ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 серпня 2025 року м.Суми

Справа №591/4130/23

Номер провадження 22-ц/816/778/25

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого - Собини О. І. (суддя-доповідач),

суддів - Криворотенка В. І. , Філонової Ю. О.

з участю секретаря судового засідання Чуприни В.І.

у присутності:

представника боржника ОСОБА_1 адвоката Коваленка Олександра Івановича,

розглянув у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана його представником адвокатом Коваленком Олександром Івановичем,

на ухвалу Краснопільського районного суду Сумської області від 17 жовтня 2024 року у складі судді Басової В.І., постановлену в селищі Краснопілля Сумської області, повний текст ухвали складено 22 жовтня 2024 року,

у цивільній справі за заявою приватного виконавця виконавчого округу Сумської області Боруци Тетяни Миколаївни, боржник ОСОБА_1 , стягувачі: Товариство з обмеженою відповідальністю «Торговий Дім «Нертус», ОСОБА_2 , заінтересована особа - ОСОБА_3 , про звернення стягнення на нерухоме майно, право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку,

в с т а н о в и в :

У липні 2024 року приватний виконавець виконавчого округу Сумської області Боруца Т.М. (далі - приватний виконавець Боруца Т.М.) звернулася до суду із вказаною заявою.

Свої вимоги мотивувала тим, що у неї на виконанні перебуває зведене виконавче провадження № 74829702 про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 , до складу якого входять три виконавчі провадження: № 74819389 з примусового виконання наказу Господарського суду Сумської області від 07 березня 2024 року у справі № 920/170/23 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Торговий дім «Нертус» 24 524,76 грн витрат по сплаті судового збору та 7500 грн витрат на професійну правничу допомогу; № 74819870 з примусового виконання наказу Господарського суду Сумської області від 07 березня 2024 року у справі № 920/170/23 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Торговий дім «Нертус» 3 269 968,97 грн заборгованості; № 74932249 з примусового виконання виконавчого листа, виданого Краснопільським районним судом Сумської області, виданого 09 квітня 2024 року у справі № 591/4130/23 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 заборгованість за розпискою від 17 червня 2022 року в розмірі 52 271 дол. США та 13 420 грн судового збору.

Враховуючи, що під час проведення виконавчих дій, встановлено недостатність грошових коштів для задоволення вимог стягувача, відсутність рухомого майна боржника (виявлений транспортний засіб оголошено в розшук), на яке можливо звернути стягнення, враховуючи недобросовісну поведінку ОСОБА_1 , з метою забезпечення виконання судових рішень та недопущення порушень прав та законних інтересів сторін виконавчого провадження виникла необхідність у зверненні стягнення на нерухоме майно боржника.

Зазначає, що боржнику належить на праві приватної власності житловий будинок з господарськими будівлями загальною площею 42,3 кв. м, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 . Зазначений житловий будинок розташований на земельній ділянці з кадастровим номером :01:002:0331 (для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд). Також за вказаною адресою знаходиться земельна ділянка з кадастровим номером :01:002:0332 (для ведення особистого селянського господарства). Право власності на вказані земельні ділянки не зареєстровано за боржником у встановленому законом порядку.

Таким чином, фактично боржнику на праві приватної власності належить нерухоме майно, а саме вказані земельні ділянки, проте виконавець позбавлений можливості забезпечити реальне виконання судового рішення шляхом накладення арешту на майно боржника та його подальшої реалізації, оскільки дане майно не зареєстроване у встановленому законом порядку.

Посилаючись на вказані обставини, просить звернути стягнення на нерухоме майно боржника ОСОБА_1 , право власності на яке не зареєстроване у встановленому законом порядку, а саме:

-земельну ділянку з кадастровим номером :01:002:0331, загальною площею 0,0296 га з цільовим призначенням: для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , для організації примусового виконання наказів Господарського суду Сумської області від 07 березня 2024 року у справі № 920/170/23 та виконавчого листа Краснопільського районного суду Сумської області, виданого 09 квітня 2024 року у справі № 591/4130/23;

-земельну ділянку з кадастровим номером :01:002:0332, загальною площею 0,0939 га з цільовим призначенням: для ведення особистого селянського господарства, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , для організації примусового виконання наказу Господарського суду Сумської області від 07 березня 2024 року у справі № 920/170/23 та виконавчого листа Краснопільського районного суду Сумської області, виданого 09 квітня 2024 року у справі № 591/4130/23.

Ухвалою Краснопільського районного суду Сумської області від 17 жовтня 2024 року заяву задоволено частково.

Звернуто стягнення на нерухоме майно боржника ОСОБА_1 , право власності на яке не зареєстровано у встановленому законом порядку, а саме на земельну ділянку з кадастровим номером :01:002:0331, загальною площею 0,0296 га з цільовим призначенням: для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , для організації примусового виконання наказів Господарського суду Сумської області від 07 березня 2024 року у справі № 920/170/23 та виконавчого листа Краснопільського районного суду Сумської області, виданого 09 квітня 2024 року у справі №591/4130/23.

В іншій частині заяви відмовлено.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою суду, ОСОБА_4 через свого представника адвоката Коваленка О.І. подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, порушення норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати ухвалу та ухвалити нове судове рішення, яким в задоволенні заяви відмовити.

В доводах апеляційної скарги зазначає, що судом першої інстанції було застосовано редакцію ст. 120 ЗК України, що діяла на момент ухвалення рішення, тоді як необхідно було застосовувати норму закону в редакції, що діяла на момент укладання договору купівлі-продажу, а саме в редакції від 14 жовтня 2008 року,згідно з якою до покупця переходило лише право на земельну ділянку площею необхідної лише для обслуговування будинку, тоді як в редакції 2024 року переходить право на всю земельну ділянку. З наданих приватним виконавцем до суду доказів не вбачається, яка саме площа земельної ділянки необхідна для обслуговування житлового будинку.

Вказує на те, що надання судом дозволу на звернення стягнення на земельну ділянку з кадастровим номером :01:022:0331, загальною площею 0,029 га, яка згідно Реєстру речових прав належить та зареєстрована за ОСОБА_3 , є неможливим та породжує правову невизначеність.

Вважає, що суд першої інстанції дійшов необґрунтованого висновку, що ОСОБА_1 є власником земельної ділянки з кадастровим номером :01:002:0331, але не зареєстрував власність у встановленому законом порядку, оскільки право власності за попереднім власником не припинено; ОСОБА_1 набув право власності на будинок , але законодавство не передбачає автоматичного набуття права власності на земельну ділянку внаслідок придбання будинку, реалізувати це право можливо лише за домовленістю сторін або за рішенням суду; ОСОБА_1 набув право власності на земельну ділянку лише в розмірі, що необхідно для обслуговування житлового будинку, а не на всю земельну ділянку (ч. 2. ст. 120 ЗК України в ред. від 14 жовтня 2008 року).

Крім того, вважає, що вказана заява мала розглядатися в порядку господарського судочинства.

Учасники справи правом подати відзив на апеляційну скаргу у встановлений судом строк не скористалися.

З огляду на зміст апеляційної скарги ухвала суду в частині відмови у задоволенні заяви приватного виконавця щодо звернення стягнення на нерухоме майно боржника, право власності на яке не зареєстроване в установленому законом порядку, саме на земельну ділянку з кадастровим номером :01:002:0332, не оскаржується, а тому колегією суддів відповідно до приписів ч. 1 ст. 367 ЦПК України не переглядається.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника апелянта, який підтримав доводи апеляційної скарги, перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

За приписами частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд першої інстанції встановив та з матеріалів справи вбачається, що наказом Господарського суду Сумської області у справі № 920/710/23 від 07 березня 2024 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Торговий дім «Нертус» 24 524,76 грн витрат по сплаті судового збору та 7500,00 грн витрат на професійну правничу допомогу (а.с.8, на звороті).

Наказом Господарського суду Сумської області у справі №920/710/23 від 07 березня 2024 року стягнуто солідарно з ТОВ «Геліка-Агро» та ОСОБА_1 на користь ТОВ «Торговий дім «Нертус» 3 269 968,97 грн заборгованості (а.с. 9).

Постановою приватного виконавця Боруци Т.М. відкрито виконавче провадження ВП № 74819870 від 22 квітня 2024 року на підставі наказу Господарського суду Сумської області № 920/710/23 від 07 березня 2024 року щодо стягнення солідарно з ТОВ «Геліка-Агро» та ОСОБА_1 на користь ТОВ «Торговий дім «Нертус» 3 269 968,97 грн заборгованості (а.с. 9, на звороті).

Постановою приватного виконавця Боруци Т.М. відкрито виконавче провадження ВП № 74819389 від 22 квітня 2024 року на підставі наказу Господарського суду Сумської області № 920/710/23 від 07 березня 2024 року щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Торговий дім «Нертус» 24 524,76 грн витрат по сплаті судового збору та 7500,00 грн витрат на професійну правничу допомогу (а.с.10). Вказана постанова направлена на адресу боржника 22 квітня 2024 року (а.с. 10, на звороті).

22 квітня 2024 року приватним виконавцем Боруцею Т.М. винесено постанову ВП № 74819870 про об`єднання виконавчих проваджень № 74819389 та №74819870 у зведене виконавче провадження №74829702 (а.с.16 - на звороті), яка 22 квітня 2024 року направлена боржнику (а.с.17).

09 квітня 2024 року Краснопільським районним судом Сумської області видано виконавчий лист № 591/4130/23 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 заборгованості за розпискою від 17 червня 2022 року в розмірі 52 271,00 дол. США та 13420,00 судового збору (а.с.17, на звороті - 18).

Постановою приватного виконавця Боруци Т.М. відкрито виконавче провадження ВП № 74932249 від 07 травня 2024 року з примусового виконання виконавчого листа № 591/4130/23, виданого Краснопільським районним судом Сумської області 09 квітня 2024 року, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 заборгованості за розпискою від 17 червня 2022 року в розмірі 52 271,00 дол. США та 13 420,00 судового збору (а.с. 18 - на звороті). Дана постанова направлена боржнику 07 травня 2024 року (а.с. 19).

07 травня 2024 року приватним виконавцем Боруцею Т. М. винесено постанову ВП № 74932249 про приєднання виконавчого провадження до зведеного виконавчого провадження, якою приєднано виконавче провадження № 74932249 з примусового виконання до зведеного виконавчого провадження (а.с. 21 - на звороті), яка направлена боржнику до відома та виконання (а.с.21 на звороті).

22 квітня 2024 року приватним виконавцем Боруцею Т.М. винесено постанову про накладення арешту на майно ОСОБА_5 та зареєстровано відповідні обтяження в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за № 54687999 та Державному реєстрі обтяжень рухомого майна за № 31291712 (а.с. 24;25).

За час здійснення виконавчого провадження боржнику неодноразово направлялись виклики та вимоги приватного виконавця, якими боржника зобов`язано надати відомості про майно та доходи, а саме: виклик від 23 квітня 2024 року № 1361 та вимога від 07 травня 2024 року № 1619 (а.с.27-28).

Боржник має зареєстрований електронний кабінет в системі ЄСІТС, та до його особистого електронного кабінету направлені постанови приватного виконавця (а.с.28, на звороті - 32).

Відповідно до інформації, отриманої в результаті електронного взаємообміну з банківськими установами через систему АСВП під час відкриття виконавчих проваджень було виявлено рахунки боржника, відкриті в АТ КБ «ПРИВАТБАНК», на які накладено арешт постановою приватного виконавця від 22 квітня 2024 року ВП № 74819870. Загальний залишок коштів на виявлених рахунках боржника складає 0,09 грн (ас.32-33 на звороті).

Також були виявлені рахунки, відкриті в АТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» (на рахунки накладено арешт постановою приватного виконавця від 28 травня 2024 року ВП №74819870), в АТ «КРЕДОБАНК» (на рахунки накладено арешт постановою приватного виконавця від 28 травня 2024 року ВП №74819870), в ПАТ «БАНК ВОСТОК» (на рахунки накладено арешт постановою приватного виконавця від 26 липня 2024 року ВП №74819870), в ПрАТ «АКОРДБАНК» (на рахунки накладено арешт постановою приватного виконавця від 24 червня 2024 року ВП №74819870) (а.с.34-38).

Згідно відповідей, що надійшли з вказаних банків, на рахунках боржника відсутні грошові кошти (а.с. 39, на звороті).

Згідно відповіді з ДФС України від 27 червня 2024 року встановлено, що боржник не є фізичною особою-підприємцем та не має рахунків для здійснення підприємницької діяльності ( ас.40). З відповіді ДПС України та ПФУ від 27 червня 2024 року вбачається, що боржник не отримує доходів (останнє нарахування доходу здійснювалось у 2020 році) ( а.с.40 на звороті - 41).

Боржнику на праві власності належить транспортний засіб марки КІА SORENTO, 2016 р.в., днз НОМЕР_1 (а с.41 - на звороті). 29 травня 2024 року приватним виконавцем винесено постанову про розшук майна боржника у ВП № 74819870, яку направлено на виконання до Управління інформаційно-аналітичної підтримки ГУНП у Сумській області (а.с.42).

Згідно інформації, отриманої з Єдиної уніфікованої системи сільськогосподарської техніки Держпродспоживслужби від 01 липня 2024 року встановлено, що боржнику не належить сільско-господарська техніка (а.с.42 - на звороті).

Боржник значними пакетами акцій емітентів (5 відсотків і більше статутного капіталу) не володіє (а.с.43).

ОСОБА_4 документований паспортом громадянина України для виїзду за кордон (а.с.43 - на звороті).

З відповіді Верхньосироватської сільської ради Сумського району Сумської області від 09 травня 2024 року № 03-24/980 вбачається, що боржник зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 . Інформація стосовно паїв, які наявні у власності ОСОБА_6 відсутні (а.с. 44).

За боржником не зареєстровано великотонажних та інших технологічних транспортних засобів (а.с.44 - на звороті; 45).

В результаті виходу приватного виконавця за адресою боржника, Сумський район, с.Великий Бобрик, вул. Нова Займа, 14, належного боржнику майна виявити не вдалося, про що 18 липня 2024 року складено акт приватного виконавця (а.с. 46).

З Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 01 липня 2024 року вбачається, що боржнику на праві приватної власності належить житловий будинок з господарськими будівлями загальною площею 42,3 кв. м (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 23312675), що розташований за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.46, на звороті - 47).

Вказане нерухоме майно належить боржнику на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку від 12 листопада 2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу Кушнір Л.Г. та зареєстрованого в реєстрі за № 4192 (а.с.48, на звороті - 49).

З копії договору купівлі-продажу житлового будинку від 12 листопада 2008 року вбачається, що ОСОБА_4 прийняв у приватну власність від ОСОБА_3 житловий будинок з надвірними господарськими та побутовими будівлями і спорудами під АДРЕСА_1 , що знаходиться на приватизованій земельній ділянці. На вказаній земельній ділянці знаходиться: житловий будинок літ. «А-1» - дерев`яний, житлова площа якого складає 17,9 кв.м, загальною площею 42,3 кв.м та такі надвірні господарські та побутові споруди: сарай літ. «Б» - дощатий, погріб літ. «В» - шлакобетонний, вбиральня літ. «Г» - азбофанера, №1-2 огорожа - метал, азбофанера.

В Державному акті на право власності на земельну ділянку серії ЯЗ № 391153, виданого 15 жовтня 2008 року, зазначено, що ОСОБА_3 є власником земельної ділянки кадастровий номер :01:002:0331, площею 0,0296 га розташованої за адресою АДРЕСА_1 з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд ( ас.50)

Відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЗ № 391154 від 15 жовтня 2008 року ОСОБА_3 є власником земельної ділянки площею 0,0939 га, розташованої за адресою АДРЕСА_1 з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер :01:002:0332 ( ас.51 - на звороті).

В Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно право власності на вказані земельні ділянки не зареєстровано.

Частково задовольняючи заяву приватного виконавця, суд першої інстанції виходив з того, що, оскільки внаслідок укладення договору купівлі-продажу житлового будинку від 12 листопада 2008 року ОСОБА_1 набув право власності на житловий будинок, то в силу положень ст. 120 ЗК України до нього перейшло і право власності на земельну ділянку, на якій він розміщений, але боржником не було зареєстровано право власності на зазначену земельну ділянку у встановленому законом порядку. Виходячи із зазначеного, суд дійшов висновку про задоволення заяви приватного виконавця в частині звернення стягнення на нерухоме майно боржника ОСОБА_1 , право власності на яке не зареєстроване у встановленому законом порядку, а саме на земельну ділянку з кадастровим номером :01:002:0331, а в частині звернення стягнення на земельну ділянку з кадастровим номером :01:002:0332 - заява приватного виконавця не підлягає задоволенню, оскільки вказана земельна ділянка належить на праві власності ОСОБА_3 та не є власністю ОСОБА_1 .

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, оскільки вони відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» (далі - Закон) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно частини першої статті 5 Закону примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Статтею 10 Закону встановлено, що заходами примусового виконання рішень є звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Відповідно до частини першої, другої статті 18 Закону виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець зобов`язаний: здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом; надавати сторонам виконавчого провадження, їхнім представникам та прокурору як учаснику виконавчого провадження можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження; розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання; заявляти в установленому порядку про самовідвід за наявності обставин, передбачених цим Законом; роз`яснювати сторонам та іншим учасникам виконавчого провадження їхні права та обов`язки.

Пунктом 1 частини першої статті 26 Закону встановлено, що виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Частиною першою статті 48 Закону встановлено, що звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації.

Згідно частини третьої, четвертої статті 50 Закону у разі звернення стягнення на об`єкт нерухомого майна виконавець здійснює в установленому законом порядку заходи щодо з`ясування належності майна боржнику на праві власності, а також перевірки, чи перебуває це майно під арештом.

Після документального підтвердження належності боржнику на праві власності об`єкта нерухомого майна виконавець накладає на нього арешт та вносить відомості про такий арешт до відповідного реєстру у встановленому законодавством порядку. Про накладення арешту на об`єкт нерухомого майна, заставлене третім особам, виконавець невідкладно повідомляє таким особам.

У разі якщо право власності на нерухоме майно боржника не зареєстровано в установленому законом порядку, виконавець звертається до суду із заявою про вирішення питання про звернення стягнення на таке майно.

Відповідно до частини десятої статті 440 ЦПК України питання про звернення стягнення на нерухоме майно боржника, право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку, під час виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішуються судом за поданням державного виконавця, приватного виконавця.

Застосування судом положень частини десятої статті 440 ЦПК України та статті 50 Закону України «Про виконавче провадження» є крайнім заходом виконання судового рішення, який може бути застосований лише в тому випадку, коли виконавцем вичерпано всі можливі заходи, які передбачені законом щодо примусового виконання рішень за рахунок іншого майна боржника.

Зазначений висновок щодо застосування норм права у подібних правовідносинах наведено у постановах Верховного Суду від 23 січня 2019 року у справі № 522/6400/15-ц, від 26 травня 2021 року у справі № 947/22930/19 та від 04 січня 2024 року у справі № 344/16496/17.

Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги.

Положеннями ч. 1 ст. 377 ЦК України (в ред. на час укладення договору купівлі-продажу житлового будинку) передбачено до особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах, встановлених договором.

Якщо договором про відчуження житлового будинку, будівлі або споруди розмір земельної ділянки не визначений, до набувача переходить право власності на ту частину земельної ділянки, яка зайнята житловим будинком, будівлею або спорудою, та на частину земельної ділянки, яка є необхідною для їх обслуговування.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 120 ЗК України (в ред. на час укладення договору купівлі-продажу житлового будинку) до особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах, встановлених договором.

Якщо договором про відчуження житлового будинку, будівлі або споруди розмір земельної ділянки не визначено, до набувача переходить право власності на ту частину земельної ділянки, яка зайнята житловим будинком, будівлею або спорудою, та на частину земельної ділянки, яка необхідна для їх обслуговування.

Зазначені норми закріплюють загальний принцип цілісності об`єкта нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей об`єкт розташований. За цими нормами визначення правового режиму земельної ділянки перебуває у прямій залежності від права власності на будівлю і споруду та передбачається механізм роздільного правового регулювання нормами цивільного законодавства майнових відносин, що виникають при укладенні правочинів щодо набуття права власності на нерухомість, і правового регулювання нормами земельного і цивільного законодавства відносин при переході прав на земельну ділянку в разі набуття права власності на нерухомість.

Таким чином, за загальним правилом, закріпленим у частині четвертій статті 120 ЗК України, особа, яка набула права власності на будівлі чи споруди, або їх частини стає власником відповідної земельної ділянки, або її частини на тих самих умовах, на яких вона належала попередньому власнику, якщо інше не передбачено в договорі відчуження нерухомості.

Отже, оскільки ОСОБА_1 є власником житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі договору купівлі-продажу від 12 листопада 2008 року, то згідно вищевикладених правових норм він набув право власності на земельну ділянку, на якій розташований належний йому житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, а саме на земельну ділянку з кадастровим номером :01:002:0331, загальною площею 0,0296 га з цільовим призначенням: для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Однак, право власності на вказану земельну ділянку він в установленому законом порядку не зареєстрував.

Доводи апеляційної скарги, що право власності на вказану земельну ділянку в Державному реєстрі речових прав зареєстровано за ОСОБА_3 , спростовуються матеріалами справи.

Приватним виконавцем Боруцею Т.М. суду надано докази проведення нею виконавчих дій, спрямованих на виявлення коштів, рухомого майна боржника, на які можна звернути стягнення для погашення боргу у зведеному виконавчому провадженні, проте у боржника не було виявлено грошових коштів чи майна, на які можливо звернути стягнення для виконання виконавчих документів у зведеному виконавчому провадженні, а автомобіль, належний боржнику на праві власності, оголошений у розшук постановою виконавця на час звернення виконавця до суду із вказаною заявою не було розшукано.

За встановлених обставин справи, колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду щодо наявності підстав для звернення стягнення на нерухоме майно боржника ОСОБА_1 , право власності на яке не зареєстроване в установленому законом порядку, а саме на земельну ділянку з кадастровим номером :01:002:0331.

З приводу доводів апеляційної скарги, що вказану заяву мав розглядати господарський суд, колегія суддів зауважує, що до складу зведеного виконавчого провадження ВП № № 74829702 входить, зокрема ВП № № 74932249 з примусового виконання виконавчого листа, виданого Краснопільським районним судом Сумської області, виданого 09 квітня 2024 року у справі № 591/4130/23 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 заборгованість за розпискою від 17 червня 2022 року в розмірі 52 271 дол. США та 13 420 грн судового збору, а тому з огляду на приписи ст. 440 ЦПК України Краснопільський районний суд Сумської області суд розглянув заяву виконавця з дотриманням правил юрисдикції загальних судів.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду і не містять нових даних, які б давали підстави для скасування оскаржуваної ухвали, яка є законною, відповідає нормам матеріального та процесуального права, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана його представником адвокатом Коваленком Олександром Івановичем, залишити без задоволення.

Ухвалу Краснопільського районного суду Сумської області від 17 жовтня 2024 року в оскаржуваній частині залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складене 20 серпня 2025 року.

Головуючий - О. І. Собина

Судді: В. І. Криворотенко

Ю. О. Філонова