Провадження № 2/127/2109/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 серпня 2025 рокум. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі головуючого судді Жмудя О.О., при секретарі судового засідання Чех А.А.,

за участі позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Держави України в особі Харківської обласної прокуратури, за участі третьої особи процесуального керівника прокурора Харківської обласної прокуратури ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И В:

До Вінницького міського суду Вінницької області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Держави України в особі Харківської обласної прокуратури, за участі третьої особи процесуального керівника прокурора Харківської обласної прокуратури ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 03.12.2019 відповідач відкрив кримінальне провадження №0001224, передбачених ст. 364 КК України щодо колишнього слідчого прокуратури Харківської області ОСОБА_3 та процесуального керівника - прокурора ОСОБА_4, які спільно та навмисне допустили неправомірні дії під час проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000291. Так, слідчі абсолютно не провівши досудове слідство у кримінальному провадженні №0001224, та не провівши необхідні слідчо-процесуальні дії, направлені на встановлення істини, так і не усунувши недоліки, зазначені в ухвалах слідчих суддів, продублювали тексти раніше винесених постанов, скасованих ухвалами суду, винесли невмотивовані та незаконні постанови про закриття кримінального провадження №0001224 виклавши у них свідомо недостовірні доводи, копії яких, в порушення ч. 5 ст. 284 КПК України, навмисно не направляли в адресу позивача що стало системною та порочною практикою останніх. В подальшому слідчими неодноразово виносились постанови про закриття кримінального провадження №0001224, однак позивач звертався до суду зі скаргами на постанови слідчих, які були скасовані ухвалою суду.

Нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні 0001224 здійснювала прокурор ОСОБА_2, яка вступивши в злочинну змову з слідчими, спільно зайнялися невластивою для цих посадових осіб діяльністю - укриттям посадових злочинів, навмисне скоєних щодо позивача фігурантами у справі і протягом тривалого часу тільки імітують розслідування та нагляд у кримінальному провадженні 0001224.

Позивач вважає що прокурор ОСОБА_2 навмисно не виконувала вимоги Конституції України і КПК України, в результаті чого процес досудового розслідування у кримінальному провадженні фактично припинено в зв`язку з відсутністю контролю з боку прокурора ОСОБА_2 . ОСОБА_1 зазначає, що своїми тривалими неправомірними незаконними діями та бездіяльністю, надмірну тривалість досудового розслідування у кримінальному провадженні, відповідач і третя особа ОСОБА_2 заподіяли йому, як потерпілому, моральну шкоду, яку позивач оцінює у 450 000,00 грн.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 14.04.2025 позовна заява прийнята до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження.

14.05.2025 від представника відповідача Харківської обласної прокуратури Крупської К.М. надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що позовні вимоги є безпідставними, і такими, що не підлягають задоволенню. Слідчими другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Харкові) ТУ ДБР, розташованого у м. Полтаві, проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному Генеральною прокуратурою України до ЄРДР 03.12.2018 за № 0001224. На цей час досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні триває, ОСОБА_1 має процесуальний статус заявника. Доводи ОСОБА_1 щодо завдання йому шкоди не підтверджено належними та допустимими доказами, які б свідчили, що дії або бездіяльність відповідача є підставою для відшкодування такої шкоди. Позивач звертаючись до слідчих суддів зі скаргами в межах кримінального провадження № 0001224, реалізовував свої права прямо передбачені нормами КПК України та неодноразове скасування постанов слідчого про закриття кримінального провадження не свідчить про наявність вини та завдання цим моральної шкоди позивачу, діями або бездіяльністю працівників органу досудового розслідування. Незгода позивача ОСОБА_1 з прийнятими органами слідства процесуальними рішеннями, які були в подальшому оскаржені в передбаченому законом порядку, тобто наявність певних недоліків у процесуальній діяльності слідчих та прокурорів, само по собі не може свідчити про незаконність їх діяльності як такої та відповідно, не може бути підставою для безумовного стягнення відшкодування моральної шкоди.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 14.05.2025 підготовче провадження у справі закрито та призначено справу до судового розгляду по суті.

В судовому засіданні позивач просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечувала.

Суд заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що у провадженні Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Харкові) Територіального управління ДБР, розташованого у місті Полтаві, перебувають матеріали досудового розслідування, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001224 від 03.12.2019 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 364 КК України за заявою ОСОБА_1 .

23.08.2017 ОСОБА_1 звернувся до Уповноваженого Генеральної прокуратури України з заявою про кримінальне правопорушення, вчинене слідчим прокуратури Харківської області ОСОБА_3 і процесуальним прокурором ОСОБА_4., в якому просив внести до ЄРДР і почати досудове розслідування вчиненого слідчим прокуратури Харківської області ОСОБА_3 і процесуальним прокурором ОСОБА_4. по ст.ст. 364, 365, 366, 367, 382 КК України.

12.04.2018 ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва у справі №757/53516/17-к зобов`язано уповноважену особу Генеральної прокуратури України внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості про кримінальне правопорушення на підставі заяви ОСОБА_1

22.10.2020 слідчим першого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління державного бюро розслідувань м. Полтави Папу В.В. винесено постанову про закриття кримінального провадження №0001224 та від 03.12.2019.

01.03.2021 ухвалою слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтави у справі №554/10895/2020 скасовано постанову від 22.12.2020 слідчого першого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління державного бюро розслідувань м. Полтави Папу В.В. про закриття кримінального провадження №0001224.

02.06.2021 слідчим другого слідчого відділу ( з дислокацією у м. Харків) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Полтаві, Дерев`яшкіна В.В. винесено постанову про закриття кримінального провадження №0001224.

30.08.2021 ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Харкова у справі №642/5301/21 скасовано постанову слідчого Другого слідчого відділу ( з дислокацією у м. Харків) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Полтаві, Дерев`яшкіна В.В. про закриття кримінального провадження №0001224.

17.01.2022 слідчим Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Полтаві Шевченка А.В. винесено постанову про закриття кримінального провадження №0001224.

27.07.2023 ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Харкова у справі №642/5301/21 зобов`язано уповноважену особу у строк до 10.08.2023 надати матеріали закритого кримінального провадження №0001224.

10.08.2023 ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Харкова у справі №642/5301/21 скасовано постанову слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Харкові) ТУ ДБР, розташованого у м. Полтаві Шевченка А.В. від 17.01.2022 про закриття кримінального провадження №0001224 та від 03.12.2019.

Позивачем долучено до матеріалів справи акт судово-медичного дослідження (обстеження) №4263-00110 від 04.09.2010, виписка із медичної картки стаціонарного хворого №1817 від 20.09.2017, висновок №228/104 про наявність когнітивних порушень у громадян похилого віку, унаслідок яких вони потребують надання соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі від 01.11.2024.

Позивач вказує, що внаслідок бездіяльності органу досудового розслідування йому спричинено моральну шкоду.

Згідно зі статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 56 Конституції України передбачено, що кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Загальні підстави відповідальності за завдану моральну шкоду передбачені частиною першою статті 1167 ЦК України, відповідно до якої моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями або бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану органом державної влади, зокрема органами дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, визначені статтею 1176 ЦК України і характеризуються особливостями суб`єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких посадові чи службові особи органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органи досудового розслідування, прокуратури або суду, та особливим способом заподіяння шкоди.

Зобов`язання про компенсацію моральної шкоди, завданої особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади при здійсненні своїх повноважень, виникає за таких умов: наявність моральної шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала моральної шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи, яка завдала моральної шкоди, та її результатом у вигляді моральної шкоди.

При розгляді позову, поданого на підставі статей 1173, 1174 ЦК України, позивач повинен довести, а суд встановити по-перше, невідповідність рішення, дії чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування чи відповідно їх посадової або службової особи вимогам закону чи іншого нормативного акта; по-друге, факт заподіяння цим рішенням, дією чи бездіяльністю шкоди фізичній або юридичній особі.

Також позивач повинен довести, а суд встановити надмірну тривалість досудового розслідування у кримінальному провадженні.

Сукупність цих умов і є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 303 КПК України бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення можуть бути оскаржені на досудовому провадженні.

Згідно з частиною другою статті 307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора під час досудового розслідування може бути про: 1) скасування рішення слідчого чи прокурора; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.

Суд, здійснюючи нагляд за дотриманням верховенства права та законності у процесуальній діяльності слідчого та прокурора, забезпечує дотримання основних прав та інтересів особи та реалізує відповідний судовий контроль за їх діяльністю, що має на меті усунути недоліки у такій діяльності, та, таким чином, в порядку статті 307 КПК України під час досудового розслідування реалізується особою право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності до суду.

При цьому, сама по собі наявність певних недоліків у процесуальній діяльності зазначених посадових осіб не може свідчити про незаконність їх діяльності як такої й, відповідно, не може бути підставою для безумовного стягнення коштів на відшкодування моральної або матеріальної шкоди.

Статтями 12, 80 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Ураховуючи принцип безпосередності судового розгляду, рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в тому судовому засіданні, в якому ухвалюється рішення. Неприпустимим є витребування і приєднання до справи матеріалів на підтвердження висновків і мотивів рішення після його ухвалення. В силу принципу диспозитивності цивільного судочинства суд розглядає справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 обґрунтовував вимоги щодо відшкодування моральної шкоди тривалою бездіяльністю відповідача і третьої особи під час досудового розслідування кримінального провадження за його заявою, з огляду, зокрема, на задоволення його скарг слідчими суддями.

Проте, зазначене не є безумовною підставою для визнання позовних вимог обґрунтованими, оскільки оскарження ОСОБА_1 бездіяльності слідчого є механізмом реалізації його права на судовий контроль за діяльністю уповноважених осіб на здійснення функцій досудового розслідування та додержанням прав особи в кримінальному провадженні.

Суд, здійснюючи нагляд за дотриманням верховенства права та законності у процесуальній діяльності слідчого та прокурора, забезпечує дотримання основних прав та інтересів особи та реалізує відповідний судовий контроль за їх діяльністю, що має на меті усунути недоліки у такій діяльності.

Втім, наявність певних недоліків у процесуальній діяльності зазначених посадових осіб сама по собі не може свідчити про незаконність їх діяльності як такої й, відповідно, не може бути підставою для безумовного стягнення відшкодування моральної шкоди.

Відповідного висновку дійшов Верховний Суд у постановах від 27 червня 2019 року, справа № 461/2914/17, провадження № 61-34227св18, від 30 березня 2022 року, справа № 638/1923/20, провадження № 61-13701св21, від 29 березня 2023 року, справа № 638/13345/18, провадження № 61-10873св21, від 17 квітня 2023 року, справа № 751/3968/22, провадження № 61-3209св23.

Реалізація особою її права на оскарження рішення, дії чи бездіяльності слідчого або прокурора під час досудового розслідування у порядку, встановленому кримінальним процесуальним законом у разі задоволення таких скарг, становить достатньо справедливу сатисфакцію з відшкодування шкоди, яку зазнав позивач.

Цей висновок узгоджується з рішеннями ЄСПЛ від 25 липня 2001 року у справі «Перна проти Італії» та від 09 лютого 2007 року «Білуха проти України», де встановлено, що визнання судом порушення саме по собі становить достатньо справедливу сатисфакцію за шкоду, завдану особі.

Відповідний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 24 грудня 2021 року у справі № 646/5190/19-ц, провадження № 61-3057св21.

Метою оскарження позивачем бездіяльності слідчих, прокурорів Харківської обласної прокуратури у даному спорі було оспорювання процесуальної діяльності та незгода з прийнятими процесуальними рішеннями відповідно до вимог КПК України. Зазначене не є безумовним доказом неправомірних дій або бездіяльності у розумінні статті 1174 ЦК України.

Позивач не надав відповідних доказів на доведення тих обставин, що йому завдано моральну шкоду в результаті хвилювань й переживань, спричинених порушенням його права на неупереджене, своєчасне, справедливе досудове розслідування.

Сам факт задоволення скарг ОСОБА_1 слідчими суддями беззаперечно не свідчить про спричинення позивачу моральної шкоди, а свідчить про здійснення судового контролю.

Аналогічні правові висновки викладені Верховним Судом у постановах: від 13 січня 2020 року у справі № 227/2572/19 (провадження № 61-20488св19); від 20 травня 2020 року у справі № 337/3375/17 (провадження № 61-11586св19); від 19 лютого 2021 року у справі № 227/4484/19 (провадження № 61-4939св20); від 10 березня 2021 року у справі № 646/8234/19 (провадження № 61-14404св20); від 26 липня 2021 року у справі № 596/818/20 (провадження № 61-6159св21), від 04 квітня 2022 року у справі № 638/12050/20 (провадження № 61-14178 св 21).

Доводи ОСОБА_1 про те, що тривалим проведенням досудового розслідування порушені його права, не підтверджуються належними та достатніми доказами.

Надану ОСОБА_1 медичну документацію, суд бере до уваги як доказ спричинення моральної шкоди, оскільки доказів того, що оскаржувані дії чи бездіяльність Харківської обласної прокуратури призвели до погіршення стану його здоров`я, немає.

Таким чином, виходячи з аналізу встановлених судом обставин справи суд приходить до висновку, що позивач не надав належних та допустимих доказів на підтвердження душевних страждань, яких він міг зазнати у зв`язку з процесуальними рішеннями Харківської обласної прокуратури, тому правові підстави для відшкодування моральної шкоди відсутні.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати компенсуються за рахунок Держави, оскільки позивача звільнено від сплати судових витрат.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 7, 11, 12, 13, 19, 81, 133, 141, 158, 175, 263, 264, 265 ЦПК України, ст.ст. 23, 1167, 1176 ЦК України, суд,-

У Х В А Л И В:

У задоволені позову ОСОБА_1 до Держави України в особі Харківської обласної прокуратури, за участі третьої особи процесуального керівника прокурора Харківської обласної прокуратури ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається до Вінницького апеляційного суду.

Згідно вимог ст. 265 ч. 5 п. 4 ЦПК України:

позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ,адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 .

відповідач: Харківська обласна прокуратура, , місцезнаходження: вул. Б. Хмельницького, 4, м. Харків;

третя особа: прокурор Харківської обласної прокуратури ОСОБА_2, адреса: вул. Богдана Хмельницького, буд. 4, м. Харків.

Повний текст рішення складено 25.08.2025.

Суддя О.О. Жмудь