Миколаївський районний суд Миколаївської області
Справа № 945/578/25
Провадження № 2/945/946/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

21 серпня 2025року Миколаївський районний суд Миколаївської області, в складі головуючого судді Войнарівського М.М., за участю секретаря судового засідання Будак К.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Миколаєві цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «УНІВЕРСАЛ БАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості

встановив:

Представник АТ «Універсал Банк» (далі позивач) звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 (далі відповідач) про стягнення заборгованості, в якому просить суд стягнути з відповідача на користь Акціонерного товариства «Універсал Банк» заборгованість за Договором про надання банківських послуг «Monobank» від 17.02.2020року у розмірі 9594,31грн., яка складається з загального залишку заборгованості за наданим кредитом (тіло кредиту) - 9594,31грн., а також витрати по сплаті судового збору у розмірі 3028,00грн.

В обґрунтування вимог, представник позивача посилається на те, що 17.02.2020 відповідач звернулася до Банку з метою отримання банківських послуг, у зв`язку із чим підписала анкету-заяву до договору про надання банківських послуг. На підставі укладеного договору відповідач отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку в розмірі 8000,00 грн. Банк взяті на себе зобов`язання виконав в повному обсязі. Разом з тим, відповідач порушила грошові зобов`язання внаслідок чого станом на 20.11.2024 утворилася заборгованість в загальному розмірі 9594,31грн., яка складається із 9594,31грн. залишку заборгованості за тілом кредиту, 0,00 грн. заборгованості за пенею та 0,00 грн. заборгованості за порушення грошового зобов`язання. Посилаючись на наведені обставини позивач просить стягнути з відповідача вказану заборгованість.

Ухвалою Миколаївського районного суду Миколаївської області 14.05.2025 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін, встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву.

У судове засідання представник позивача, належним чином повідомленого про судове засідання, не з`явився, у позові зазначив про розгляд справи без участі, не заперечуючи проти ухвалення заочного рішення.

Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлявся судом належним чином шляхом направлення судових повісток рекомендованими листами із повідомленнями за останнім відомим зареєстрованим місцем його проживання, а також шляхом розміщення оголошень на офіційному веб-порталі Судової влади України.

На підставі ст. 247 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів, без фіксації судового процесу.

Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних у ній доказів, оскільки відповідач, належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився у судове засідання, про причини неявки не повідомив, не подав відзив і представник позивача не заперечує проти порядку заочного розгляду справи.

З огляду на вищевикладене, суд прийшов до висновку про наявність підстав для заочного розгляду справи на підставі наявних у справі доказів.

Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, повно і всебічно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступного висновку.

Із матеріалів справи встановлено, що 17.02.2020 відповідач підписала Анкету-заяву до Договору про надання банківських послуг з метою відкриття поточного рахунку без зазначення кредитних лімітів, розміру відсотків за користування кредитними коштами тощо.

У анкеті-заяві зазначено, що позичальник погоджується з тим, що дана заява разом з умовами і правилами, тарифами, таблицею обчислення вартості кредиту та паспортом споживчого кредиту, складає договір про надання банківських послуг.

Підписанням цього договору позичальник підтверджує своє ознайомлення та отримання у мобільному додатку примірників вказаних документів, що складають договір, які йому зрозумілі та не потребують додаткового тлумачення. Також зазначає про беззастережне підтвердження того, що банк має право на свій розсуд в односторонньому порядку зменшувати або збільшувати кредитний ліміт.

Банком долучено до позовної заяви витяг з Умов і правил обслуговування фізичних осіб в АТ «Універсал Банк» при наданні банківських послуг щодо карткових продуктів monobank|Universal Bank, які набули чинності з 27.11.2021, тарифи та паспорт споживчого кредиту чорної картки «Чорна картка monobank».

Надані банком документи, які є складовою договору про надання банківських послуг, не містять ні особистого підпису відповідача, ні їх підписання у іншій спосіб у спеціальному мобільному додатку, який можна було б ідентифікувати, як узгодження з позичальником умов кредитування.

Таким чином, договір кредитування, що який складається з анкети-заяви до договору про надання банківських послуг, умов і правил обслуговування фізичних осіб в АТ «Універсал Банк» та паспорту споживчого кредитування, підписаний позичальником лише в частині анкети-заяви.

Інші складові договору про надання банківських послуг, зокрема такі, що визначають розмір процентів, штрафних санкцій між сторонами залишилися не узгодженими.

За положеннями частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

У разі укладення кредитного договору проценти поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

Згідно зі статтями 1046, 1049 наведеного Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Норми статей 525, 612, 625 ЦК України передбачають, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до частини першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

З матеріалів справи слідує, що між сторонами існують зобов`язальні правовідносини, які виникли із кредитного договору приєднання, та регулюються главою 71 ЦК України та загальними нормами Цивільного кодексу щодо зобов`язань.

Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, і повинні бути зрозуміли усім споживачам і доведені до їх відома, то банк має обов`язок підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме такі умови, які ним надані, і не інші.

Відтак, положеннями статей 633, 634 ЦК України презюмується, що другий контрагент (споживач послуг банку) може приєднатися лише до тих умов, з якими він ознайомлений.

Позивачем до позову додано розрахунок заборгованості, згідно якого відповідачу нараховані проценти за користування кредитними коштами.

Між тим,у підписаній відповідачем анкеті-заяві відсоткова ставка по процентам невизначена та доказів її узгодження з позичальником в іншій належний спосіб Банк суду не надав.

Згідно розрахунку заборгованості відповідач сплатив Банку непогоджені сторонами проценти на суму 6200,47 грн.

Згідно з статями 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Отже, враховуючи наведене та встановлені у справі обставини підстави для нарахування та сплати відсотків за користування коштами, що надані банком відповідачу, шляхом їх подальшого врахування у тіло кредиту, відсутні. Підтвердження прийняття відповідачем цих умов та тарифів зі сплати процентів за наданими банком витягами з Умов та Тарифів, як складової частини кредитного договору приєднання, є неприпустимим за неналежністю наданих доказів.

Така позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 03.07.2019 у справі №342/180/17.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 09.01.2020 у справі № 643/5521/19 (провадження №61-20093св19) зазначено, що: «в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Встановивши, що анкета-заява не містить визначення домовленості сторін про сплату відсотків, відсутні підстав для покладення на відповідача обов`язку по сплаті заборгованості за відсотками пеню, комісію і штрафи за несвоєчасну сплату кредиту і процентів за користування кредитними коштами, а відтак, суми надходжень, які банком були розподілені на погашення складових заборгованостей підлягають зарахуванню на погашення саме тіла кредиту. Судова практика у цій категорії справ є незмінною, що не може свідчити про порушення прав банку (правова позиція Великої Палати Верховного Суду, викладена у постанові від 03.07.2019 у справі № 342/180/17, провадження № 14-131цс19)».

За такого позивачем хибно розрахована заборгованість за тілом кредиту за рахунок його штучного збільшення через включення нарахованих відсотків за користування кредитом, тоді як позивач має право лише на повернення кредитних коштів без нарахованих процентів.

Отже, так як у відповідача наявний обов`язок сплатити позивачу заборгованість по кредиту, а позивач безпідставно здійснював нарахування процентів, на погашення яких із сплачених відповідачем коштів зарахував 6200,47 грн., що підтвердив своїм розрахунком заборгованості, а тому позов підлягає частковому задоволенню шляхом стягнення з відповідача заборгованості по тілу кредиту в розмірі 3393,87 грн., яка нічим не спростована.

Відповідно до положень статті 141 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати пропорційно до задоволених позовних вимог.

У зв`язку із частковим задоволенням позову з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 1071,12 грн.

Керуючись статтями4,19,141,263-265 ЦПК України, суд

ухвалив:

Позов Акціонерного товариства «УНІВЕРСАЛ БАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості- задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ; зареєстрована: АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства «УНІВЕРСАЛ БАНК» (місце знаходження: 04114, м.Київ, вул. Автозаводська, буд.54/19, ) заборгованість за договором про надання банківських послуг «Monobank» від 17.02.2020року в розмірі 3393,87грн., та витрати по сплаті судового збору у розмірі 1071,12 грн.

У іншій частині позовних вимог Акціонерного товариства «Універсал Банк»- відмовити

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 273 ЦПК України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно з положеннями ст. 284 ЦПК України заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Відповідно до ст. 289 ЦПК України заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Відповідно до ст. 354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: 1) на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду; 2) на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Згідно з положеннями ст. 355 ЦПК України апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції - Миколаївського апеляційного суду.

Суддя М.М.Войнарівський