РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"31" липня 2025 р. м. Жмеринка

Жмеринський міськрайонний суд Вінницької області

в складі головуючої судді Грушковської Л.Ю.,

за участі секретаря Шпак А.А.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника Гніванської міської ради Вінницького району Вінницької області Штін О.О.,

свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

розглянувши в судовому засіданні у м. Жмеринка за загальними правилами позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 в інтересах неповнолітніх ОСОБА_4 , ОСОБА_5 до ОСОБА_6 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Гніванська міська рада Вінницького району Вінницької області про позбавлення батьківських прав,

в с т а н о в и в:

08.10.2024 до Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області надійшла дана цивільна справа за підсудністю із Котовського міськрайонного суду Одеської області.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи від головуючою суддею визначено суддю Грушковську Л.Ю.

Представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Полігас В.М. в позовній заяві просив позбавити батьківських прав ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 відносно неповнолітніх дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ; стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати в розмірі 8211,20 грн.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 24.04.2010 року ОСОБА_7 та ОСОБА_6 уклали шлюб, який був зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану по Жмеринському району Жмеринського міськрайонного управління юстиції Вінницької області.

15.01.2020 року Жмеринським міськрайонним судом Вінницької області, по справі №130/1636/19 вище зазначений шлюб було розірвано.

27.08.2021 року позивачка одружилась вдруге та змінила прізвище з « ОСОБА_8 » на « ОСОБА_9 ».

Від шлюбу з ОСОБА_6 у сторін по справі народились діти: син - ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 та син ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Під час спільного проживання між сторонами по справі, часто виникали непорозуміння, в результаті чого відповідач вчиняв неодноразово домашнє насильство відносно позивачки, підтвердженням чого є наявна постанова Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 22.03.2019 року по справі №130/611/19, свідками яких часто ставали діти. Крім того, відповідач зловживав та зловживає спиртними напоями.

Після припинення шлюбних стосунків відповідач став проживати окремо, жодним чином не приймає участі у вихованні дітей, матеріально не утримує, не цікавиться їх здоров`ям та життям взагалі, ніяких контактів із синами не підтримує.

До того ж, відповідач веде антисоціальний спосіб життя. З офіційного сайта «Судова влада України» стало відомо, що Вінницьким міським судом Вінницької області 26.02.2019 прийняте рішення по справі №127/5678/19 (номер провадження 3/127/1226/19), згідно якого визнано правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП та у вчиненні адміністративного винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП та застосувати до ОСОБА_6 адміністративне стягнення у вигляді громадських робіт строком на 50 годин та Подільським районним судом міста Києва 13.10.2023 року винесено постанову по справі №758/10681/23, згідно якої визнано ОСОБА_6 винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП, та застосувати до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 119 (сто дев`ятнадцять) гривень 00 коп. на користь держави. Відповідно до судового наказу від 13.12.2021 по справі No 130/2251/21 стягуються 3 ОСОБА_6 , аліменти на утримання дітей: ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розмірі 1/3 від усіх доходів щомісячно, але не більше десяти. На сьогоднішній день діти позивачки не мають ніякого бажання спілкуватись з відповідачем і не мають ніяких почуттів. Також в спілкуванні з матір`ю ніколи про нього не питають та не цікавляться. Відповідач взагалі забув, що у нього є сини, не відвідує їх, не надає допомогу у матеріальному утриманні, не проявляє ніякої турботи, все це в сукупності свідчать про свідоме ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов`язків, що є порушенням ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства ", що фактично свідчить про його винну поведінку та свідоме нехтування своїми батьківськими обов`язками.

Ухвалою від 11.10.2024 провадження в даній справі було відкрито за правилами загального позовного провадження. Призначено підготовче засідання.

Ухвалою від 18.02.2025 закрито підготовче провадження у справі та призначено до розгляду по суті.

Відповідач ОСОБА_6 в судове засідання не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. Причини його неявки суду невідомі. Будь-яких заяв чи клопотань від нього не надходило.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 підтримала заявлені позовні вимоги та просила задовольнити. Пояснила, що вона з відповідачем ОСОБА_6 одружились в 2010 році, прожили разом 8 років в с. Могилівка з її бабусею, розлучились в 2021. У них народилось двоє дітей. За час спільного проживання відповідач ОСОБА_6 часто випивав, вживав наркотичні засоби. Після розірвання шлюбу до дітей не приїжджав, інколи дзвонив в п`яному стані, не вітає їх з днем народження. Позивачка боїться за дітей і за те, що відповідач буде негативно впливати на них, аліменти не платить.

Свідок ОСОБА_3 суду пояснила, що знайома з позивачкою ОСОБА_1 протягом 10-11 років. Спочатку сторони жили добре у шлюбі, потім відповідач ОСОБА_6 став пити, курити і не тільки цигарки, не цікавиться дітьми, не дзвонить, не допомагає. Батька ОСОБА_6 в житті дітей немає уже протягом 5 років, не приходив ні в школу, ні в садочок, подарунки не дарує.

Свідок ОСОБА_2 суду пояснила, що є сестрою позивачки. Зазначила, що сторони перебували в шлюбі, потім розлучились 6-7 років назад, відповідач ОСОБА_6 навіть коли і телефонував дітям то був п`яний, нецензурно висловлювався про позивачку, фінансово не допомагав.

Дитина ОСОБА_4 пояснив, що навчається у 8 класі. Зазначив, що не бачив свого батька вже протягом 5 років, він постійно десь пропадає. Новий чоловік мами гарно відноситься до нього з братом, а відповідач ОСОБА_6 часто сварився, бив і їх з братом і маму. Вважає доцільним позбавити відповідача батьківських прав.

Дитина ОСОБА_5 пояснив, що він з братом батька зовсім не пам`ятають, він не приїжджає, не телефонує. Вважає доцільним позбавити відповідача батьківських прав.

Представник Гніванської міської ради Вінницького району Вінницької області Штін О.О. підтримала позовні вимоги.

Заслухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку про задоволення позову, враховуючи таке.

Судом встановлено, що с торони по справі є батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується копіями свідоцтв про народження серії НОМЕР_1 та НОМЕР_2 відповідно (а.с.9, 9 зі звороту).

Відповідно до копії заочного рішення Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 15.01.2020 шлюб між позивачкою та відповідачем ОСОБА_6 розірвано (а.с. 11-12).

Відповідно до копії судового наказу Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 13.12.2021 присуджено стягувати з ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , останнє відоме місце реєстрації: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , на користь ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , аліменти на утримання дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/3 від усіх доходів щомісячно, але не більше десяти прожиткових мінімумів доході громадян, починаючи з 13 серпня 2021 року і до досягнення дітьми повноліття (а.с. 13).

Відповідно до розрахунку заборгованості станом на 01.07.2024 заборгованість відповідача ОСОБА_6 по аліментам становить 124128,14 грн. (а.с. 14).

Відповідно до листа КНП «Гніванський ЦПМСД» від 16.07.2024 №592 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 перебувають на обліку в КНП «Гніванський ЦПМСД» з 29.05.2018 року. 21.06.2023 заключені декларації із мамою дітей ОСОБА_1 , з якою діти приходять на прийом, огляди та щеплення. Батько дітей ОСОБА_6 до сімейного лікаря для надання медичної допомоги дітям не звертався (а.с. 15).

Згідно довідки Гніванської міської ради №174 від 17.07.2024 до складу сім`ї ОСОБА_1 входть дочка ОСОБА_10 , син ОСОБА_5 , син ОСОБА_4 , чоловік ОСОБА_11 (а.с. 16).

Згідно довідки Могилівського закладу дошкільної освіти від 03.07.2014 №01-31/28 мати дітей ОСОБА_4 та ОСОБА_5 - ОСОБА_1 брала безпосередньо участь в освітньому процесі та вихованні дітей. За період відвідування дітьми дитячого садка, батько ОСОБА_6 жодного разу не з`являвся, батьківські збори не відвідував, вихованням та навчанням дітей не займався (а.с. 17).

Відповідно до характеристики Ліцею №2 від 04.07.2025 №01-27/218 мати ОСОБА_4 - ОСОБА_1 приділяє належну увагу вихованню дитини, приймає активну участь у житті класу, відвідує батьківські збори. Батько ОСОБА_6 за період навчання успіхами дитини не цікавився (а.с. 18).

Відповідно до характеристики Ліцею №2 від 04.07.2025 №01-27/217 мати ОСОБА_5 - ОСОБА_1 приділяє належну увагу вихованню дитини, приймає активну участь у житті класу, відвідує батьківські збори. Батько ОСОБА_6 за період навчання успіхами дитини не цікавився (а.с. 19).

Відповідно висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Гнаванської міської ради позбавлення батьківських прав ОСОБА_6 відносно його синів ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 є недоцільним (а.с. 86).

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України, ст. 180 Сімейного кодексу України - батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до їх повноліття.

Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Відповідно до ч. 2 ст. 150 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дітей, їх фізичний, духовний та моральний розвиток.

Згідно ст. 164 ч. 1 п. 2 Сімейного Кодексу України батьки можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання батьківських обов`язків.

Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Суд враховує роз`яснення Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», а саме п. 16 згідно якого ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

У рішенні Європейського суду від 18.12.2008 по справі «Савіни проти України» зазначається, що хоча національним органам надається певна свобода розсуду у вирішенні питань щодо встановлення державної опіки над дитиною, вони повинні враховувати, що розірвання сімейних зв`язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин. Відповідне рішення має підкріплюватися достатньо переконливими і зваженими аргументами на захист інтересів дитини, і саме держава повинна переконатися в тому, що було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини.

Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватися на оцінці особистості відповідача та його поведінці. Суд акцентував увагу, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини.

Висновок органу опіки та піклування не породжує прямих юридичних наслідків для сторін та безпосередньо не впливає на їх права й обов`язки, тобто є фактично джерелом доказування при наявності цивільного спору, оскільки несе виключно інформативний характер і на відміну від рішень органу опіки та піклування має рекомендаційний характер.

Суд не приймає висновок органу опіки та піклування, так як він не узгоджується зі встановленими судом обставинами та суперечить інтересам дитини.

06 травня 2020 року Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду в рамках справи № 753/2025/19, провадження № 61-1344св20 зазначили, що висновок органу опіки та піклування не є обов`язковим для суду (частини п`ять, шість ст. 19 СК України), такий висновок є доказом у справі, який підлягає дослідженню та оцінки судом.

Оцінивши докази у їх сукупності, судом беззаперечно встановлені обставини, які свідчать про самоусунення відповідачкою від виконання батьківських обов`язків та відсутність інтересу до життя та майбутнього неповнолітньої дитини.

Таким чином, провівши ретельний аналіз обставин справи, суд приходить до висновку, що застосування до відповідача крайніх заходів у виді позбавлення його батьківських прав в даному випадку є доречними і достатніми з урахуванням обсягу наявних доказів, що відповідатиме інтересам дітей та узгоджується з правовими висновками Європейського суду з прав людини, викладеними в п. 48 рішення від 18.12.2008 № 39948/06 у справі «Савіни проти України» та в п. 65 рішення № 46544/99 у справі «Кутцнер проти Німеччини».

За викладеного, суд вважає, що позовні вимоги про позбавлення батьківських прав є законними, обґрунтованими, підтвердженими матеріалами справи, у зв`язку з чим, з метою захисту прав та інтересів неповнолітніх дітей, суд приходить до висновку про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача ОСОБА_6 стосовно неповнолітніх дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Окремо, суд наголошує, що застосовуваний захід не є виключно безстроковим і відповідач має право у випадку зміни своєї поведінки на поновлення батьківських прав в порядку передбаченому ст.169 СК України.

У відповідності до ст.141 ЦПК України суд стягує з відповідача ОСОБА_6 на користь позивача витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, в розмірі 1211 грн. 20 коп.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 263-265 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Позов задовольнити повністю.

Позбавити ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьківських прав відносно неповнолітніх дітей: сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Стягнути з ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , останнє відоме місце реєстрації: АДРЕСА_2 , ідентифікаційний код НОМЕР_3 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_4 понесені судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн. 20 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Вінницького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення виготовлено 11.08.2025.

Суддя