Справа № 353/313/25
Провадження № 2/353/270/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 серпня 2025 рокум.Тлумач

Тлумацький районний суд Івано-Франківської області у складі:

головуючого судді Мотрук Л.І.,

з участю секретаря судового засідання Стельмах В.Р.,

представника позивача адвоката Скочиляс І.М.,

представника відповідача адвоката Краснікова Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Тлумач в спрощеному позовному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «БАЛТУК», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням,-

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник - адвокат Скочиляс І.М., звернувся в суд з позовом до відповідача, ТОВ «БАЛТУК», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням в сумі 340000 грн 00 коп. Уточнивши свої позовні вимоги, даний позов підтримав та суду пояснив, що 29.08.2024 року близько 23 год 00 хв мала місце дорожньо-транспортна пригода під час якої, водій ОСОБА_2 , керуючи автомобілем марки «ДАФ», реєстраційний номер НОМЕР_1 з причіпом, реєстаційний номер АА3680CХ здійснював рух по автомобільній дорозі Р-20 «Спятин-Тязів» між населеними пунктами с. Озеряни та с. Живачів Олешанської сільської ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області у напрямку м. Івано-Франківськ. Рухаючись на заокругленій дорозі праворуч, останній не переконався у відсутності транспортних засобів на смузі зустрічного руху, яким може бути створена перешкода чи небезпека іншим учасникам руху, виїхав на смугу зустрічного руху де вчинив зіткнення із автомобілем марки «Фольксваген Кадді», ресстраційний помер НОМЕР_2 , під керування ОСОБА_1 . За даним фактом 30.08.2024 року були внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000123 та розпочато досудове розслідування за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України та ОСОБА_1 визнаний потерпілим. Ухвалою Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 19.02.2025 року у справі № 353/1137/24 клопотання потерпілого ОСОБА_3 та захисника ОСОБА_4 задоволено, звільнено ОСОБА_2 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України на підставі ст. 46 КК України у зв?язку з примиренням винного з потерпілим та кримінальне провадження закрито. У вищевказаній ухвалі вказано, що у результатті грубого порушення ОСОБА_2 ПДР України трапилась дорожньо-транспортна пригода, унаслідок якої потерпілий ОСОБА_1 отримав тілесні ушкодження у виді закритого відламкового перелому лівої стегнової кітски у нижній третині, зі зміненям відламків, що викликало необхідність проведення хірургічного лікування, що відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, які викликали тривалий розлад здоров?я та обвинуваченим ОСОБА_2 частково відшкодовано потерпілому ОСОБА_1 особисту шкоду, що не включає страхові виплати та відшкодування моральної шкоди, яку останній має намір стягнути з ТОВ «БАЛТУК», яке є роботодавцем обвинуваченого. Таким чином, порушення вимог ПДР водієм ОСОБА_2 знаходяться у прямому причинно-наслідковому зв?язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди та її наслідками. Моральна шкода, завдана потерпілому полягає у втраті спокою, дискомфорті, стресі через одержані тілесні ушкодження, стан пригнічення внаслідок понесеного оперативного втручання, погіршення загального стану його здоров?я та необхідності заново вчитися ходити, спричинено глибокі фізичні і душевні страждання, які виразилися у відчутті психологічної напруги. У зв`язку з вищевказаним, просив судстягнути із ТОВ «БАЛТУК» на його користь завдану моральну шкоду у сумі 340000 грн 00 коп.

Позивач, ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, хоча про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином.

Представник позивача ОСОБА_1 адвокат Сколиляс І.М. у судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити та пояснила, що ухвалою Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 19.02.2025 року ОСОБА_2 звільнено від кримінальної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 286 КК України, на підставі ст. 46 КК України у зв?язку із примиренням винного з потерпілим. Останній шкоду ОСОБА_1 заподіяв під час виконання своїх трудових відносин із відповідачем по справі, а тому вимоги до ТОВ «БАЛТУК» щодо відшкодування завданої моральної шкоди є підставними.

Представник відповідача ТОВ «БАЛТУК» адвокат Красніков Т.В. у судовому засіданні заперечив щодо задоволення позову, просив відмовити у його задоволенні та пояснив, що позивач загально перебував на стаціонарному лікуванні менше двох місяців, зазначені у позовній заяві діагнози та початок документального оформлення інвалідності останнього не доведені належними та допустимими доказами. Вважає, що відшкодована щкода ОСОБА_2 у сумі 60000 грн 00 коп та ПАТ «СК «УСГ» у розмірі 1120 грн є цілком достатньою для завданої моральної шкоди ОСОБА_1 , та такою, що не призведе до надмірного збагачення останнього.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_2 та його представник адвокат Міськів О.Т. у судове засідання не з`явилися, однак 08.08.2025 року від представника до суду надійшло клопотання, у якій вказала, що у задоволенні позову слід відмовити, зважаючи на те, що ОСОБА_2 вже було сплачено позивачу 60000 грн 00 коп в якості компенсації моральної шкоди, яка є достатньою та справедливою для повного відшкодування завданої моральної шкоди, просила розгляд справи здійснювати без їхньої участі (а.с. 153-154).

20.05.2025 року представником відповідача ТОВ «БАЛТУК» адвокатом Красніковим Т.В., до суду подано відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що відповідач не погоджується з викладеними у позовній заяві обставинами. Пояснив, що представником позивача не надано належних доказів, щоб підтверджували зазначений у позовній заяві: стан пригніченості, затяжної депресії, глибокого відчаю, позбавлення апетиту, порушення сну, дратівливості, постійної емоційної напруги та погіршення шлунково-кишкового тракту та багато інших супутніх діагнозів зазначених представником позивача, адже додані до позовної заяви додатки не містять такої інформації. ОСОБА_2 сплатив ОСОБА_1 60000 грн 00 коп в якості відшкодування за нанесену моральну шкоду та така сума є цілком справедливою та належною для повного відшкодування моральної шкоди завданої останньому. Щодо відшкодування моральної шкоди в розмірі 340000 грн 00 коп, позивач не надав суду належних, достатніх, достовірних та допустимих доказів щодо спричинення йому моральної шкоди саме в цьому розмірі, на підставі яких він оцінив свої моральні страждання. Просить відмовити у задоволені позові у повному обсязі (а.с. 59-63).

27.05.2025 року представником позивача ОСОБА_1 адвокатом Сколиляс І.М., до суду подано відповідь на відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що аргументи зазначені у відзиві на позовну заяву є необґрунтованими та такими, що не можуть братися судом до уваги при вирішенні даної справи, оскільки спрямовані лише на те, щоб уникнути законної відповідальності у виді відшкодування моральної шкоди, і жодним чином не спростовують доводів позивача. Відповідач у відзиві на позовну заяву не обґрунтовує підстави для відмови у позові у повному обсязі, не наводить жодних доказів, які б підтверджували, що моральну шкоду ОСОБА_5 не заподіяно або ж заподіяно, але в меншому обсязі. В ухвалі Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 19.02.2025 року у справі № 353/1137/24 вказано, що обвинуваченим ОСОБА_2 частково відшкодовано потерпілому ОСОБА_6 особисту шкоду, що не включає страхові виплати та відшкодування моральної шкоди, яку останній має намір стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «БАЛТУК», яке є роботодавцем обвинуваченого (а.с. 103-107).

19.08.2025 року представником відповідача ТОВ «БАЛТУК» адвокатом Красніковим Т.В., до суду подано додаткові пояснення у справі, в яких зазначив, щопозивачу було відшкодовано страховою ПАТ «СК «УСГ» моральну шкоду у розмірі 1120 грн 00 коп, здійснено відшкодування витрат на лікування в розмірі 22400 грн 00 коп та страхове відшкодування за знищений автомобіль у загальному розмірі 244000 грн 00 коп. Оскільки ОСОБА_2 вже відшкодовано обумовлена з позивачем сума моральної шкоди, то не є визначальним суб`єкт такого відшкодування а те, що потерпілий відшкодування вже отримав (а.с. 162-163).

24.04.2025 року ухвалою Тлумацького районного суду Івано-Франківської області вказану заяву залишено без руху та надано заявнику строк для усунення вказаних в ухвалі недоліків.

01.05.2025 року судом постановлено ухвалу про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Суд, заслухавши вступне слово учасників справи, дослідивши подані сторонами письмові докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та відзив на них, а також відповідь на відзив, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи та спору по суті приходить до висновку, що позов слід задовольнити частково з наступних підстав.

Під час розгляду справи судом установлено, що ухвалою Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 19.02.2025 року, ОСОБА_2 , за клопотанням його захисника, яке було ним підтримано у судовому засіданні, звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, на підставі ст. 46 КК України у зв`язку з примиренням винного з потерпілим, підтвердив факт примирення з потерпілим та відшкодування завданих ним збитків та кримінальне провадження закрито (а.с. 29-31).

Дана ухвала набула законної сили 28.02.2025 року.

Зі змісту вказаної ухвали вбачається, що ОСОБА_2 обвинувачується у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому ОСОБА_1 середньої тяжкості тілесні ушкодження.

Вищевказаною ухвалою встановлено, що29.08.2024 року близько 23 год 00 хв водій ОСОБА_2 , керуючи автомобілем марки «ДАФ», реєстраційний номер НОМЕР_1 , з причіпом, реєстраційний номер НОМЕР_3 , рухався по автодорозі Р-20 «Снятин-Тязів» між населеними пунктами с. Озеряни та с. Живачів Олешанської сільської ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області у напрямку м. Івано-Франківськ.

У той час, у зустрічному напрямку, автомобілем марки «Фольксваген Кадді», реєстраційний номер НОМЕР_2 , рухався водій ОСОБА_1 .

Дана ділянка дороги для двох напрямків руху, по одній смузі для руху в кожному напрямку, які розділені суцільною лінією дорожньої розмітки 1.1, по напрямку руху автомобіля марки «ДАФ», реєстраційний номер НОМЕР_1 , з причіпом, реєстраційний номер НОМЕР_3 , має заокруглення дороги праворуч.

Під час руху, на заокругленні дороги праворуч, водій ОСОБА_2 проявив неуважність, не обрав безпечної швидкості руху, не врахував дорожню обстановку та стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, перед зміною напрямку руху не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, виїхав на зустрічну смугу руху, де вчинив зіткнення з автомобілем, марки «Фольксваген Кадді», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_1 .

При цьому ОСОБА_2 порушив вимоги Правил дорожнього руху України, а саме:

п. 1.2., відповідно до якого в Україні установлено правосторонній рух транспортних засобів;

п. 1.5., відповідно до якого дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків;

п. 1.10., в частині визначення поняття «дорожня обстановка» - це сукупність факторів, що характеризуються дорожніми умовами, наявністю перешкод на певній ділянці дороги, інтенсивністю і рівнем організації дорожнього руху (наявність дорожньої розмітки, дорожніх знаків, дорожнього обладнання, світлофорів та їх стан), які повинен ураховувати водій під час вибору швидкості, смуги руху та прийомів керування транспортним засобом;

п. 2.3., в якому зазначено, що для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний:

б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну;

д) не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху;

п. 10.1., в якому вказано, що перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху;

п. 11.3., відповідно до якого на дорогах із двостороннім рухом, які мають по одній смузі для руху в кожному напрямку, за відсутності суцільної лінії дорожньої розмітки чи відповідних дорожніх знаків виїзд на смугу зустрічного руху можливий лише для обгону та об`їзду перешкоди або зупинки чи стоянки біля лівого краю проїзної частини в населених пунктах у дозволених випадках, при цьому водії зустрічного напрямку мають перевагу;

п. 12.1., в якому зазначено, що під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен врахувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним;

п. 34.1., відповідно до якого лінію 1.1 (вузька суцільна лінія) перетинати забороняється.

У результаті порушення ОСОБА_2 Правил дорожнього руху України трапилась дорожньо-транспортна пригода, унаслідок якої потерпілий ОСОБА_1 отримав тілесні ушкодження у вигляді закритого відламкового перелому лівої стегнової кістки у нижній третині, зі зміщенням відламків, що викликало необхідність проведення хірургічного лікування, які відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, які викликали тривалий розлад здоров`я і не є небезпечними для життя в момент спричинення.

Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Згідно копії виписки із медичної карти стаціонарного хворого № 5498, яка видана КНП «Городенківська багатопрофільна лікарня інтенсивного лікування» Городенківської міської ради, ОСОБА_1 перебував на стаціонарному лікуванні з 30.08.2024 року по 24.09.2024 року, діагноз множинні переломи лівої стегнової кістки, забій грудної клітини та 03.09.2024 року останньому проведено оперативне лікування: МОС лівої стегнової кістки інтрамедулярним стержнем (а.с. 15).

Крім того, ОСОБА_1 перебував на стаціонарному лікуванні з 05.11.2024 року по 26.11.2024 року, діагноз стан після множинних переломів лівої стегнової кістки (30.08.2024 року), МОС (03.09.2024 року) інтрамедулярним стержнем з тимчасовим порушенням функції лівого кульшового суглобу та порушенням ходи, забій грудної клітини, що вбачається з копії виписки із медичної карти стаціонарного хворого № 6850, яка видана КНП «Городенківська багатопрофільна лікарня інтенсивного лікування» Городенківської міської ради (а.с. 16).

Відповідно до копії запису № 158623530/1 від 11.03.2025 року, ОСОБА_1 проходив огляд у КНП «Городенківська багатопрофільна лікарня інтенсивного лікування» Городенківської міської ради, висновок якого: повільноконсолідуючий перелом тіла стегнової кістки зліва (а.с. 17-18).

Як вбачається із копії характеристики № 16 від 16.09.2024 року, яка видана ТОВ «БАЛТУК», ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , працює на посаді водія автотранпортних засобів з 26.04.2024 року. За період перебування на посаді водія, по теперішній час, зарекомендував себс позитивно. Фахові якості проявляє на належному рівні, постійно прагне до самовдосконалення, ініціативний, поставлені завдання виконує вчасно, без зауважень. За характером спокійний та врівноважений, жодної скарги від клієнтів не надходило, тільки позитивні відгуки. В колективі користується повагою та авторитетом. У порушенні техніки безпеки помічений не був, на належному рівні слідкує за ввіреними йому транспортиими засобами (а.с. 21).

ОСОБА_1 відшкодовано ПАТ «СК «УСГ» моральну шкоду у розмірі 1120 грн 00 коп, що вбачається з копії розрахунку суми страхового відшкодування від 18.03.2025 року, яка видана вищевказаною страховою компанією (а.с. 167, на звороті).

У силу ч. 1 ст. 1177 ЦК України, шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

Згідно ч. 7 ст. 128 КПК України, особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства.

Статтею 1167 ЦК України визначено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

За змістом ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Відповідно до роз`яснень викладених в Постанові Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування моральної шкоди»`під моральною шкодою слід розуміти витрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Згідно постанови Пленуму ВС України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Статтею 1187 ЦК України передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Володільцем об`єкта, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку, є юридична або фізична особа, що експлуатує такий об`єкт в силу наявності права власності, користування (оренди), повного господарського відання, оперативного управління або іншого речового права. Не вважається володільцем об`єкта, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку, і не несе відповідальності за шкоду перед потерпілим особа, яка управляє джерелом підвищеної небезпеки в силу трудових правовідносин із таким володільцем (водій, машиніст, оператор тощо).

Відповідно до частини першої статті 1172 ЦК України, юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

Для покладення на юридичну особу відповідальності, передбаченої статтею 1172 ЦК України, необхідна наявність як загальних умов деліктної відповідальності (протиправна поведінка працівника; причинний зв`язок між такою поведінкою і шкодою; вина особи, яка завдала шкоду), так і спеціальних умов (перебування у трудових відносинах з юридичною особою або фізичною особою - роботодавцем незалежно від характеру таких відносин; завдання шкоди під час виконання працівником своїх трудових (службових) обов`язків).

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 грудня 2018 року у справі №426/16825/16-ц (провадження № 14-497цс18) зроблено висновок, що аналіз норм статей 1187 та 1172 ЦК України дає підстави стверджувати, що особа, яка керує транспортним засобом у зв`язку з виконанням своїх трудових (службових) обов`язків на підставі трудового договору (контракту) з особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, не є суб`єктом, який несе відповідальність за шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки. У цьому випадку таким суб`єктом є законний володілець джерела підвищеної небезпеки - роботодавець. Отже, шкода, завдана внаслідок ДТП з вини водія, що на відповідній правовій підставі керував автомобілем, який перебуває у володінні роботодавця, відшкодовується саме володільцем цього джерела підвищеної небезпеки, а не безпосередньо винним водієм.

Судом встановлено, що на момент ДТП третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_2 перебував у трудових відносинах із відповідачем по справ ТОВ «БАЛТУК» та джерело підвищеної небезпеки автомобіль марки «ДАФ», реєстраційний номер НОМЕР_1 з причіпом, реєстаційний номер АА3680CХ в цей час використовувався в службових цілях.

При цьому, шкода, завдана внаслідок дорожньо-транспортної пригоди з вини водія, що керував автомобілем, який перебуває у володінні роботодавця, відшкодовується саме володільцем цього джерела підвищеної небезпеки, а не безпосередньо винним водієм.

Суд вважає, що вимоги позивача про відшкодування моральної шкоди є підставними, оскільки внаслідок вчинення ОСОБА_2 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, позивачу завдано середньої тяжкості тілесні ушкодження. Зазначені дії третьої особи призвели до погіршення загального стану здоров`я позивача.

Крім того, встановлена наявність завданої моральної шкоди позивачу, яка полягала у моральних стражданнях у зв`язку із отриманням тілесних ушкоджень середньої тяжкості внаслідок протиправних дій третьої особи, які супроводжувались перенесенням фізичного болю, та емоційним стресом, він зазнав душевних страждань та дискомфорт, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням відповідача та вини останнього в її заподіянні, а тому суд приходить до висновку про наявність передбачених законом підстав для відшкодування позивачу моральної шкоди з відповідача ТОВ «БАЛТУК», як особи, з якою водій, що вчинив ДТП перебував у трудових відносинах.

Що стосується розміру відшкодування моральної шкоди, то суд зазначає наступне.

Згідно роз`яснень п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема враховується характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, істотність вимушених змін у його життєвих стосунках, конкретних обставин по справі, характер моральних страждань і наслідків, що наступили.

Отже, характер та обсяг заподіяних позивачу моральних страждань підлягає встановленню та доказуванню в судовому порядку на загальних засадах змагальності сторін та доказування в цивільному процесі, виходячи із їх характеру та тривалості, стану здоров`я потерпілого, істотність вимушених змін у його життєвих стосунках, конкретних обставин по справі, наслідків, що наступили, оскільки сума компенсації за спричинення моральної шкоди не встановлена законом.

Статтею 81 ЦПК України на сторін покладено обов`язок доказування і подання доказів. Це положення є одним із найважливіших наслідків принципу змагальності. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Підстави та умови для компенсації моральної шкоди наведені у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 24 червня 2020 року в справі № 455/1076/16-ц (провадження № 61-48155св18), де вказано, що за загальним правилом підставою виникнення зобов`язання про компенсацію моральної шкоди є завдання моральної шкоди іншій особі. Зобов`язання про компенсацію моральної шкоди виникає за таких умов: наявність моральної шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала моральної шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи яка завдала моральної шкоди та її результатом моральною шкодою; вина особи, яка завдала моральної шкоди. Як свідчить тлумачення статті 23 ЦК України при визначені розміру компенсації моральної шкоди враховуються вимоги розумності і справедливості.

В той же час ВС висловився щодо встановлення відповідальності кількох відповідачів при відшкодуванні моральної шкоди під час розгляду справи від 19 лютого 2020 року (провадження № 61-6756св19) у справі № 372/1308/16-ц , і з урахуванням цього правового висновку слід встановити, що в даному конкретному випадку, з огляду на особливості положення законодавства, яке регулює спірні правовідносини, відповідальність відшкодовується саме володільцем джерела підвищеної небезпеки, а не безпосередньо винним водієм.

При цьому правові позиції, що висловлені у постанові ВП ВС від 15.12.2020 № 752/17832/14-ц (14-538цс19) зводяться до того, що розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен приводити до її безпідставного збагачення.

Правові висновки та правові позиції суду касаційної інстанції є обов`язковими до застосування та покликані забезпечити сталість та єдність судової практики, а наведені судові прецеденти є релевантними та корелюються зі спірними правовідносинами.

Виходячи з принципу справедливості, розумності та співмірності, оцініючи заявлений розмір моральної шкоди в сумі 340000 грн 00 коп, суд зазначає, що позивачем не обґрунтовано в повній мірі та не підтверджено такий розрахунок, однак враховуючи характер отриманих пошкоджень і їх наслідки в результаті події, що спричинило позивачу моральні страждання, відшкодовану останньому особисту шкоду водієм, що вчинив ДПТ у сумі 60000 грн 00 коп, суд вважає, що визначений розмір моральної шкоди в сумі 340000 грн 00 коп є завищений, а тому дана шкода підлягає до часткового задоволенню, в розмірі, який суд за своїм внутрішнім переконання вважає достатнім, а саме в сумі 20000 грн 00 коп, які підлягають стягненню із відповідача в користь позивача.

Даний розмір відшкодування завданої кримінальним правопорушенням моральної шкоди, на переконання суду, враховує всі обставини, досліджені в судовому засіданні та відповідає вимогам розумності і справедливості та є співмірним і доцільним у даному провадженні.

Із урахуванням вищенаведеного, суд, на основі всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього з`ясування фактичних обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, з`ясувавши їх достатність і взаємний зв`язок у сукупності, приходить до переконання про часткове задоволення позовних вимог щодо стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди у сумі 20000 грн 00 коп, яка завдана внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 2 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» встановлено, що від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також смертю фізичної особи.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору у цій справі,а судом задоволено позов у розмірі 20000 грн 00 коп, що становить 5,88 % від заявлених вимог в розмірі 340000 грн 00 коп, то з відповідача на користь державипідлягає стягнення витрат по сплаті судового збору за подання позовної заяви у розмірі 199 грн 92 коп (3400х5,88:100).

На підставі наведеного та керуючись ст. 4, 12, 13, 76-81, 89, 141, 211, 263-265, 268, 354 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

Позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «БАЛТУК», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням задовольнити частково.

Стягнути із Товариства з обмеженою відповідальністю «БАЛТУК» на користь ОСОБА_1 завдану моральну шкоду у сумі 20000 (двадцять тисяч) гривень 00 копійок.

Стягнути із Товариства з обмеженою відповідальністю «БАЛТУК» на користь держави 199 (сто дев`яносто дев`ять) гривень 92 копійки судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня її проголошення, шляхом подачі апеляційної скарги до Івано-Франківського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 .

Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю «БАЛТУК», місцезнаходження: вул. Київська, 135, офіс 1, м. Бровари, Київська область, .

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 .

Повний текст судового рішення складено 22 серпня 2025 року.

ГоловуючийЛ. І. МОТРУК