Справа № 373/834/23
Номер провадження 2/373/19/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

11 серпня 2025 року м. Переяслав

Переяславський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді Керекези Я.І.,

за участі секретаря судових засідань Ткалі І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 373/834/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання заповіту недійсним,

представник позивача адвокат Василенко Н.В.,

встановив:

Представник позивача ОСОБА_3 звернулася до суду із позовом та просить визнати недійсним заповіт, складений від імені ОСОБА_4 та посвідчений 13 лютого 2019 року приватним нотаріусом Переяслав-Хмельницького міського нотаріального округу Кучеренко Н.М., зареєстрованого в реєстрі за № 266. Просить стягнути із відповідача на свою користь судові витрати.

Посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивача ОСОБА_4 . Позивач був єдиним спадкоємцем померлої за законом й у встановлений законом строк звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Однак, при зверненні до нотаріуса дізнався про існування заповіту, посвідченого 13 лютого 2019 року приватним нотаріусом Переяслав-Хмельницького міського нотаріального округу Кучеренко Н.М. та складеного померлою на його ім`я та на ім`я відповідача ОСОБА_2 в рівних частках. Разом з тим, померла останні роки хворіла (рак 4 стадії), що негативно позначилося на її психічному здоров`ю (загальновідомим є той факт, що такі хворі внаслідок інтоксикації організму, що є невіддільною складовою злоякісних пухлинних захворювань, та вживання знеболювальних наркотичних препаратів, мають психічні порушення). Оскільки заповіт складено померлою лише за 9 днів до смерті, загальний стан та стан здоров`я ОСОБА_4 на той час дає підстави стверджувати, що її волевиявлення при складенні заповіту не було вільним, оскільки вона в повній мірі не розуміла значення своїх дій та не могла керувати ними, тобто даний заповіт був посвідчений з порушенням вимог законодавства

Ухвалою від 28 липня 2023 року було відкрито провадження у справі та постановлено розглядати справ в порядку загального позовного провадження, за клопотанням представника позивача витребувано медичну документацію померлої та спадкову справу (т.1, а.с.43).

04 серпня 2023 року на виконання ухвали до суду надійшла медична документація на ім`я померлої оригінали медичних карток № 1377 та 564 (т. 1 а.с. 67), 11 серпня 2023 року копія спадкової справи (т.1 а.с. 70-86), 15 серпня 2023 року копії медичної картки № 7404/1087 (т.1 а.с. 91-106).

Ухвалою від 28 серпня 2023 року було закрите підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду по суті (т.1, а.с.116).

Ухвалою від 27 жовтня 2023 року було задоволено клопотання представника позивача про проведення посмертної судово-психіатричної експертизи, проведення якої було доручене експертам КНП КОР «Обласне ПНМО» (т.1, а.с.135-136).

Ухвалою від 25 червня 2024 року провадження у справі поновлено для виконання клопотання експерта (т. 1 а.с. 171).

Ухвалою від 01 липня 2024 року уточнено прізвище представника позивача зміна внаслідок зміни імені (надано відповідне свідоцтво) з « ОСОБА_5 » на « ОСОБА_6 » (т. 1 а.с. 179).

Ухвалою від 24 грудня 2024 року провадження у справі зупинено, справу направлено для продовження проведення відповідної експертизи (т.2 а.с. 75).

Ухвалою від 31 березня 2025 року провадження у справі поновлено для виконання клопотання експерта (т. 2 а.с. 98).

Ухвалою від 24 квітня 2025 року провадження у справі зупинено, справу направлено для продовження проведення відповідної експертизи (т.2 а.с. 119).

Ухвалою від 08 липня 2025 року було поновлено провадження в справі в зв`язку з надходженням до суду висновку експерта (т.2, а.с.124-130).

В судовому засіданні представник позивача позов підтримала, просила задовольнити з підстав, зазначених у позовній заяві. Не заперечувала проти проведення заочного розгляду справи

Відповідач ОСОБА_2 в судові засідання не з`являвся, у відповідності до норм п.4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України вважається таким, що повідомлений належним чином. Крім того, суд скористався передбаченою ЦПК України можливістю та повідомляв відповідача про день та час проведення судових засідань також і шляхом оголошень на офіційному веб сайті судової влади. Відзиву на позов, будь-яких заяв чи клопотань на адресу суду не направив.

Суд ухвалив проводити заочний розгляд справи та вирішити її на підставі наявних доказів.

Судом встановлено наступне.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_4 (т.1, а.с.25).

Позивач ОСОБА_1 є сином померлої ОСОБА_4 (т. 1 а.с. 27-28).

Відповідно до заповіту, посвідченого 13 лютого 2019 року приватним нотаріусом Переяслав-Хмельницького міського нотаріального округу Кучеренко Н.М. все своє майно померла заповіла позивачеві та відповідачеві ОСОБА_2 в рівних частках. (т.1, а.с.26).

Померла ОСОБА_4 була власником квартири АДРЕСА_1 (т. 1 а.с. 30).

З копії будинкової книги та довідки про реєстрацію місця проживання особи вбачається, що в даній квартирі, крім померлої ОСОБА_4 , зареєстровані позивач (з 04.10.2006) та відповідач ( з 22.11.2018) (т. 1 а.с. 29, 32-34).

З наявної у справі медичної документації вбачається, що із ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_4 проходила лікування та мала певний діагноз (ракове захворювання 4 стадії, супроводжувалося інтоксикацією організму та больовим синдромом) (т. 1 а.с. 35, 91-106, оглянуті в судовому засіданні оригінали медичних карток № 1377 та № 564).

З матеріалів спадкової справи вбачається, що позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 у встановлений строк звернулися до нотаріуса із заявами про прийняття спадщини ( т.1 а.с. 70-86).

Відповідно до висновку судового-психіатричного експерта № 368-ц/44-ц/107-ц від 03 червня 2025 року (т.2, а.с.125-128) ОСОБА_4 , 1974 року народження, на момент складення та підписання заповіту 13 лютого 2019 року страждала на хронічний, стійкий психічний розлад, з порушенням свідомості, глибоким астенічним симптомокомплексом внаслідок ракової інтоксикації, та вираженим больовим синдромом на фоні введення анальгетиків та проведення хіміотерапії. Ступінь виразності психічних розладів був такий, що ОСОБА_4 під час складання та підписання заповіту 13 лютого 2019 року не могла усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними.

Свідок ОСОБА_7 показав суду наступне. Він товаришував із ОСОБА_1 з дитинства, знав його маму довгий час. Знав, що вона захворіла на рак. Останній місяць перед смертю бачив її, інколи возив у лікарню. Вона вже погано ходила, не завжди впізнавала, не могла самостійно встати із ліжка, жалілася на затьмарення свідомості. Її син ОСОБА_8 доглядав. ОСОБА_2 був її співмешканцем, однак перед смертю дуже рідко з`являвся.

Свідок ОСОБА_9 показала суду наступне. Вона є кумою померлої ОСОБА_4 та хрещеною позивача ОСОБА_10 . Спілкувалися вони часто. ОСОБА_11 захворіла день взимку 2018 року, а за два місяці до смерті її стан здоров`я різко погіршився: погано ходила, інколи не впізнавала.

Свідок ОСОБА_12 показала суду наступне. Вона є акушером-гінекологом Переяславської БЛІЛ, була лікуючим лікарем ОСОБА_4 . Переглянувши медичну документацію, та те, що пам`ятає, може сказати, що у ОСОБА_4 був тяжкий випадок, вид раку, який швидко прогресував. Лікування не допомогло. Пам`ятає лише скарги від ОСОБА_4 на біль, запаморочення та втрату ваги.

Свідок ОСОБА_13 , лікар-терапевт, лише показав суду, що через значний проміжок часу нічого не може сказати про хворобу та стан ОСОБА_4 .

Свідок ОСОБА_14 показала суду наступне. З ОСОБА_4 була в товариських відносинах, познайомившись в магазині, де остання працювала продавцем. Спілкувалися близько 5-6 років. Знала, що ОСОБА_4 захворіла. Останній раз бачила її в грудні 2018 року на вулиці. ОСОБА_4 йшла з якимось чоловіком, вигляд мала поганий, змарнілий. Вона (свідок) привіталася, однак ОСОБА_15 її не впізнала і запитала свого супутника «Хто це така?».

Свідок ОСОБА_16 показала суду наступне. Сім`ю ОСОБА_17 знала з дитинства, спілкувалася із ОСОБА_18 , знала його маму ОСОБА_19 , часто її бачила. Спілкувалася з нею і в кінці 2018 - на початку 2019 рр., до самої смерті. Вона вже була хвора, вигляд мала поганий, часто почала не впізнавати людей. У свідка склалося враження, що ОСОБА_15 була «не в собі». Син ОСОБА_20 говорив, що мама почала забувати елементарні речі, у неї часто боліла та паморочилася голова.

Будь-яких інших доказів подано не було, клопотань з цього приводу не заявлено.

Зважаючи на те, що правовідносини, що виникли між сторонами по справі, регулюються нормами Цивільного кодексу України, суд дійшов висновку про необхідність їх застосування.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно зі ст. 5 цього Кодексу, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

В силу ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно з ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Суд також може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ч.1 ст.1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин

Згідно ч.2 ст.1236 ЦК України заповідач має право скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини.

В силу ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Відповідно до ч. 3 ст. 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Загальні підстави недійсності правочину визначені ст. 215 ЦК України.

Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Згідно зі ст. 1247 ЦК України заповіт складається у письмовій формі із зазначенням місця та часу його складення. Заповіт має бути особисто підписаний заповідачем. Якщо особа не може особисто підписати заповіт, він підписується відповідно до частини четвертої статті 207 цього Кодексу. Заповіт має бути посвідчений нотаріусом або іншими посадовими, службовими особами, визначеними у статтях 1251, 1252 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 225 ЦК України правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті - за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені.

Статтею 1257 ЦК України передбачено вичерпний перелік підстав для визнання заповіту недійсним та зазначено, що заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним. За позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі.

Таке ж положення міститься і у ч. 3 ст. 203 ЦК України.

Зі змісту наведених норм вбачається, що дійсним, тобто таким, що відповідає вимогам закону є заповіт, який посвідчений уповноваженою особою, яка мала на це право в силу закону, відсутні порушення його форми та посвідчення, волевиявлення заповідача було вільним і відповідало його волі.

В силу ч. 1 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 цього Кодексу, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

У ч. 1 ст. 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З досліджених доказів в їх сукупності судом встановлено, що ОСОБА_4 , 1974 року народження, на момент складення та підписання заповіту 13 лютого 2019 року страждала на хронічний, стійкий психічний розлад, з порушенням свідомості, глибоким астенічним симптомокомплексом внаслідок ракової інтоксикації, та вираженим больовим синдромом на фоні введення анальгетиків та проведення хіміотерапії. Ступінь виразності психічних розладів був такий, що ОСОБА_4 під час складання та підписання заповіту 13 лютого 2019 року не могла усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними.

Будь-яких клопотань про призначення додаткової експертизи внаслідок неповноти або неясності висновку чи повторної експертизи внаслідок його необгрунтованості, суперечності іншим матеріалам справи чи наявності сумнівів у його правильності заявлено не було.

Висновок експерта № 368-ц/44-ц/107-ц від 03 червня 2025 року досліджено судом, оцінено разом із іншими доказами в їх сукупності. Підстав для відхилення висновку експерта судом не встановлено.

З урахуванням вищезазначеного, суд дійшов висновку, що стороною позивача доведено, що мати позивача на момент складання та підписання оспорюваного заповіту не могла усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, що не дає підстави суду ствердно констатувати, що волевиявлення заповідача ОСОБА_4 під час складення та посвідчення 13 лютого 2019 року заповіту було вільним і відповідало її волі.

Враховуючи вищевикладене, оцінивши всі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення.

Відповідно до ст.ст. 15, 16, 203, 215, 1216, 1217, 1218, 1235, 1236, 1247, 1257 ЦК України, керуючись ст.ст. 2, 4, 10, 12, 13, 19, 76, 80, 81, 89, 141, 211, 263-265, 268, 280-289, 354 ЦПК України, суд

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання заповіту недійсним - задовольнити.

Визнати недійсним заповіт, складений від імені ОСОБА_4 та посвідчений 13 лютого 2019 року приватним нотаріусом Переяслав-Хмельницького міського нотаріального округу Кучеренко Н.М., зареєстрований в реєстрі за № 266.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1073 (одну тисячу сімдесят три) гривні 60 копійок сплачених витрат на судовий збір.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 , проживає по АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_1 ;

відповідач: ОСОБА_2 , зареєстрований по АДРЕСА_2 .

Складання рішення в повному обсязі вчинено 20 серпня 2025 року.

Суддя: Я. І. Керекеза