. вказаного договору кредит надається строком на 30 днів з 27.08.2021 року.

У відповідності до п.1.5.1. договору комісія за надання кредиту: 0,00 грн.

Згідно з п.п. 1.5.2., 1.6. договору проценти за користування кредитом: 12,00 грн., які нараховуються за ставкою 0,01 % від фактичного залишку заборгованості за кожен день користування кредитом.

Стандартна (базова) процента ставка за користування кредитом становить 5,00 % від фактичного залишу кредиту за кожен день користування кредитом.

Відповідно до п. 2.2.2 договору нарахування кредитодавцем процентів за користування кредитом здійснюється з дати, наступної за днем надання кредиту по дату завершення строку кредитування (з урахуванням можливих пролонгацій) на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування, з урахуванням особливостей, передбачених п. 2.2.3 договору.

Відповідно до п. 2.2.3 договору проценти нараховуються за стандартною (базовою) ставкою, що визначена п. 1.6 цього Договору, яка є незмінною протягом всього строку кредитування, окрім випадків, коли за умовами акцій, програм лояльності, спеціальних пропозицій, тощо, визначена в п. 1.5.2 процентна ставка протягом первісного строку кредитування визначеного п. 1.3, запропонована позичальнику зі знижкою і є меншою за стандартну (базову) ставку, встановлену п. 1.6 Договору.

Якщо визначена п. 1.5.2 процентна ставка є нижчою від стандартної (базової) ставки, то після завершення первісного строку кредитування (пролонгації) на стандартних (базових) умовах, згідно п. 2.3.1.2 продовжують нараховуватись за базовою ставкою згідно п. 1.6 договору. Стандартна (базова) ставка не є підвищеною.

За змістом.2.3.1.1 договору (пролонгація на пільгових умовах) позичальник має право неодноразово продовжувати строк кредитування за умови, що кредитодавцем надана така можливість позичальнику відповідно до розділу 6 Правил надання фінансових кредитів (послуг) товариством, що розміщені на веб-сайті товариства, що є невід`ємною частиною договору. Для продовження строку кредитування за цим пунктом позичальник має вчинити дії, передбачені розділом 5 Правил, у т.ч. сплати ти комісію за управління та обслуговуваня кредиту та певну частку заборгованості по кредиту.

Згідно з п 2.3.1.2 договору позичальник може збільшити строк кредитування на 1 день шляхом продовження користування кредитними коштами після завершення строку кредитування (з урахуванням всіх пролонгацій). Таке збільшення строку кредитування відбувається кожен раз, коли позичальник продовжує користуватись кредитними коштами після спливу раніше визначеного чергового продовження строку кредитування, але загалом не може перевищувати 60 днів. У випадку, якщо внаслідок чергового продовження строку кредитування позичальником у спосіб, вказаний цим пунктом, загальний період пролонгації на стандартних умовах (базових) перевищить 60 днів, таке продовження здійснюється на кількість днів, що залишилась до досягнення загальним строком пролонгації та стандартних (базових) умовах 60 днів.

У відповідності до п.2.3.2. договору Розділу 2.3 Договору є домовленістю сторін про зміну умов кредитного договору на умовах відкладальної(их) обставин(и) щодо якої(их) невідомо настане вона(и) чи ні, відповідно до ст. 212 Цивільного кодексу України, і яка(і)

полягає(ють) у наступному:

а) здійснені платежу(ів) Позичальником після вибору доступних умов пролонгації на

пільгових умовах, згідно п. 2.3.1.1 Договору та розділу 6 Правил;

б) продовженні користування кредитними коштами Позичальником після спливу строку кредитування, визначеного згідно п. 1.3, п. 2.3.1.1, п. 2.3.1.2 Договору.

Після настання зазначених в пунктах «а» та/або «б» цього пункту обставин умови кредитного договору, зокрема строк кредитування, згідно п. 1.3, термін (дата) повернення кредиту і сплати винагород (плати) визначений п. 1.4 змінюється пропорційно строку пролонгації.

Судом встановлено, що між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Фінансова компанія «Інкасо Фінанс» 18.01.2022 року укладено договір про відступлення права вимоги, за змістом якого ТОВ Фінансова компанія «Інкасо Фінанс» як первісний кредитор відступив шляхом продажу новому кредитору - ТОВ «Вердикт Капітал», належні кредитору права вимоги до боржників, зазначених у додатку, включаючи права вимоги до правонаступників, спадкоємців, страховиків або інших осіб, до яких перейшли обов`язки боржників (а.с. 32-33).

Між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Мілоан» 17.12.2021 року укладено договір про відступлення права вимоги, за змістом якого ТОВ «Мілоан» як первісний кредитор відступив шляхом продажу новому кредитору - ТОВ «Вердикт Капітал», належні кредитору права вимоги до боржників, зазначених у додатку, включаючи права вимоги до правонаступників, спадкоємців, страховиків або інших осіб, до яких перейшли обов`язки боржників (а.с. 36-37).

Також, 10.01.2023 року між ТОВ «Коллект Центр» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладено договір про відступлення права вимоги, умовами якого сторони погодили відчуження на користь нового кредитора ТОВ «Коллект Центр», права вимоги до боржників, зазначених у додатках. Права вимоги, що є предметом договору, належать первісному кредитору на підставі, зокрема, договору факторингу із ТОВ «Фінансова компанія «Інкасо Фінанс» та ТОВ «Мілоан» (а.с. 43-45).

IV. Мотиви, з яких виходить суд, застосовані норми права та висновок.

Згідно зі ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ст. ст. 15, 16 ЦК України, ст. ст. 4, 5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

За змістом ст. ст. 3, 6, 627 ЦК України в Україні діє принцип свободи договору, відповідно до якого сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

За нормою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 ЦК України).

Відповідно до статті 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

За змістом ч.1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

У виниклому спорі відповідачем не заперечуються обставини укладення договорів, фактичне виникнення правовідносин, заснованих на отриманні грошових коштів на умовах їх повернення у визначений строк, пов`язаному із цим зобов`язанням зі сплати нарахованих відсотків. Не заперечується учасником перехід прав вимоги до нового кредитора. Заявлений спір фактично зводиться до незгоди сторони відповідача із сумою заборгованості, що, на думку учасника, не узгоджується зі змістом регулюючих відповідні правовідносини нормативних положень.

Згідно зі ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

За змістом ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

За положеннями ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит і сплатити проценти.

До відносин за кредитним договором застосовуються положенняпараграфа 1цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

За змістом ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Вирішуючи питання грунтовності заявлених позивачем вимог суд зазначає таке.

Стаття 610 ЦК України передбачає, що порушенням зобов`язання є невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Судом встановлено, а стороною відповідача фактично не заперечується, допущення неналежного виконання зобов`язань з повернення отриманих грошових сум за укладеними договорами, сплати відсотків за користування коштами.

Верховний Суд неодноразово наводив висновок, згідно з яким право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання (постанова ВП ВС від 28 березня 2018 року по справі № 444/9519/12.

Щодо договору позики №-119888 від 16.09.2021.

Надаючи оцінку поданим стороною позивача розрахунках заборгованості суд звертає увагу, що за договором позики від 16.09.2021 року нарахування відсотків як плати за правомірне використання грошових коштів здійснено відповідно до погодженого учасниками розміру відсоткової ставки протягом строку кредитування 14 днів на суму 406,00 грн.

Нарахування процентів за користування грошовими коштам поза періодом договору позики, відбувалося відповідно до умов п.5.4 договорів про відступлення прав вимоги, у розумінні яких нарахування та стягнення процентів за прострочення виконання грошового зобов`язання, здійснюється відповідно до ст. 625 ЦК України.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року в справі №444/9519/12 висловлено правову позицію про те, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частини другої ст.1050 ЦК України. Після спливу чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частини другої ст.1050 ЦК України права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 05 квітня 2023 року в справі №910/4518/16 виснувала, що надання кредитору можливості одночасного стягнення як процентів за "користування кредитом", так і процентів як міри відповідальності, може призводити до незацікавленості кредитора як у вчиненні активних дій щодо повернення боргу, так і у якнайшвидшому виконанні боржником зобов`язань за кредитним договором, оскільки після спливу строку кредитування грошове зобов`язання боржника перед кредитором зростає навіть швидше, ніж зростало протягом строку кредитування. Тобто фактично кредитор продовжує строк кредитування на власний розсуд на ще вигідніших для себе умовах, маючи при цьому можливість в будь-який момент вчинити дії, спрямовані на стягнення боргу з боржника (наприклад, звернути стягнення на заставне майно боржника або стягнути борг з поручителя). Установивши, що умова договору передбачає нарахування процентів як міри відповідальності після закінчення строку кредитування, тобто за період прострочення виконання грошового зобов`язання, слід застосовувати як ст.625 ЦК України, так і інше законодавство, яке регулює наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Отже, можливість нарахування процентів поза межами строку кредитування чи після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту та розмір таких процентів залежать від підстави їх нарахування згідно з частиною другою ст. 625 ЦК України. У подібних спорах судам необхідно здійснити тлумачення умов відповідних договорів та дійти висновку, чи мали на увазі сторони встановити нарахування процентів як міри відповідальності у певному розмірі за період після закінчення строку кредитування або після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту, чи у відповідному розділі договору передбачили тільки проценти за правомірну поведінку позичальника (за "користування кредитом").

Окрім того, ст. 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 1082 ЦК України, передбачено, що боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом.

Відповідно до ст. ст. 1077,1078 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає. Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

За умовами п.5.5 договору про відступлення прав вимоги від 18 січня 2022 року №18-01/22, укладеного між ТОВ «ФК «Інкасо Фінанс» та ТОВ «Вердикт Капітал», кредитор зобов`язаний повідомити боржника про відступлення права вимоги за основним договором у порядку, передбаченого чинним законодавством або основним договором.

Окрім того, відповідно до умов п.5.5 договору про відступлення прав вимоги від 10 січня 2023 року №10-01/2023, укладеного між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект Центр», первісний кредитор зобов`язаний повідомити боржника про відступлення права вимоги за основним договором протягом 10 робочих днів з моменту набрання чинності договором про відступлення прав вимоги у порядку, передбаченого чинним законодавством або основним договором.

Проте, матеріали справи не містять доказів направлення відповідного повідомлення ОСОБА_1 про зміну кредитора та відступлення прав вимоги за договором позики №-119888 від 16.09.2021 року від первісного позикодавця до ТОВ «Вердикт Капітал», та в подальшому від ТОВ «Вердикт Капітал» до ТОВ «Коллект Центр», як це передбаченого вимогами закону.

Враховуючи викладене вище, не повідомлення боржника про зміну кредитора, з урахуванням висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного у постанові від 28 березня 2018 року в справі №444/9519/12, надає підстави стверджувати про незаконне нарахування процентів за користування кредитними коштами поза межами строку кредитування, тобто з 30.09.2021 по 17.01.2022 (8599,50 грн), що склало суму 9005,50 грн. Окрім того, для розрахунку процентів використана процентна ставка на рівні 3,9%, що умовами договорів та чинним законодавством не передбачено.

Підсумовуючи викладене вище, суд дійшов висновку про наявність достатніх підстав для стягнення з ОСОБА_1 суми непогашеної заборгованості, оскільки договір позики укладений у спосіб, визначений чинним законодавством, а фактично отримані позичальником кошти не повернуті, а саме 1906, 00 грн, з яких: 1500,00 грн заборгованість за тілом кредиту; 406,00 грн заборгованість за процентами.

Пред`явлені до стягнення проценти у сумі 9005,50 грн задоволенню не підлягають, оскільки нарахування останніх відбувалося поза межами строку кредитування, без належного повідомлення боржника про зміну кредитора та за розміром процентів, який умовами договорів або чинним законодавством не перебачений.

Щодо заборгованості за договором про споживчий кредит № 102112991.

Суд установив, що ОСОБА_1 отримала кредит в розмірі 4000,00 грн, у встановлені Кредитним договором строки кредит у повному обсязі не повернула та не сплатила проценти за користування кредитом. Разом з цим, установлено що відповідач частково сплачувала заборгованість за тілом кредитом, а саме: 27.08.2021 відповідач сплатила 120,00 грн комісії за пролонгацію договору, 120,00 грн тіла кредиту (а.с. 26).

Суд зазначає, що відповідач вчиняла дії, передбачені Кредитним договором, з метою пролонгації кредитного договору, зокрема, сплачувала комісію за пролонгацію договору та частину заборгованості. Дослідивши представлений позивачем розрахунок заборгованості, а також виписку по Кредитному договорі, яка складена первісним кредитором ТОВ «Мілоан», суд дійшов висновку, що позов в частині вимог про стягнення тіла кредиту та процентів за користування кредитом, які були нараховані в межах строку дії кредитного договору, підлягає до задоволення.

Отже, заборгованість ОСОБА_1 за Кредитним договором становить 15532,87 грн, з яких 3880,00 грн тіло кредиту; 11652,87 грн заборгованість по процентах за користування кредитом.

Разом з тим, суд не вбачає підстав для стягнення з відповідача ОСОБА_1 заборгованості за процентами, які нараховані ТОВ «Вердикт Капітал» за період з 17.12.2021 по 23.02.2022 за ставкою 5% в день від залишку заборгованості.

Відповідно до п. 1.6 Кредитного договору стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5% від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом.

Кредитор має право нараховувати проценти за користування кредитом лише в період погодженого сторонами строку кредитування, а не як міру відповідальності позичальника за невиконання чи неналежне виконання умов договору.

Виписка по Кредитному договору, яка складена первісним кредитором ТОВ «Мілоан» свідчить, що проценти за користування кредитом позичальнику ОСОБА_1 нараховувались з 27.08.2021 по 17.12.2021 року, враховуючи строк дії Кредитного договору та правила пролонгації строку дії Кредитного договору.

Подальше нарахування процентів за користування кредитом кредитором ТОВ «Вердикт Капітал» не відповідає ані умовам Кредитного договору, ані вимогам Закону.

У спірних правовідносинах суд ураховує правову позицію Великої Палати Верховного Суду, викладену у постанові від 28 березня 2018 року у справі №444/9519/12, нарахування позивачем відсотків за користування кредитними коштами поза межами строку дії договору позики є безпідставним.

Таким чином, враховуючи досліджені судом докази та встановлені обставини справи, невиконання відповідачем взятих на себе зобов`язань, суд вважає, що право позивача порушене і підлягає захисту, а тому позов ТОВ «Коллект центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про споживчий кредит № 102112991 від 27.07.2021 підлягає до часткового задоволення та стягнення заборгованості в розмірі 15532,87 грн, з яких 3880,00 грн тіло кредиту; 11652,87 грн заборгованість по процентах за користування кредитом.

Також суд ураховує, що відповідач відзиву на позовну заяву не подала, доказів на спростування вказаної заборгованості суду не представила.

З огляду на викладене, суд задовольняє позов частково на загальну суму 17438,87 грн.

V. Розподіл судових витрат по справі.

Відповідно до положень п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Судові витрати позивача на професійну правничу допомогу становлять 13000 грн, які підтверджуються договором про надання правової допомоги № 01-07/2024 від 01.07.2024 року (а.с. 56-57), заявкою про надання юридичної допомоги № 104 від 05.07.2024 року (а.с. 60), витягом з акту № 2 про надання юридичної допомоги від 05.09.2024 року (а.с. 61).

Враховуючи особливості предмета спору, розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження, складність справи та її значення для сторін, час, який був необхідний для вчинення дій та надання послуг, зазначених у витягу з акту № 2 про надання юридичної допомоги від 05.09.2024 року, виходячи з критеріїв їх виправданості, розумності їх розміру та співмірності з позовом та складністю справи, а також часткове задоволення позовних вимог, суд приходить до висновку про те, що розмір судових витрат, які підлягають стягненню з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача ТОВ «Коллект Центр», підлягає зменшенню з 13000,00 грн до 4000,00 грн.

Оскільки судом частково задоволено позов, стягненню з відповідачки на користь позивача підлягають понесені судові витрати зі сплати судового збору пропорційно до задоволених позовних вимог у розмірі 1339,29 грн.

Керуючись ст. ст. 2, 12, 13, 76, 81, 141, 247, 258, 259, 263-265 ЦПК України, ст. ст. 3, 207, 509, 526, 626, 628, 633, 634, 638, 1046, 1049, 1054 ЦК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» заборгованість:

- за договором позики №-119888 від 16.09.2021 року в сумі 1906,00 грн, з них: 1500,00 грн заборгованість за тілом кредиту, 406,00 грн. заборгованість за нарахованими відсотками;

- за договором про споживчий кредит № 102112991 від 27.08.2021 у сумі 15532,87 грн, з яких 3880,00 грн тіло кредиту; 11652,87 грн заборгованість по процентах за користування кредитом, а всього на загальну суму 17438,87 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» судовий збір у розмірі 1339,29 грн, витрати на професійну правничу допомогу в сумі 4000,00 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про учасників справи:

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр», місце знаходження: м. Київ, вул. Мечнікова, 3, офіс, 306; ;

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_1 .

Суддя О. М. Дубовік