Справа №567/1434/25
Провадження №2/567/590/25
УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

26 серпня 2025 року м. Острог

Суддя Острозького районного суду Венгерчук А.О., перевіривши виконання вимог ст.ст.175, 177 ЦПК України за позовною заявою ОСОБА_1 до АТ КБ Приватбанк, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ТОВ Ключове рішення, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору приватний нотаріус Рівненського районного нотаріального округу у Рівненській області Грунтківська Ірина Анатоліївна, про визнання права власності на нерухоме майно та визнання договору купівлі-продажу нерухомого майна дійсним,

встановив

позивач звернулася до суду з позовом до відповідачів в якому просить визнати припиненою іпотеку на житловий будинок з надвірними будівлями за адресою: АДРЕСА_1 , визнати за нею право власності на вказане нерухоме майно включно із земельною ділянкою, кадастровий номер: :02:003:9969, площею 0,25 га та визнати дійсним договір купівлі-продажу щодо житлового будинку з надвірними будівлями загальною площею 69,10 кв.м., укладеного між ОСОБА_1 та АТ КБ Приватбанк від імені ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , як продавця.

При вирішенні питання про відкриття провадження у справі встановлено, що дана позовна заява не відповідає вимогам ст.175 ЦПК України.

Відповідно до ч. 3 ст. 175 ЦПК України позовна заява є процесуальним документом, який, серед іншого, повинен містити в собі: зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви; попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

У своїй позовній заяві ОСОБА_1 вказує, що їй стало відомо про реалізацію заставного майна ПАТ КБ Приватбанк, яке є предметом спору по даній справі, шляхом виставлення його на аукціон. Бажаючи купити вказане заставне майно, позивач звернулася до банку, де нею було отримано реквізити на внесення коштів та починаючи з 05.11.2012 закінчуючи 24.02.2016 вносилися кошти, у різних сумах, з метою придбання вказаного майна.

Проте, з позовної заяви та поданих до неї додатків не встановлено на підставі чого у позивача з ПАТ КБ Приватбанк виникли договірні відносини, на підставі чого нею вносилися кошти на певні рахунки, як і не встановлено джерела їх отримання. Також, із позовної заяви не вбачається, що внесені позивачем кошти було зараховано на вказаний рахунок. Окрім того, одержувач у вказаних платіжних дорученнях вказаний як Реализация зал.имущества, та оскільки вказана графа у сплаті відповідних коштів заповнюється на розсуд платника і може мати довільний зміст, тому судом не зрозуміло чому позивачем саме на вказаний рахунок із відповідними реквізитами вносилися періодичні платежі та на підставі чого відбувалося дане внесення. Як і не вбачається чи відбувалося дійсне зарахування вказаних у позові коштів на веденими позивачем реквізитами.

Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 175 ЦПК України, позовна заява повинна містити зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них.

Проте, із позову не встановлено зміст позовних вимог до відповідача - ТОВ Ключове рішення.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 176 ЦПК України, у позовах про визнання права власності на майно або його витребування ціна позову визначається - вартістю майна.

Однак, із поданих суду доказів не встановлено дійсної вартості майна, на час звернення до суду із позовною вимогою про визнання права власності.

Отже, судовий збір з позовної заяви про визнання права власності на майно, стягнення, витребування або повернення майна - як рухомих речей, так і нерухомості - визначається з урахуванням вартості спірного майна, тобто як зі спору майнового характеру.

Наявність вартісного, грошового вираження матеріально-правової вимоги позивача свідчить про її майновий характер, який має відображатися у ціні заявленого позову (постанова Великої Палати Верховного Суду від 26.02.2019 у справі № 907/9/17).

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 176 ЦПК України, у позовах про визнання права власності на майно або його витребування ціна позову визначається - вартістю майна.

Отже, судовий збір з позовної заяви про визнання права власності на майно, стягнення, витребування або повернення майна - як рухомих речей, так і нерухомості - визначається з урахуванням вартості спірного майна, тобто як зі спору майнового характеру.

Наявність вартісного, грошового вираження матеріально-правової вимоги позивача свідчить про її майновий характер, який має відображатися у ціні заявленого позову (постанова Великої Палати Верховного Суду від 26.02.2019 у справі № 907/9/17).

Натомість до позовних заяв немайнового характеру відносяться вимоги, які не підлягають вартісній оцінці. Під немайновим позовом необхідно розуміти вимогу про захист права або інтересу, об`єктом якої виступає благо, що не піддається грошовій оцінці.

Відповідно до ч. 4 ст. 177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Згідно з ч. 1 ст. 3 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством.

Згідно з абз. 2 пп. 1 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" ставки судового збору за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Позивачем заявлено одну вимогу майнового характеру щодо права власності та дві позовні вимоги немайнового характеру.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 176 ЦПК України ціна позову у позовах про визнання права власності на майно або його витребування визначається вартістю майна.

З позовної заяви встановлено, що позивач просить визнати припиненою іпотеку на житловий будинок з надвірними будівлями за адресою: АДРЕСА_1 , визнати за нею право власності на вказане нерухоме майно включно із земельною ділянкою, кадастровий номер: :02:003:9969, площею 0,25 га та визнати дійсним договір купівлі-продажу щодо житлового будинку з надвірними будівлями загальною площею 69,10 кв.м., укладеного між ОСОБА_1 та АТ КБ Приватбанк від імені ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , як продавця.

Згідно ч. 3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір» за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру. У разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Зі змісту позовних вимог вбачається, що позивачем заявлено позовна вимога як майнового характеру так і дві вимоги немайнового характеру.

Таким чином вбачається, що позивач заявив одночасно три вимоги одна з яких немайнового характеру та дві вимоги майнового характеру.

Отже, позивач має сплатити судовий збір відповідно до кількості заявлених ним позовних вимог та надати підтвердження проведення такої оплати.

Слід зазначити, що зазначені в ухвалі суду недоліки поданої заяви не є надмірним формалізмом чи обмеженням доступу до правосуддя, оскільки являє собою прояв забезпечення реалізації балансу принципу верховенства права та принципів цивільного судочинства щодо рівності усіх учасників судового процесу перед законом і судом, юридичної визначеності та диспозитивності.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, сформульованою, зокрема, в рішеннях від 20 травня 2010 у справі "Пелевін проти України" (пункт 27), від 30 травня 2013 у справі "Наталія Михайленко проти України" (пункт 31), в яких зазначено, що право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг, оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою; регулювання може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб та ресурсів суспільства та окремих осіб.

Згідност.124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір.

Проте поняття «юридичного спору» має тлумачитися широко, виходячи з підходу Європейського суду з прав людини до тлумачення поняття «спір про право» (пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод). Зокрема, Європейський суд з прав людини зазначає, що відповідно до духу Конвенції поняття «спору про право» має розглядатися не суто технічно, йому слід надавати сутнісного, а не формального значення.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

З урахуванням викладеного, відсутність предмету спору унеможливлює вирішення справи по суті незалежно від обґрунтованості позову, а відповідно і здійснення ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів осіб.

Відповідно до роз`яснень, викладених у пункті 13Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року N 14 "Про судове рішення у цивільній справі", резолютивна частина повинна мати вичерпні, чіткі, безумовні й такі, що випливають зі встановлених фактичних обставин, висновки по суті розглянутих вимог і залежно від характеру справи давати відповіді на інші питання, зазначені у статтях 215-217 ЦПК(діючого на той час). У ній, зокрема, має бути зазначено й висновок суду по суті позовних вимог: які саме права позивача визнано або поновлено; конкретні дії, які відповідач повинен вчинити та на чию користь, або інший передбачений законом спосіб захисту порушеного права.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, згідно положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-який позов, що стосується його цивільних прав і обов`язків, Проте право на звернення до суду не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави. Щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони й обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

Відтак, в кожному випадку позивач при зверненні до суду із позовом повинен дотримуватися норм процесуального законодавства.

Таким чином, доступ до правосуддя здійснюється шляхом точного, послідовного і неухильного дотримання заявником певного процесуального алгоритму, що в даному випадку передбачений ЦПК України.

Вказані недоліки позовної заяви унеможливлюють відкриття провадження по справі.

Відповідно до ч.1, 2 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Недоліки позовної заяви позивачу слід усунути протягом семи днів з дня отримання даної ухвали шляхом подання позовної заяви з виправленими недоліками, зазначеними в наявній ухвалі суду з наданням її копії та копії всіх документів, що додаються до неї, відповідно до кількості сторін по справі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.175, 177, 185 ЦПК України

постановив

позовну заяву ОСОБА_1 до АТ КБ Приватбанк, ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ТОВ Ключове рішення, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору приватний нотаріус Рівненського районного нотаріального округу у Рівненській області Грунтківська Ірина Анатоліївна, про визнання права власності на нерухоме майно та визнання договору купівлі-продажу нерухомого майна дійсним залишити без руху.

Надати позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви протягом семи днів з дня вручення копії ухвали.

Роз`яснити позивачу, що в разі якщо у вказаний строк недоліки позовної заяви не будуть усунуті, позовна заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Копію ухвали надіслати позивачу.

Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя Острозького районного судуВенгерчук А.О.