Унікальний номер справи 755/7842/25
Головуючий у суді першої інстанції В.П.Катющенко
Суддя - доповідач у суді апеляційної інстанції Л. Д. Поливач
Постанова

Іменем України

22 серпня 2025 року місто Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

головуючого Поливач Л. Д. (суддя - доповідач),

суддів Стрижеуса А. М., Шкоріної О. І.

учасники справи:

заявник ОСОБА_1

заінтересована особа ОСОБА_2

заінтересована особа Приватний виконавець виконавчого округу м. Києва

Пишний Артем Володимирович

розглянувши у приміщенні Київського апеляційного суду у порядку письмового провадження (без повідомлення учасників справи (їх представників) апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 13 травня 2025 року,

у с т а н о в и в :

У травні 2025 ОСОБА_1 звернулась до Дніпровського районного суду м. Києва 07.05.2025 зі скаргою на рішення, дії, бездіяльність приватного виконавця та зобов`язання вчинити дії, заінтересовані особи: ОСОБА_2 , приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Пишний А.В.

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 13 травня 2025 року вказану скаргу було повернуто заявнику без розгляду.

Дана ухвала суду першої інстанції мотивована тим, в порушення вимог п. 2 ч. 4 ст. 448 ЦПК України, до скарги не долучено докази направлення копій скарги та доданих до неї матеріалів іншим учасникам справи. Так, згідно опису вкладення долученого до скарги, приватному виконавцю виконавчого округу міста Києва Пишному А.В. заявником направлено документи наведені у переліку опису, серед яких відсутнє посилання про направлення поданої до суду скарги. ОСОБА_2 заявником направлено документи згідно переліку наведеного в описі та заява скарга, що не може свідчити про те, що останньому направлена подана до суду скарга. Крім того, про невиконання вимог п.2 ч.4 ст. 448 ЦПК України свідчить також і та обставина, що до скарги ОСОБА_1 долучила її копію з копіями документів долучених до скарги відповідно до кількості учасників справи.

Не погодившись з вказаною ухвалою суду ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на порушення місцевим судом норм процесуального права при поверненні скарги, просила оскаржувану ухвалу скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги заявник вказувала, що Дніпровським районним судом м. Києва при постановленні ухвали від 13.05.2025 порушено вимоги ст ст. 447, 448 ЦПК, адже заявник ОСОБА_1 долучила до матеріалів справи належні докази направлення скарги з додатками учасникам справи, вони отримали направлені ним документи і скаргу на дії та бездіяльність приватного виконавця, окрім того, матеріали скарги містять ідентифікатор доступу сторін до викнавчого провадження.

Зауважує, що своєю ухвалою про повернення скарги без розгляду судом порушено вимоги ст. 447 ЦПК, яка гарантує права боржнику у виконавчому провадженні за звернення до суду з заявою.

Своїм правом на подачу відзиву на апеляційну скаргу, заінтересовані особи не скориствалися.

У відповідності до вимог пункту 13 статті 7, пункту 6 частини першої статті 353, частини другої статті 369 ЦПК України розгляд апеляційної скарги здійснюється апеляційним судом у письмовому провадженні, без повідомлення учасників справи та без проведення судового засідання, оскільки апеляційні скарги на ухвали про повернення заяви позивачеві (заявникові) розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість ухвали суду в межах апеляційного оскарження, суд дійшов висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що 23.04.2025 Приватним виконавчем виконавчого округу м. Києва Пишним А.В. відкрито виконавче провадження № НОМЕР_1 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 846 382,75 в рахунок вартості частини земельної ділянки площею 0,1 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 ; кадастровий номер - :09:071:0086, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку господарських будівель і споруд, склад угідь - рілля - 0,1 га, та частини квартири АДРЕСА_2 .

23.04.2025 Приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Пишним А.В. винесена постанова про арешт коштів боржника по виконанню виконавчого провадження № НОМЕР_1.

23.04.2025 Приватим виконавцем виконавчого округу м. Києва Пишним А.В. винесена постанова про звернення стягнення на майно (кошти) боржникака.

ОСОБА_1 у травні 2025 звернулась до суду зі скаргою на дії та бездіяльність приватного виконавця виконавчого округу м. Києва, Пишного А.В та просила зобов`язати приватного виконавця викнавчого округу м. Києва Пишного А.В. скасувати постанову про звернення стягнення на майно боржника від 23.04.2025 у ВП № НОМЕР_2.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 13 травня 2025 року, скаргу ОСОБА_1 повернуто скаржнику без розгляду, як подану без додержання вимог п. 2 ч. 4 ст. 448 ЦПК України, оскільки до скарги не додано доказів направлення копій скарги та доданих до неї матеріалів іншим учасникам справи.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції, враховуючи наступне.

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Захист цивільних прав - це застосування цивільно-правових засобів з метою забезпечення цивільних прав.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (частина перша статті 5 ЦПК України).

У статті 129 Конституції України визначено основні засади судочинства, як конституційні гарантії права на судовий захист.

Право на ефективний судовий захист закріплено також у статті 2 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права 1966 року та у статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Україною 17 липня 1997 року.

За змістом пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини, розглядаючи справи щодо порушення права на справедливий судовий розгляд, тлумачить вказану статтю як таку, що не лише містить детальний опис гарантій, надаваних сторонам у цивільних справах, а й захищає у першу чергу те, що дає можливість практично користуватися такими гарантіями, - доступ до суду (рішення ЄСПЛ в справах: «Жоффр де ля Прадель проти Франції» від 16 грудня 1992 року; «Беллет проти Франції» від 04 грудня 1995 року).

Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови виконання процесуальних дій, сукупність цивільних процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та гарантій їх реалізації.

Розділ VIIЦПК України «Судовий контроль за виконанням судових рішень» передбачає можливість звернення сторін виконавчого провадження до суду, який видав виконавчий документ зі скаргою на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення.

Відповідно до статті 447-1 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

Положеннями частини п`ятої статті 448 ЦПК України визначено, що суд, встановивши, що скаргу подано без додержання вимог частин третьої та/ або четвертої цієї статті, повертає її скаржнику без розгляду протягом чотирьох днів після її надходження до суду.

Отже, скарга у виконавчому провадження за змістом і формою повинна відповідати вимогам ст. 448 ЦПК України. Зокрема, відповідно до пункту другого частини четвертої статті 448 ЦПК України до скарги додаються докази направлення копій скарги та доданих до неї матеріалів іншим учасникам справи з урахуванням положень статті 43 цього Кодексу.

Стаття 43 ЦПК України визначає права та обов`язки учасників справи, зокрема частини п`ята-десята цієї статті передбачають наступне. Документи (в тому числі процесуальні документи, письмові та електронні докази тощо) можуть подаватися до суду, а процесуальні дії вчинятися учасниками справи в електронній формі з використанням Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом. Процесуальні документи в електронній формі мають подаватися учасниками справи до суду з використанням Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи в порядку, визначеному Положенням про Єдину судову інформаційно-комунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів). У разі подання до суду в електронній формі заяви по суті справи, зустрічного позову, заяви про збільшення або зменшення позовних вимог, заяви про зміну предмета або підстав позову, заяви про залучення третьої особи, апеляційної скарги, касаційної скарги та документів, що до них додаються, учасник справи зобов`язаний надати доказ надсилання таких матеріалів іншим учасникам справи. Такі документи в електронній формі направляються з використанням Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи або її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами, шляхом надсилання до електронного кабінету іншого учасника справи, а у разі відсутності в іншого учасника справи електронного кабінету чи відсутності відомостей про наявність в іншого учасника справи електронного кабінету - у паперовій формі листом з описом вкладення. Якщо інший учасник справи відповідно до частини шостої статті 14 цього Кодексу зобов`язаний зареєструвати електронний кабінет, але не зареєстрував його, учасник справи, який подає документи до суду в електронній формі з використанням електронного кабінету, звільняється від обов`язку надсилання копій документів такому учаснику справи. Суд, направляючи такому учаснику справи судові виклики і повідомлення, ухвали у випадках, передбачених цим Кодексом, зазначає у цих документах про обов`язок такої особи зареєструвати свій електронний кабінет та можливість ознайомлення з матеріалами справи через Єдину судову інформаційно-комунікаційну систему або її окрему підсистему (модуль), що забезпечує обмін документами. Якщо документи подаються учасниками справи до суду або надсилаються іншим учасникам справи в електронній формі, на такі документи накладається кваліфікований електронний підпис учасника справи (його представника) відповідно до вимог законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги». Якщо документи подаються учасниками справи до суду або надсилаються іншим учасникам справи в паперовій формі, такі документи скріплюються власноручним підписом учасника справи (його представника). Якщо позов, апеляційна, касаційна скарга подані до суду в електронній формі, позивач, особа, яка подала скаргу, мають подавати до суду заяви по суті справи, клопотання та письмові докази виключно в електронній формі, крім випадків, коли судом буде надано дозвіл на їх подання в паперовій формі. Якщо цим Кодексом встановлено вимогу щодо зазначення у змісті процесуального документа ідентифікаційного коду юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, а також реєстраційного номера облікової картки платника податків або номера і серії паспорта для фізичних осіб - громадян України, учасник справи, який є органом державної влади або іншим державним органом, не зареєстрованим за законодавством України як юридична особа, або посадовою особою, яка діє від імені такого органу, звільняється від обов`язку зазначення таких відомостей стосовно себе.

У цій справі заявник ОСОБА_1 є фізичною особою та у відповідності до частини шостої статті 14 ЦПК України не має обов`язку реєструвати електронний кабінет, скаргу на дії та бездіяльність приватного виконавця вона подала до суду першої інстанції по пошті, тобто без використання системи Електронний суд, а тому не мала обов`язку долучати до скарги докази направлення її копій та доданих до неї матеріалів іншим учасникам справи.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції не звернув увагу на вищезазначене, у зв`язку з чим обмежив право заявника на доступ до суду.

Окрім того, як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_1 долучила до матеріалів справи докази направлення скарги з додатками учасникам справи.

Посилання місцевого суду на те, що ОСОБА_1 долучила до скарги її копії для всіх учасників справи, не свідчить про те, що вона була зобов`язана направити учасникам справи копії скарги з доданими до неї документами.

За таких обставин, у суду першої інстанції не було правових підстав для повернення скарги ОСОБА_1 на дії (рішення) та бездіяльність приватного виконавця з посиланням суду на невиконання заявником положень п. 2 ч. 4 ст. 448 ЦПК України.

Згідно з практики Європейського суду з прав людини, реалізуючи положення Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, необхідно уникати занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, та як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним. Надмірний формалізм при вирішення питання щодо прийняття позовної заяви або скарги є порушенням права на справедливий судовий захист.

Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що оскаржувана ухвала постановлена без додержання норм процесуального права, оскільки висновок суду першої інстанції не ґрунтується на вимогах процесуального закону.

Відповідно до пункту 6 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Згідно із вимогами статті 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є, зокрема, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги заслуговують на увагу, тому відповідно до положень статті 379 ЦПК України оскаржувана ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 367, 368, п.6 ч. 1 ст. 374, ст. ст. 379, 381-384, 389 ЦПК України

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 13 травня 2025 року скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді

Л. Д. Поливач

А. М. Стрижеус

О. І. Шкоріна