Справа № 509/4156/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 серпня 2025 року Овідіопольський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді - Кочко В.К.,

при секретарі - Савченко М.В.,

за участю представника позивача - ОСОБА_1 ,

представника відповідача - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в с-щі Овідіополь цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору - Київська державна нотаріальна контора у місті Одесі, ОСОБА_5 , про визнання свідоцтва про право на спадщину недійсним, визнання права власності

ВСТАНОВИВ:

04.10.2022р. ОСОБА_6 та ОСОБА_3 звернулися до Овідіопольського районного суду Одеської області із позовною заявою, в якій просили суд :

- визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину, видане 09.09.2009 року державним нотаріусом Третьої Одеської державної нотаріальної контори Різой Н.В., зареєстроване в реєстрі за№3-1140, відповідно до якого спадкоємцем 1/3 частки спадкового майна ОСОБА_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , є його сестра ОСОБА_4 , яка набула після смерті ОСОБА_7 частки квартири АДРЕСА_1 ;

- зобов`язати державного нотаріуса Київської державної нотаріальної контори у м.Одеса видавати нові свідоцтва про право на спадщину за законом на ОСОБА_6 та ОСОБА_3 щодо спадкового майна ОСОБА_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

17.10.2022 р., позивачі звернувся до суду з уточненою заявою, в якій просили суд :

- визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину видане 09.09.2009р. державним нотаріусом Третьої Одеської державної нотаріальної контори Різой Н.В., зареєстроване в реєстрі за № 3-1140, відповідно до якого спадкоємцем 1/3 частки спадкового майна ОСОБА_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 є його сестра ОСОБА_4 , яка набула після смерті ОСОБА_7 1/3 частка квартири АДРЕСА_1 .

- визнати за ОСОБА_6 , право власності в порядку спадкування за законом на 1/6 частки квартири квартири АДРЕСА_1 після смерті батька ОСОБА_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

- визнати за ОСОБА_3 право власності в порядку спадкування за законом на 1/6 частки квартири квартири АДРЕСА_1 після смерті батька ОСОБА_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

- стягнути судові витрати у вигляді судового збору та витрат на правничу допомогу.

Заочним рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області від 07.11.2023 р. задоволено позов ОСОБА_6 , ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Київська державна нотаріальна контора у місті Одеса - про визнання свідоцтва про право на спадщину недійсним.

Визнано недійсним свідоцтво про право на спадщину видане 09.09.2009 р. державним нотаріусом Третьої Одеської державної нотаріальної контори Різой Н.В., зареєстроване в реєстрі за № 3-1140, відповідно до якого спадкоємцем 1/3 частки спадкового майна ОСОБА_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 є його сестра ОСОБА_4 , яка набула після смерті ОСОБА_7 1/3 частка квартири АДРЕСА_1 .

Визнано за ОСОБА_6 , право власності в порядку спадкування за законом на 1/6 частки квартири квартири АДРЕСА_1 після смерті батька ОСОБА_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Визнано за ОСОБА_3 право власності в порядку спадкування за законом на 1/6 частки квартири квартири АДРЕСА_1 після смерті батька ОСОБА_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 15000 грн. витрат на правничу допомогу. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 , судовий збір в розмірі 993грн. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь держави судовий збір в розмірі 993 грн.

25.06.2024 р. представник відповідача, адвокат Тавлуй О.І. звернулась до суду із заявою про перегляд заочного рішення, в якій просила суд скасувати заочне рішення, та призначити справу до розгляду у загальному порядку.

Ухвалою Овідіопольського районного суду Одеської області від 22.10.2024 р., заочне рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 07.11.2023р. - скасовано.

Представник відповідача ОСОБА_4 - адвокат Тавлуй О.І. надала відзив.

Представник позивача - адвокат Друганова В.А. надала письмові пояснення.

Ухвалою Овідіопольського районного суду Одеської області від 29.01.2025 р. залучено до участі у справі ОСОБА_5 , як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача.

Ухвалою Овідіопольського районного суд Одеської області від 29.01.2025 р. витребувано в Одеському державному нотаріальному архіві належним чином засвідчену копію спадкової справи, яка була заведена державним нотаріусом Третьої одеської державної нотаріальної контори Різой Н.В., де спадкодавцем вказано ОСОБА_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2

15.04.2025 р., на адресу суду надійшла заява представника позивача - адвоката Друганової В.А. про залишення позовних вимог ОСОБА_6 без розгляду.

Ухвалою Овідіопольського районного суд Одеської області від 15.04.2025 р., позов ОСОБА_6 до ОСОБА_4 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Київська державна нотаріальна контора у місті Одеса, ОСОБА_5 про визнання свідоцтва про право на спадщину недійсним - залишено без розгляду.

16.05.2025 р. на адресу суду надійшла заява представника позивача - адвоката Друганової В.А. про зміну предмету позову в якій просила :

Визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину видане 09.09.2009р. державним нотаріусом Третьої Одеської державної нотаріальної контори Різой Н.В., зареєстроване в реєстрі за №3-1140, відповідно до якого спадкоємцем частки спадкового майна ОСОБА_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 є його сестра ОСОБА_4 , яка набула після смерті ОСОБА_7 1/3 частка квартири квартири АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_3 право власності на нерухоме майно в порядку спадкування: 1/3 частки квартири АДРЕСА_1 після смерті ОСОБА_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Вилучити позовні вимоги щодо зобов?язання державного нотаріуса Київської державної нотаріальної контори у місті Одеса видати нове свідоцтво про право на спадщину за законом на ОСОБА_3 щодо спадкового майна ОСОБА_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . В подальшому розглядати справу з урахуванням нових позовних вимог.

Позов обґрунтовано тим, що у 2006 році ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , розірвали шлюб, що підтверджується Свідоцтвом про розірвання шлюбу від 06.11.2008 року. Мати позивача ОСОБА_6 не знала, що в її колишнього чоловіка є в праві власності частка квартири, після розірвання шлюбу з чоловіком не спілкувалась. ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивача - ОСОБА_7 , що підтверджується копією Свідоцтва про смерть, Серія НОМЕР_1 . На день смерті спадкодавець ОСОБА_7 був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 і йому належала 1/3 частка вищевказаної квартири. Враховуючи, що на момент смерті батька, позивачу ОСОБА_3 - було 3 роки, тобто вона була малолітньою, її слід вважати такими, що прийняли спадщину. Свідоцтво про право на спадщину позивач могла отримати тільки, після набуття ними повного обсягу цивільної дієздатності. Позивач дізналася у 2022 року про наявність спадкового майна від двоюрідного брата ОСОБА_5 він повідомив про те, що в батька була частка квартири. Враховуючи те, що ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 виповнилось 18 років, вона звернулась з необхідними запити до відповідних установ для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом, просили надати їм свідоцтво про право на спадщину. У 2022 році, після звернення до нотаріуса з заявами про отримання Свідоцтва про право на спадщину, позивачем було отримано постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, у зв`язку з тим, що відсутні оригінали документів, що посвідчують право власності на частку квартири. Після цього, позивач зробила запит до реєстру нерухомості та дізнатись, що відповідач у справі вступила у спадщину, отримала Свідоцтво про право на спадщину 3-1140 від 09.09.2009 року, від 29.09.2022 року. Відповідач ОСОБА_4 , достеменно знаючи про позивача, яка є дитиною спадкодавця, отже, є спадкоємцями першої черги за законом, свідомо і умисно не повідомила у 2009 році (при отриманні нею свідоцтва про право на спадщину за законом на всю частку нерухомого майна (квартири) про наявність інших спадкоємців першої черги державного нотаріуса. За таких обставин, ОСОБА_3 звернувся до суду з цим позовом для захисту свого права на спадщину.

Представник позивача - адвокат Друганова В.А. у судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила задовольнити.

Представник відповідача - адвокат Тавлуй О.В. у судовому засіданні визнала позовні вимоги у частині визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину видане 09.09.2009р. державним нотаріусом Третьої Одеської державної нотаріальної контори Різой Н.В., зареєстрованим в реєстрі за №3-1140, відповідно до якого спадкоємцем частки спадкового майна ОСОБА_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 є його сестра ОСОБА_4 , яка набула після смерті ОСОБА_7 1/3 частка квартири квартири АДРЕСА_1 .

Треті особи у судове засідання не з`явилися, про час, дату та місце розгляду справи, повідомлялись належним чином.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та подані позивачем докази на підтвердження обґрунтованості заявлених вимог, суд встановив таке.

Відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу від 06.11.2008 р., виданим Київським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, ОСОБА_7 та ОСОБА_6 (мати Позивача), розірвали шлюб 2006 році.

Після розірвання шлюбу, ОСОБА_6 разом з дітьми почала проживати окремо від ОСОБА_7 .

Відповідно до свідоцтва про народження від 14.06.2004 р. виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Київського районного управління юстиції м. Одеси, актовий запис № 798, ОСОБА_3 є донькою ОСОБА_7 .

Згідно з свідоцтвом про смерть від 06.11.2007р., серія НОМЕР_1 , виданим Першим відділом реєстрації актів цивільного стану Приморського районного управління юстиції м.Одеси, актовий запис за №0207, батько позивача ОСОБА_7 помер.

На момент смерті батька, ОСОБА_3 - було лише 3 роки, отже на момент відкриття спадщини була малолітньою дитиною.

Відповідно до свідоцтва про право власності від 24.10.2006 р., виданого на підставі розпорядження органу приватизації від 04.10.2006р., №1643, та витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №12665410 від 27.11.2006., ОСОБА_7 належала 1/3 частка квартири, що знаходиться за адресою : АДРЕСА_2 .

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину №3-1140 від 09.09.2009 року, посвідченим державним нотаріусом Третьої Одеської державної нотаріальної контори Різой Н.В., сестра спадкодавця ОСОБА_4 набула після смерті брата 1/3 частку квартири квартири АДРЕСА_1 , що підтверджується інформацією з додатку «Реєстр нерухомості» від 29.09.2022 року.

Як вбачається з Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 29.09.2022р., ОСОБА_4 на підставі свідоцтво про право на спадщину 3-1140 від 09.09.2009 року, є власником 1/3 частка квартири АДРЕСА_1 .

16.05.2022 р. позивач ОСОБА_4 звернувшись до нотаріуса з заявою про отримання Свідоцтва про право на спадщину.

Постановою державного нотаріуса Т.Пінігіної відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, у зв`язку з відсутністю оригіналів документів, що посвідчують право власності на частку квартири, за адресою: АДРЕСА_2 .

Таким чином, відповідач ОСОБА_4 , не дивлячись на наявність доньки, яка відносяться до першої черги на спадкування, отримала Свідоцтво про право на спадщину 3-1140 від 09.09.2009 року.

Нормативно-правове обґрунтування та мотиви, з яких виходить суд.

Відповідно до статті 1217 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Статтею 1258 ЦК України передбачено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Відповідно до статті 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно зі статтею 1262 ЦК України у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері.

Відповідно до частин третьої та четвертої статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків відмови від спадщини у встановленому законодавством України порядку.

За змістом статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Особа, яка досягла чотирнадцяти років, має право подати заяву про прийняття спадщини без згоди своїх батьків або піклувальника. Заяву про прийняття спадщини від імені малолітньої, недієздатної особи подають її батьки (усиновлювачі), опікун. Особа, яка подала заяву про прийняття спадщини, може відкликати її протягом строку, встановленого для прийняття спадщини.

На підставі норм статей 1268-1269 ЦК України можна дійти висновку, що порядок прийняття спадщини встановлюється залежно від того чи проживав постійно спадкоємець разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини та від особливостей правового статусу спадкоємця як малолітньої, неповнолітньої, недієздатної особи або ж особи, цивільна дієздатність якої обмежена.

Для з`ясування обставини прийняття неповнолітньою особою спадщини необхідно встановити факти, що спадкоємець є дитиною спадкодавця, на час відкриття спадщини є неповнолітньою особою, неповнолітньою особою не подано заяви про відмову від прийняття спадщини.

Постановою Верховного Суду від 29 серпня 2018 року у справі № 183/4406/16 зроблено висновок, відповідно до якого частина четвертої статті 1268 ЦК України встановлює додаткові гарантії охорони спадкових прав малолітніх, неповнолітніх, недієздатних осіб, а також осіб з обмеженою дієздатністю. Зазначені особи вважаються такими, що прийняли спадщину завжди, крім випадків їхньої відмови від спадщини, а щодо малолітніх та недієздатних осіб - відмови, здійсненої від їхнього імені батьками (усиновлювачами), опікуном з дозволу органу опіки та піклування (частини друга-четверта статті 1273 ЦК України).

Відповідно до статті 1301 ЦК України свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом.

Факт смерті ОСОБА_7 підтверджує свідоцтво про смерть.

Факт родинних стосунків з померлим ОСОБА_7 підтверджує свідоцтво про народження ОСОБА_3 .

Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що ОСОБА_3 є донькою спадкодавця і має право на спадкування за законом у першу чергу. На час відкриття спадщини донька спадкодавця була малолітньою особою. Заяву про відмову від прийняття спадщини за законом позивач не подавала. Тобто позивач прийняла відповідну спадщину в силу прямої дії норми матеріального права.

Частиною третьою статті 1269 ЦК України передбачено право, а не обов`язок особи, яка досягла чотирнадцяти років, на подання заяви про прийняття спадщини без згоди своїх батьків або піклувальника, а частиною четвертою цієї норми права конкретизовано, що подання відповідної заяви від імені малолітньої, недієздатної особи має бути здійснено її батьками (усиновлювачами), опікунами.

Виходячи з вищевикладеного, мало місце порушення спадкових прав позивача при видачі спірного свідоцтва про право на спадщину за законом від 09.09.2009 на ім`я сестри померлого ОСОБА_4 .

ОСОБА_4 не мала права отримувати свідоцтво на спадкове майно, що належало померлому ОСОБА_7 , оскільки ОСОБА_3 прийняла спадщину, як спадкоємець першої черги.

Враховуючи, що ОСОБА_4 , не мала права на спадкування майна після смерті ОСОБА_7 слід дійти висновку про необхідність визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною першою статті 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

З урахуванням викладеного, суд вважає :

- визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину видане 09 вересня 2009 року державним нотаріусом Третьої Одеської державної нотаріальної контори Різой Н.В., зареєстроване в реєстрі за №3-1140, відповідно до якого спадкоємцем 1/3 частки спадкового майна ОСОБА_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 є його сестра ОСОБА_4 , яка набула після смерті ОСОБА_7 1/3 частка квартири квартири АДРЕСА_1 .

- визнати за ОСОБА_3 власності в порядку спадкування за законом на 1/3 частки квартири АДРЕСА_1 після смерті батька ОСОБА_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємозв`язок доказів у їх сукупності.

Згідно ст. 263 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат.

Згідно ч.6 ст. 141 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Позивач ОСОБА_3 була звільнена від сплати судового збору.

Судовий збір підлягає стягненню з відповідача ОСОБА_4 на користь в розмірі 993 гривні.

Керуючись ст.ст.12,13,76-82,89,141,258,259,265 ЦПК України

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_3 - задовольнити.

Визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину видане 09 вересня 2009 року державним нотаріусом Третьої Одеської державної нотаріальної контори Різой Н.В., зареєстроване в реєстрі за №3-1140, відповідно до якого спадкоємцем 1/3 частки спадкового майна ОСОБА_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 є його сестра ОСОБА_4 , яка набула після смерті ОСОБА_7 1/3 частку квартири АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_3 право власності в порядку спадкування за законом на 1/3 частку квартири АДРЕСА_1 , після смерті батька ОСОБА_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави судовий збір в розмірі 993 (дев`ятсот дев`яносто три) гривні.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі в 30-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду, а в разі складання рішення у повному обсязі - з дня складання у повному обсязі.

Суддя В.К.Кочко