ЄУН № 201/2462/25
Провадження № 2/201/2462/2025
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

11 серпня 2025 року м. Дніпро

Соборний районний суд міста Дніпра в складі:

головуючого - судді Покопцевої Д.О.,

при секретарі Тоцькій Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики,

ВСТАНОВИВ:

27.02.2025р. до суду надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет» (далі ТОВ «Фінпром Маркет») до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики.

В обґрунтування своїх вимог, представник позивача у позовній заяві посилався на те, що 23.07.2021р. між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 укладено договір позики № 75613535 у вигляді електронного документа шляхом обміну електронними повідомленнями, з використанням інформаційно-телекомунікаційної системи, із застосуванням електронного підпису та електронного підпису одноразовим ідентифікатором згідно Закону України «Про електронну комерцію». За умовами договору позикодавець надав відповідачу грошові кошти в розмірі 7977 грн, строк позики - 30днів зі сплатою процентів у розмірі 1,99% в день. Згідно п.1 Договору позики, позикодавець передав позичальнику у власність грошові кошти, на погоджений умовами договору строк, шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок відповідача № НОМЕР_1 . У договорі позики встановлено строк позики 30 днів, у самому договорі наявні умови щодо пролонгації або автопролонгації строку користування позикою, умови, які передбачені у правилах, строк пролонгації обмежено 90 календарними днями згідно п.6.5 правил.

Відповідачем належним чином зобов`язання щодо повернення основних сум боргу за договором позики та заборгованість за процентами не виконано та заборгованість за договором позики складає 27 025, 80 грн, зокрема: 7977 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, та 19 048, 80 грн. - сума заборгованості за процентами.

21.12.2021р. між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФК Управління Активами» укладено договір факторингу № 2112, за умовами якого останній набув право грошової вимоги до фізичних осіб боржників в тому числі за договором позики № 75613535 від 23.01.2021р.

31.03.2023р. між ТОВ «ФК Управління Активами» та ТОВ «Фінпром Маркет» укладено договір факторингу № 310323-ФМ, за умовами якого позивач набув право грошової вимоги до фізичних осіб боржників в тому числі за договором позики № 75613535 від 23.01.2021р.

Відповідно до реєстру прав вимог від 31.03.2023р. до договору факторингу № 310323-ФМ від 31.03.2023р. ТОВ «Фінпром Маркет» набуло права грошової вимоги до відповідача в загальній сумі 27 026, 08 грн.

На підставі викладеного, просить стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінпром Маркет» суму заборгованості за договором позики № 75613535 від 23.01.2021р. у розмірі 27 025, 08 грн., а також витрати по сплаті судового збору у розмірі 2422, 40 грн. та витрати понесені на професійну правничу допомогу у розмірі 3500 грн.

Представник позивача надав заяву, в якій просив задовольнити позов у повному обсязі, розгляд справи проводити за його відсутності. Проти ухвалення заочного рішення не заперечував.

В судові засідання відповідач не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, шляхом розміщення оголошення на офіційному сайті «Судової влади».

Відправлення поштової кореспонденції за останньою відомою адресою місця проживання відповідача (м. Маріуполь Донецької області, а.с. 38) є неможливим у зв`язку з тим, що м. Маріуполь Донецької області наразі є тимчасово окупованою територією України.

Суд проводить заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів, відповідно до ст. 280 ЦПК України.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що 23.07.2021р. між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 укладено договір позики № 75613535 у вигляді електронного документа шляхом обміну електронними повідомленнями, з використанням інформаційно-телекомунікаційної системи, із застосуванням електронного підпису відтвореного шляхом використання одноразового ідентифікатора, що був надісланий на електронну адресу позичальника, згідно Закону України «Про електронну комерцію» (зв. а.с. 9).

Пунктом 1 договору позики визначено, що позикодавець зобов`язується передати позичальнику у власність грошові кошти, на погоджений умовами договору строк, шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок позичальника, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики, або достроково, та сплатити позикодавцю плату (проценти) від суми позики. Підписанням цього договору позики відповідач підтвердив, що він ознайомився на сайті https://mycredit.ua/ru/documents-license/ з повною інформацією щодо позикодавця та його послуги, що передбачена ст.12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», а також погодився, що до моменту підписання договору позики вивчив цей договір та правила надання грошових коштів у позику, у тому числі і на умовах фінансового кредиту, розміщені на сайті, їх зміст, суть, об`єм зобов`язань сторін та наслідки укладення цього договору йому зрозумілі ( п.п. 4.1, п.4.2 договору).

Відповідно до п. 2 вказаного договору, сума позики становить 7977 грн, строк позики - 30 днів. Базова процентна ставка становить 1,99% в день та застосовується у межах строку кредиту, дата надання позики 23.07.2021р., дата повернення позики 22.08.2021р., також узгоджено і орієнтовну загальну вартість позики, яка становить 12 739, 27 грн.

Відповідно п.3 договору проценти за цим договором нараховуються щоденно включаючи дати отримання та повернення на залишок позики.

Відповідно до довідки ТОВ «ФК «Фінекспрес» № КД-000009787/ТНПП від 11.02.2025р. було прийнято до виконання та завершено платіжну операцію 23.07.2021р. та перераховано 7977 грн. на картковий рахунок № НОМЕР_1 отримувача ОСОБА_1 (а.с. 16).

На підставі договору факторингу від 21.12.2021р. № 2112, укладеного між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФК Управління активами», ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» передало (відступило) ТОВ «ФК Управління активами» свої права вимоги до позичальників, а ТОВ «Управління активами» прийняло належні ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» права вимоги до боржників згідно з реєстром боржників (а.с. 17-19).

Відповідно до витягу реєстру прав вимоги № 4 до договору факторингу № 2112 від 21.12.2021р. ТОВ «ФК Управління Активами» набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 в сумі 27 025, 80 грн, з яких: сума заборгованості за основною сумою боргу - 7977 грн., та сума заборгованості за процентами 19 048, 80 грн.

Відповідно до договору факторингу від 31.03.2023р. № 310323-ФМ, укладеного між ТОВ «ФК Управління активами», та ТОВ «Фінпром Маркет», ТОВ «ФК Управління активами», передало (відступило) ТОВ «Фінпром Маркет» свої права вимоги до позичальників, а ТОВ «Фінпром Маркет» прийняло належні ТОВ «ФК Управління активами», права вимоги до боржників згідно з реєстром боржників (а.с. 22-24).

Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору факторингу № 310323-ФМ від 31.03.2023р. ТОВ «Фінпром Маркет» набуло права грошової вимоги і до ОСОБА_1 в сумі 27 025, 80 грн, з яких: сума заборгованості за основною сумою боргу - 7977 грн., та сума заборгованості за процентами 19 048, 80 грн. (зв. а.с. 26).

Згідно наданого розрахунку заборгованості за договором позики №75613535 від 23.07.2021р., за період з 23.07.2021 по 24.02.2025р.р., заборгованість ОСОБА_1 по вказаному договору становить 27 025, 80 грн., з яких 7977 грн. - сума заборгованості за основною сумую боргу, 19 048, 80 грн. - сума заборгованості за процентами (а.с. 4-6).

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за звернення особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень (ст.12 ЦПК України).

У відповідності до вимог ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно ст.11 ЦК України підставою для виникнення цивільних прав і обов`язків є договори та інші правочини.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

У свою чергу, положеннями ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» від 03 вересня 2015 року № 675-VIII визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Положення ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.

Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору.

Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Абзац 2 ч.2 ст.639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.

Із матеріалів справи встановлено, що договір позики підписано за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором відповідно до Закону України «Про електронну комерцію», тому, враховуючи наведене вище, суд дійшов висновку, що договір, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму, а відтак вважається таким, що укладений у письмовій формі у відповідності до ст.ст. 205, 207 ЦК України.

Висновки щодо правомірності укладання сторонами кредитного договору в електронній формі та його відповідність вимогам закону, в тому числі Закону України «Про електронну комерцію», містять постанови Верховного Суду від 23.03.2020 у справі № 404/502/18, від 12.01.2021 у справі № 524/5556/19 та від 10.06.2021 у справі № 234/7159/20.

Статтею 629 ЦК України зазначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

У відповідності до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору, а ст. 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, встановленому в договорі.

Згідно зі ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); правонаступництва; виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); виконання обов`язку боржника третьою особою.

Згідно з ч.1 ст.1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Частиною 1 ст. 1078 ЦК України встановлено, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Згідно 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Отже, неповідомлення боржника про заміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту. Даний висновок суду базується на висновку Верховного Суду, викладеному у постанові від 01 лютого 2018 року у справі №569/8962/16-ц.

Судом встановлено, що в порушення умов укладеного договору позики № 75613535 від 23.07.2021р., а також ст.ст. 509, 526, 1054 ЦК України, відповідач ОСОБА_1 зобов`язання за вказаним договором в установлений строк не виконав ні первісному, ні новому кредитору, внаслідок чого, у нього виникла заборгованість за кредитним договором (тіло кредиту) та за процентами перед позивачем ТОВ «Фінпром Маркет», який набув права грошової вимоги за вказаним договором.

Зважаючи на те, що ОСОБА_1 не виконав грошове зобов`язання щодо повернення суми позики за договором позики № 75613535 від 23.07.2021р., суд дійшов висновку, що позовна вимога про стягнення із відповідача 7977 грн. в рахунок погашення тіла позики (основного боргу) підлягає задоволенню.

Щодо розміру відсотків за користування позикою за вищезазначеним договором позики, суд зазначає наступне.

Відповідно до правової позиції, викладеної у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року (справа № 444/9519/12, провадження № 14-10цс18), від 04 липня 2018 року (провадження №14-154цс18) та від 31 жовтня 2018 року (провадження № 14-318цс18), право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 5 квітня 2023 року (справа №910/4518/16) не знайшла підстав для відступу від цього правового висновку. Одночасно Велика Палата Верховного Суду зазначила, що припис абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України.

Як вбачається із наданого суду розрахунку заборгованості за договором позики № 75613535 від 23.07.2021р. відсотки в розмірі 1,99% в день нараховувались протягом строку, на який надавалась позика, а саме, протягом 30 днів (по 22.08.2021р. включно), та після закінчення цього строку ще 90 днів, тобто по 30.03.2023р. включно.

Відповідно до умов договору позики № 75613535 від 23.07.2021р., укладеного із відповідачем ОСОБА_1 , позика в сумі 7977 грн. надається на строк 30 днів під 1,99% на день, дата повернення позики 22.08.2021р.

Слід зауважити, що суду не надано доказів того, що в даному випадку до договору було застосовано пролонгацію та змінено строк кредитування, за згодою обох сторін правочину, як не було і укладеної додаткової угоди про продовження строку.

Таким чином, за вказаним договором позики проценти за користування грошовими коштами можуть бути нараховані лише протягом 30 днів, тобто терміну, на який були надані кредитні кошти, із врахуванням дня повернення позики 22.08.2021р.

Суд не приймає до уваги посилання позивача на те, що відсотки нараховано відповідно до п.4.2 договору позики, який передбачає умови щодо пролонгації та автопролонгації строку користування позикою, та п.6.5 Правил надання грошових коштів у позику ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», в редакції, що діяла на час укладання договору позики, який передбачав, що у разі неповернення або несвоєчасного повернення позики та процентів, товариство на неповернуту суму позики має право нараховувати проценти у розмірі, передбаченому договором позики, за кожний день понадстрокового користування до повернення позики, але в будь-якому випадку не більше 90 календарних днів.

Так, договір позики № 75613535 від 23.07.2021р. не містить конкретних умов щодо пролонгації строку користування позикою та нарахування відсотків після закінчення строку, на який було надано позику, тобто після 22.08.2021р.

Пункт 6.5 Правил надання грошових коштів у позику ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», затверджених 11.02.2021р. рішенням Загальних зборів учасників цього товариства, дійсно передбачає можливість нарахування відсотків у разі неповернення або несвоєчасного повернення позики та процентів, у розмірі, передбаченому договором позики, за кожний день понадстрокового користування до повернення позики, але в будь-якому випадку не більше 90 календарних днів.

Проте, вказані Правила надання грошових коштів у позику ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» не підписані відповідачем ОСОБА_1 , в тому числі і у виді електронного підпису одноразовим ідентифікатором, а матеріали справи не містять підтверджень, що саме із цими Правилами ознайомилась відповідач та погодилась з ними, підписуючи договір позики № № 75613535 від 23.07.2021р., відтак є недоведеним, що сторони договору обумовили сплату відсотків за понадстрокове користування отриманими у позику коштами.

Подібні правові висновки щодо недоведення позивачем факту погодження певних умов у кредитних правовідносинах викладено у постанові Верховного Суду України від 22 березня 2017 року №6-2320цс16, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 (провадження №14-131цс19), у постановах Верховного Суду від 01 жовтня 2020 року у справі №460/4070/18-ц (провадження №61-9156св20), від 13 травня 2021 року у справі №359/4430/18 (провадження №61-17911ск19).

Отже, нарахування процентів за користування коштами в сумі 7977 грн. слід проводити із відсоткової ставки 1,99%, яка обмежується 30 днями та їх загальний розмір складає 4 762,27 грн. (7977 грн. х 1,99% х 30 днів).

Розмір відсотків за користування кредитними коштами у сумі 14 286,54 грн. позивачем не доведено належними та допустимими доказами у справі.

Стандарт доказування є важливим елементом змагального процесу. У пункті 81 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі №129/1033/13-ц, пункті 9.58 постанови Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2021 року у справі №904/2104/19, наголошено на необхідності застосування передбачених процесуальним законом стандартів доказування та зазначала, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджувальної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим ніж протилежний. Тобто певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс.

Верховний Суд зауважує, що за загальним правилом доказування тягар доведення обґрунтованості вимог пред`явленого позову покладається на позивача, за таких умов доведення не може бути належним чином реалізоване шляхом спростування позивачем обґрунтованості заперечень відповідача. Пріоритет у доказуванні надається не тому, хто надав більшу кількість доказів, а в першу чергу їх достовірності, допустимості та достатності для реалізації стандарту більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджувальної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим ніж протилежний (постанова Верховного Суду від 21 вересня 2022 року у справі № 645/5557/16-ц).

Отже, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню відсотки за договором позики № 75613535 від 23.07.2021р. в розмірі 4 762,27 грн. - в межах строку користування кредитом.

За таких обставин справи, які підтверджуються належними і допустимими доказами, та відповідно до зазначених норм матеріального права суд дійшов висновку про часткове задоволення позову та стягнення з відповідача заборгованості за договором позики № 75613535 від 23.07.2021р. у розмірі 12 739,27 грн., що складається з: суми заборгованості за тілом кредиту - 7977 грн. грн. та суми заборгованості за простроченими відсотками - 4 762,27 грн.

Відповідно до статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно з пунктом 1 частини третьої статті 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до частини першої та другої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Згідно з частиною третьою статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

На підтвердження витрат на правничу допомогу в розмірі 3500 грн. позивач надав договір про надання правничої допомоги № 01-11/2024 від 01.11.2024р., акт №7-П приймання-передачі наданої правничої допомоги від 30.01.2025р. за договором про надання правничої допомоги № 01-11/24 від 01.11.2024р., акт приймання-передачі справ на надання правничої допомоги, ордер на надання правничої (правової) допомоги серії АХ №1149961 від 01.11.2024р. та свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серії ПТ №2099 від 03.04.2018р.

Таким чином, позивачем підтверджено обсяг наданих правничих послуг, виконаних робіт та їх вартість.

Витрати на професійну правничу допомогу на вказану суму є співмірними зі складністю цієї справи, наданим адвокатом обсягом послуг, відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру.

Загальна вартість виконаних адвокатом робіт становить 3500 грн.

Відповідач відповідно до положень частини п`ятої статті 137 ЦПК України клопотання про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу не заявляв, співмірності цих витрат наданим позивачу адвокатом послугам не спростовував.

Таким чином, з урахуванням того, що позов задоволений частково (47,10 %), з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судовий збір в розмірі 1141,92 гривень (2422, 40 грн * 47,10 % / 100 % = 1 140,95 грн.) та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 1649,9 гривень (3500 грн. * 47,10 % / 100 % = 1 648,50 грн.).

На підставі викладеного, керуючись ст. 12, 13, 76, 78, 81, 141, 259, 263-265, 280-282, 355 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет» заборгованість за договором позики № 75613535 від 23.07.2021р. у розмірі 12 739 (дванадцять тисяч сімсот тридцять дев`ять) грн. 27 коп.

В іншій частині вимог, відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет» судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 140,95 грн. та витрати витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 1 648,50 грн., що в загальному розмірі становить 2 789 (дві тисячі сімсот вісімдесят дев`ять) грн. 45 коп.

Заочне рішення може бути переглянуте Соборним районним судом м. Дніпра за письмовою заявою відповідача. Заява про перегляд заочного рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення.

На рішення може бути подана апеляційна скарга позивачем до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення. Повний текст рішення буде складений впродовж 5 днів.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ст.284 ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивач: ТОВ «Фінпром Маркет», , місцезнаходження: 08200, Київська область, м. Ірпінь, вул. Стельмаха Михайла, буд. 9А, офіс 204.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Суддя: Д.О. Покопцева