Провадження № 2/522/1301/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 серпня 2025 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Павлик І.А.,

за участю: секретаря судового засідання Запольської А.М.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивачів ОСОБА_2 ,

відповідача ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_4 до Державного підприємства Міністерства оборони України «Південьвійськбуд» про визнання незаконним та скасування Наказу № 7 від 05.05.2022 «Про справляння плати за користування житлом,

ВСТАНОВИВ:

24.07.2024 до Приморського районного суду м. Одеси надійшов позов ОСОБА_1 та ОСОБА_4 до Державного підприємства Міністерства оборони України «Південьвійськбуд» про визнання незаконним та скасування Наказу № 7 від 05.05.2022 «Про справляння плати за користування житлом».

Позов обґрунтовано тим, що ОСОБА_1 та ОСОБА_4 вважають, що Державним підприємством Міністерства оборони України «Південьвійськбуд» з порушенням закону прийнято рішення про підвищення тарифів на утримання гуртожитку за адресою: АДРЕСА_1 . Спірний наказ порушує права та охоронювані законом інтереси позивачів, оскільки він прийнятий безпідставно, так як відповідач не вправі був його приймати в силу відсутності у нього законних підстав, що є підставою для судового захисту порушених прав позивачів.

06.08.2024 ухвалою суду відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження.

14.11.2024 у судовому засіданні представником відповідача подано відзив на позовну заяву, у якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що позивачі не довели тих обставин з якими пов`язували свої вимоги. При цьому, заперечуючи проти позовних вимог, відповідач спирався на статті 1, 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», розділ 7 наказу Міністерства оборони України від 03.07.2013 № 448 «Про затвердження Положення про організацію квартирно-експлуатаційного забезпечення Збройних Сил України». Також відповідач посилався на рішення Малиновського районного суду міста Одеси від 14.06.2023 у справі № 521/15332/22, яке набрало законної сили, що на його думку, має преюдиційне значення у справі, яка розглядається. Також до матеріалів справи додано Статут Державного підприємства Міністерства оборони України «Південьвійськбуд», затвердженого Міністром оборони України 04.03.2019.

26.11.2024 від представника позивачів надійшла відповідь на відзив, у якій позивачі наполягають на задоволенні позовних вимог з обставин та мотивів, які викладені у позові.

23.12.2024 від представника відповідача надійшли заперечення, у яких зазначає, що відповідно до пункту 10 Порядку, військове майно втрачає статус військового з дня затвердження акта про його приймання-передачу, крім випадків, коли воно передано до сфери управління міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, які здійснюють керівництво військовими формуваннями. Просить відмовити у задоволенні позову.

12.02.2025 від представника відповідача надійшло клопотання про долучення доказів, а саме: наказ про затвердження тарифу за користування житлом; акт розмежння корисної та некорисної площі; копія супровідного листа; інвентарний список основних засобів; інвентарна картка № 4.

31.03.2025 від представника відповідача надійшло клопотання про витребування доказів та долучення доказів, а саме акти звірки взаємних розрахунків з позивачами, які підтверджують заборгованість перед підприємством, завіреними печаткою ДП МОУ «Південьвійськбуд».

20.05.2025 від представника позивачів надійшло клопотання про долучення доказів, а саме: довідка про перебування на обліку у ГУ ПФУ в Одеській області ОСОБА_1 ; довідка про перебування на квартирному обліку ОСОБА_1 ; посвідчення Серія НОМЕР_1 від 21.02.2014 виданого Одеським облвійськоматом: договір найму житла № 421 від 01.01.2002; заява від 23.01.2015 з резолюцією посадової особи відповідача; протокол № 191 від 18.05.2015.

20.05.2025 ухвалою суду клопотання представника відповідача про витребування доказів задовольнено частково. Витребувано 1. у ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 ): документи, що підтверджують підстави проживання позивача у кімнаті гуртожитку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 ; довідки з місця роботи ОСОБА_4 станом на 30.03.2025, які підтверджують її трудову зайнятість та можливий зв`язок із правом проживання у гуртожитку; довідку із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно; 2. у ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 ): довідку із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

19.06.2025 в судовому засіданні представником позивачів на виконання ухвали суду від 20.05.2025 надано запитувані документи.

19.06.2025 протокольною ухвалою суду закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

З`ясувавши обставини справи, дослідивши та перевіривши їх доказами, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи в їх сукупності, суд дійшов до наступних висновків.

Судом встановлено, що Державне підприємство Міністерства оборони України «Південьвійськбуд» є юридичною особою та дії на підставі статуту, у новій редакції, яка затверджена наказом Міністра оборони України від 04.03.2019 № 91.

Гуртожиток по по АДРЕСА_1 знаходиться на балансі відповідача, перебуває у нього на праві господарського відання та належить до відомчого житлового фонду Міністерства оборони України. За рахунок цих жилих приміщень забезпечуються житлом працівники підприємств, військових установ і організацій, військовослужбовці Одеського гарнізону.

Згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 08.12.2015 індексний номер 49276929, гуртожиток, який розташований у АДРЕСА_1 , має державну форму права власності.

ОСОБА_1 та ОСОБА_4 проживають у гуртожитку, який знаходиться у АДРЕСА_1 , що підтверджується записами про реєстрацію місця проживання у паспортах.

Зміст позовних вимог зводиться до того, що відповідач безпідставно прийняв спірного наказ про затвердження тарифів на утримання гуртожитку шляхом їх підвищення, чим на їхню думку порушив їх права та охоронювані законом інтереси.

05.04.2022 відповідачем прийнято наказ № 7 «Про справляння плати за користування житлом», пунктами 1, 2 якого визначено справляння плати з мешканців гуртожитку за спожиті комунальні послуги здійснювати за тарифами постачальників послуг; справляння плати з мешканців гуртожитку за користування житлом здійснювати згідно з тарифом, затвердженим наказом по підприємству згідно з розрахунками за діючими нормативами.

Приймаючи спірний наказ, відповідач у його преамбулі, спирався на Положення про організацію квартирно-експлуатаційного забезпечення Збройних Сил України, затверджене наказом Міністерства оборони України від 03.07.2013 № 448, із змінами, зареєстроване Міністерством юстиції України 13.09.2013 за № 1590/24122 (далі Положення).

Із змісту пункту 1.1 Положення вбачається, що воно визначає організацію та завдання квартирно-експлуатаційного забезпечення Збройних Сил України (далі - ЗС України). Організація квартирно-експлуатаційного забезпечення ЗС України (далі - квартирно-експлуатаційне забезпечення) - це комплекс заходів, спрямованих на безпечну експлуатацію, утримання казармено-житлового фонду, об`єктів соціально-культурного призначення, комунальних споруд та інженерних мереж військових містечок, забезпечення військових частин квартирним майном.

Пунктом 7.5 Положення передбачено, що керівництво КЕВ (КЕЧ) повинно вживати всіх заходів з недопущення збитковості будинкоуправлінь, гуртожитків, готелів та зростання заборгованості мешканців житлового фонду.

Пунктом 14.5 Положення визначено, що будинкоуправління, гуртожитки, готелі здійснюють свою діяльність відповідно до чинного законодавства України.

Згідно з п. 4.3 статуту відповідача, майно Підприємства є державною власністю і закріплюється за ним на праві господарського відання. Здійснюючи право господарського відання, Підприємство володіє, користується і розпоряджається зазначеним майном з обмеженням правомочності розпорядження щодо основних фондів та інших видів майна за згодою Уповноваженого органу управління у випадках, передбачених законодавством України.

Досліджуючи пункт 6.1 розділ 6 статуту відповідача, судом вбачається наділення відповідача правом встановлювати плату за користування житлом (гуртожитком) у якому проживають позивачі, зокрема встановлювати ціни, ставки, тарифи та розцінки на товари, послуги та роботи, що реалізуються, надаються чи виконуються Підприємством.

Звідси висновується, що відповідач наділений повноваженнями та вправі приймати такий наказ, оскільки він стосується життєдіяльності гуртожитку, який перебуває у його віддані та на балансі. Не приведення відповідачем цін (вартості) на проживання для мешканців у гуртожитку до відповідного рівня, який зумовлений економічними змінами у державі унеможливить його нормальну життєдіяльність та створить критичну ситуацію у його діяльності через неможливість покриття відповідачем витрат на комунальні послуги, які споживаються мешканцями гуртожитку.

Наведеного позивачі не спростували та не довели у встановленому законом порядку, яким чином спірний наказ порушує їхні права та охоронювані законом інтереси, тобто не розкрили суть в чому полягає таке порушення. Саме по собі збільшення вартості користування житлом та комунальних послуг за тарифами постачальників, не є безумовною підставою для визнання незаконним та скасування оспорюваного наказу відповідача.

Таким чином, позивачі не довели тих обставин з якими пов`язували свої вимоги, що виключає правові підстави для задоволення позовних вимог з мотивів викладених у позові.

Отже, доводи позивачів про те, що відповідач не вправі був приймати такий наказ є недоведеними та спростовуються матеріалами справи.

При цьому суд не бере до уваги рішення Малиновського районного суду міста Одеси від 14.06.2023 у справі № 521/15332/22, яке набрало законної сили, на яке посилається відповідач, оскільки воно не має правового значення для вирішення спору у даній справі, оскільки предмет спору та обставини встановлені судом у вказаному рішенні, є відміним від предмета спору та обставин у даній справі, тому воно не має преюдиційного значення для цієї справи.

Згідно з ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ із метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно з ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).

Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).

У частині першій статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З огляду на наведене, у задоволенні позову слід відмовити за недоведеністю.

Керуючись ст.ст. 81, 141, 259, 263-265, 268, 352, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 , ОСОБА_4 до Державного підприємства Міністерства оборони України «Південьвійськбуд»про визнання незаконним та скасування наказу відповідача від 05.04.2022 «Про справляння плати за користування житлом» відмовити.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом тридцяти днів з дня складення його повного тексту до Одеського апеляційного суду.

Повний текст рішення буде складено протягом десяти днів.

Суддя І.А. Павлик

Повний текст рішення складено 22.08.2025.