ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/5734/25 Справа № 188/1171/24 Суддя у 1-й інстанції - Місюра К. В. Суддя у 2-й інстанції - Городнича В. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 серпня 2025 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого - Городничої В.С.,

суддів: Петешенкової М.Ю., Красвітної Т.П.,

за участю секретаря судового засідання Гвоздєва М.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 05 березня 2025 року у складі судді Місюра К.В. у цивільній справі № 188/1171/24 за позовом Першотравенської окружної прокуратури Дніпропетровської області в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області до ОСОБА_1 про припинення права власності на земельну ділянку шляхом її конфіскації,

ВСТАНОВИЛА:

У травні 2024 року Першотравенська окружна прокуратура Дніпропетровської області в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області звернулася через суд із вищезазначеним позовом, пред`явленим до ОСОБА_1 , на предмет припинення ОСОБА_1 права власності на земельну ділянку з кадастровим номером :03:007:0009, площею 0,0205 га за адресою: АДРЕСА_1 , що відноситься до категорії земель сількогосподарського призначення, з цільовим призначенням для особистого селянського господарства шляхом її конфіскації на користь держави в особі ГУ Держгеокадастру у Дніпропетровській області.

В обґрунтування позову посилається на те, що прокуратура в інтересах позивача та в порядку ст. 23 ЗУ Про прокуратуру звертається з цим позовом до ОСОБА_1 , яка є громадянкою російської федерації та документована посвідкою на постійне місце проживання в Україні серії НОМЕР_1 , виданою ГУ МВС України в Дніпропетровській області 07 травня 2009 року, однак набула у власність за свідоцтвом про право на спадщину за законом, серія НРТ № 097091 від 22 лютого 2022 року, виданого приватним нотаріусом Петропавлівського районного нотаріального округу Свириденко Л.В. зазначену земельну ділянку. ОСОБА_1 , будучи громадянкою російської федерації, всупереч вимогам Земельного кодексу України, не відчужила даний об`єкт зі спливом законодавчо визначеного строку та досі залишається його власником.

Рішенням Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 05 березня 2025 року позовні вимоги задоволено.

Припинено громадянину Російської Федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 право власності на земельну ділянку із кадастровим номером :03:007:0009 площею 0,0205 га з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, розташовану на території: АДРЕСА_1 , право власності на яку зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 22 лютого 2022 року (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 140), шляхом її конфіскації на користь держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Дніпропетровської обласної прокуратури судовий збір в розмірі 2 422,40 грн (а.с.67-69).

Рішення суду першої інстанції мотивовано доведеністю прокурором в інтересах позивача наявності державної реєстрації зазначеної земельної ділянки за відповідачем ОСОБА_1 та невиконанням останньою вимог ст. 81,145 Земельного кодексу України, що є наслідком конфіскації земельної ділянки з одночасним припиненням права власності відповідача на земельну ділянку. Разом з цим зазначено, що наданий відповідачем договір дарування земельної ділянки не відповідає предмету спору, тобто, стосується дарування іншої земельної ділянки ОСОБА_1 на користь її дочки.

Не погодившись з таким рішенням суду, у квітні 2025 року ОСОБА_1 звернулася з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просила рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. При цьому надала до скарги договір дарування спірної земельної ділянки від 27 травня 2024 року, укладеним між нею та її дочкою, та наголосила, що судом першої інстанції не враховано той факт, що на день звернення позивача з цим позовом вона вже не була власником спірної земельної ділянки, а надала суду першої інстанції інший договір помилково, що не було достатньо досліджено судом першої інстанції з помилково встановленими фактичними даними судом (а.с.76-78).

Керівник Шахтарської окружної прокуратури Бєлянський В.В. в інтересах ГУ Держгеокадастру у Дніпропетровській області, скориставшись своїм правом, передбаченим ст. 360 ЦПК України, у серпні 2025 року подав письмові пояснення, в яких зазначив, що суд першої інстанції ухвалив законне та обґрунтоване рішення у цій справі, а доводи скаржника про її похилий вік та помилкове долучення іншого договору дарування на іншу земельну ділянку не спростовує правомірних висновків суду першої інстанції. Однак, відповідач відчужила спірну земельну ділянку, що є предметом цього позову, вже після подання цього позову, що не є належним відчуженням в розумінні ст. 81 Земельного кодексу України. На цих підставах просив закрити провадження у зв`язку із відсутністю спору, за положеннями п.2 ч.1 ст. 255 ЦПК України.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду без змін з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 , яка є громадянкою рф, на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом серія НРТ № 097091 від 22 лютого 2022 року набула у власність земельну ділянку із цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства із кадастровим номером :03:007:0009, площею 0,0205 га, розташовану на території Петропавлівської селищної ради Синельниківського району Дніпропетровської області.

Право власності на зазначену земельну ділянку 22 лютого 2022 року зареєстровано за ОСОБА_1 у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до долученого відповідачем договору дарування житлового будинку та присадибної ділянки від 06 червня 2024 року, ОСОБА_1 передала у власність (подарувала) ОСОБА_2 житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами загальною площею 66,3 кв.м. та земельну ділянку, розміром 0,1490 га, яка має кадастровий № :03:007:0010, призначену для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , тоді як предметом цього спору є земельна ділянка з кадастровий номером :03:007:0009, площею 0,0205 га, із цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, розташовану на території смт. Петропавлівка Синельниківського району Дніпропетровської області.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції зазначив, оскільки відповідач, будучи іноземною громадянкою, в порушення вимог ч. 4 ст.81 ЗК України, упродовж року після набуття права власності (з 22 лютого 2022 року) на земельну ділянку з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, розташовану на території Петропавлівської селищної ради Синельниківського району Дніпропетровської області, добровільно її не відчужила, тому слід конфіскувати у власність держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області вказану земельну ділянку, що буде достатнім способом захисту прав позивача, спрямованим на поновлення порушених прав держави та повністю відповідає вимогам чинного законодавства. Крім того конфіскація є одним із способів припинення права власності згідно ст. 346 ЦК України. Враховуючи недоведення відповідачем відчуження спірної земельної ділянки як своєчасно, так і на момент подання цього позову, суд першої інстанції не взяв до уваги наданий договір дарування земельної ділянки, яка не є предметом цього спору.

Колегія суддів повністю погоджується як зі встановленими фактичними обставинами справи, визначенням судом першої інстанції характеру спірних правовідносин, так і з висновком суду першої інстанції із застосуванням норм як матеріального права, які регулюють такі спірні правовідносини, так і процесуального права, виходячи з наступного.

Так, суб`єктами права приватної власності на землю згідно зі статтею 80 Земельного кодексу України визначено громадян України та юридичних осіб. Проте з урахуванням змісту частини другої статті 81 та інших норм Земельного кодексу України суб`єктами права приватної власності на землю визнаються також іноземні і громадяни та особи без громадянства.

Зокрема, іноземні громадяни та особи без громадянства відповідно до часі ніш другої статті 81 Земельного кодексу України можуть набувати права власності на земельні ділянки несільськогосподарського призначення в межах населених пунктів, а також на земельні ділянки несільськогосподарського призначення за межами населених пунктів, на яких розташовані об`єкти нерухомого майна, що належать їм на праві приватної власності.

Згідно із ч. 3 ст. 81 Земельного кодексу України іноземці та особи без громадянства можуть набувати права власності на земельні ділянки відповідно до частини другої цієї статті у разі: а) придбання за договором купівлі-продажу, ренти. дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; б) викупу земельних ділянок, на яких розташовані об`єкти нерухомого майна, що належать їм на праві власності: в) прийняття спадщини.

Отже, суд першої інстанції вірно встановив, що оскільки відповідач, будучи іноземною громадянкою, в порушення вимог ч. 4 ст.81 ЗК України, упродовж року після набуття права власності (з 22 лютого 2022 року) на земельну ділянку з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, розташовану на території Петропавлівської селищної ради Синельниківського району Дніпропетровської області, добровільно її не відчужила, тому належить конфіскувати у власність держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області вказану земельну ділянку, що буде достатнім способом захисту прав позивача, спрямованим на поновлення порушених прав держави та повністю відповідає вимогам чинного законодавства. Крім того конфіскація є одним із способів припинення права власності згідно ст. 346 ЦК України.

Частиною 4 ст. 81 ЗК України передбачено, що землі сільськогосподарського призначення, прийняті у спадщину іноземцями, а також особами без громадянства, протягом року підлягають відчуженню. У разі невиконання цієї вимоги настають наслідки, передбачені ч. ч. 2, 4 ст. 145 ЗК України, а саме, така ділянка підлягає конфіскації за рішенням суду. Позов про конфіскацію земельної ділянки подається до суду органом, що здійснює державний контроль за використанням та охороною земель. Конфіскована земельна ділянка за рішенням суду підлягає продажу на земельних торгах. Ціна проданої на земельних торгах земельної ділянки, за вирахуванням витрат, пов`язаних з її продажем, виплачується її колишньому власникові.

Доводи скаржника про те, що на момент подання позову до суду нею вже була відчужена спірна земельна ділянка на користь її дочки, яка є громадянкою України, колегія суддів не може прийняти до уваги, адже такі доводи не спростовують порушення відповідачем зазначених вище норм матеріального права, якими ці відносини регулюються. Крім того, до доводів скаржника про те, що судом першої інстанції не у повні мірі перевірені надані докази та не з`ясована їх достатність, колегія суддів відноситься критично, оскільки дослідженню наданого відповідачем договору дарування земельної ділянки судом першої інстанції приділялось достатньо уваги та правомірно встановлено, що предметом цього договору є зовсім інша земельна ділянка, яка не є предметом цього спору. Відтак, відповідач мала можливість та обсяг прав надати саме ті докази на спростування аргументів позивача, які вважала за потрібне.

Крім зазначеного належить наголосити на тому, що подання таких доказів до апеляційної інстанції, які не були досліджені судом першої інстанції та ним не була надана правова оцінка, колегія суддів не приймає, оскільки це суперечить ч.3 ст. 367 ЦПК України.

Таким чином, з огляду на встановлені обставини справи, колегія суддів повністю погоджується з висновком суду першої інстанції про доведеність обставин, на які посилається позивач як на підставу своїх вимог, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції та не можуть бути підставою для скасування правильного по суті рішення.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що вказане рішення є законним та обґрунтованим, ухваленим на підставі норм матеріального та процесуального права, тому підстави для його скасування відсутні.

Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи. Будь-яких інших доказів, що спростовують правильність рішення суду в апеляційній скарзі не наведено, тому рішення суду слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись ст. ст. 259, 367, 374, 375 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 05 березня 2025 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Вступна та резолютивна частини постанови проголошені 13 серпня 2025 року.

Повний текст постанови складено 21 серпня 2025 року.

Головуючий: В.С. Городнича

Судді: М.Ю. Петешенкова

Т.П. Красвітна