Справа № 472/402/25
Провадження №2/472/327/25
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
21 серпня 2025 року с-ще Веселинове
Веселинівський районний суд Миколаївської області в складі:
головуючого судді - Тустановського А.О.,
за участю секретаря - Маслюк А.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду селища Веселинове Миколаївської області цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Омега Фінанс" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами,
04 квітня 2025 року через систему «Електронний суд» до Веселинівського районного суду Миколаївської області надійшла цивільна справа за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Омега Фінанс" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами.
Позовна заява обґрунтована тим, що 25.10.2019 року між АТ «ЮНЕКС БАНК», правонаступником якого є ТОВ «ФК «ОМЕГА ФІНАНС» та ОСОБА_1 укладено Кредитний договір № 0.058.4.1019.ФО_К.
Відповідно до умов цього кредитного договору відповідачу було надано кредит у сумі 8999 грн. терміном користування 12 місяців до 25.10.2020 року, а позичальник зобов`язується повернути отримані кредитні кошти, сплатити комісії, нараховані проценти за користування кредитом а інші платежі в порядку, в строки та на умовах, передбачених цим Договором, а також виконати інші умови цього Договору (п 1.1 Договору).
Факт видачі АТ «ЮНЕКС БАНК» та отримання відповідачем коштів за кредитним договором підтверджується випискою за особовим рахунком позичальника. Однак, відповідач належним чином не виконував свої зобов`язання по Договору, не сплачував щомісячні платежі за кредитом, комісію за обслуговування та проценти за користування кредитом та інші платежі, тим самим допускаючи порушення умов Кредитного договору.
Станом на 31.03.2021 р. згідно графіку погашення відповідач не виконав свої зобов`язання по Договору в частині повернення тіла кредиту, сплати комісії та процентів за користування кредитом. Кількість днів прострочення станом на 31.03.2021 р. складає 446 дні.
Позивачем у позові перелічено положення Договору та зазначено, що банком були нараховані Відповідачу штрафні санкції за кожен день прострочення платежу до 31.03.2021 р. включно в розмірі 439,94 грн.
31.03.2021 між АТ «ЮНЕКС БАНК» та ТОВ «ФК «ОМЕГА ФІНАНС» укладено Договір факторингу № 31/03-2021. Відповідно до умов даного Договору ТОВ «ФК «ОМЕГА ФІНАНС» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які являлись боржниками АТ «ЮНЕКС БАНК» в тому числі і до ОСОБА_1 за кредитним договором № 0.058.4.1019.ФО_К від 25.10.2019 р. Факт набуття прав вимоги ТОВ «ФК «ОМЕГА ФІНАНС» щодо відповідача підтверджується витягом з Реєстру прав вимоги, що є Додатком № 1 до Договору факторингу № 31/03-2021 від 31.03.2021.
Станом на 31.03.2021 р. відповідно до Реєстру прав вимог сума заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором № 0.058.4.1019.ФО_К від 25.10.2019 р. перед новим кредитором ТОВ «ФК «ОМЕГА ФІНАНС» складає 9732 грн. 93 коп. з яких: - 7492 грн. 20 коп. прострочена заборгованість по тілу кредиту; - 0,99 грн. прострочені проценти кредитом; - 1799,80 грн. прострочена комісія за обслуговування кредиту; - 439,94 грн. штрафи, пені.
03.06.2021 р. ТОВ «ФК «ОМЕГА ФІНАНС» було направлено на адресу відповідача повідомлення про відступлення права вимоги № 04-21/1118/Ф і надано строк для погашення суми заборгованості за кредитним договором № 0.058.4.1019.ФО_К від 25.10.2019 р., яка складала 9732,93 грн. Проте, поштове відправлення № 05 003 935 465 84, яким було надіслано повідомлення про відступлення права вимоги для ОСОБА_1 було повернуто відправнику ТОВ «ФК «ОМЕГА ФІНАНС» з зазначенням причини повернення, а саме: «за закінченням терміну зберігання». Станом на день звернення до суду з даною позовною заявою відповідачем не вчинено жодних дій щодо погашення вказаної вище заборгованості за кредитним договором. Отже, невиконання відповідачем належним чином зобов`язання за кредитним договором є порушенням його умов та зазначених вище норм чинного законодавства України.
Представник позивача Кумко О.Д. у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце судового розгляду повідомлена належним чином, в позовній заяві просила розглядати справу без участі представника.
Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлений через оголошення, опубліковане на офіційному веб-сайті суду на порталі Судова влада України та направлено на його адресу судову кореспонденцію, яка повернута до суду поштовим зв`язком із відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», що відповідно до статті 128 ЦПК України вважається належним повідомленням сторони про судове засідання. Причини неявки суду невідомі. Відзив на позов не надійшов.
Згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
21.08.2025 року суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи.
В зв`язку з неявкою всіх учасників справи, у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Суд дослідивши матеріали справи, в межах заявлених вимог та наданих доказів, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Частиною 1 ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно з ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Згідно з ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до ч. 1 ст. 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.
Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України).
Відповідно до ч 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.
За правилами ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
Згідно з ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно з статтею 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Матеріалами справи встановлено, що 25.10.2019 між Акціонерним товариством «Юнекс Банк» (далі банк) та ОСОБА_1 (далі позичальник) був укладений кредитний договір №0.058.4.1019.ФО_К, за яким банк на умовах цього договору надав відповідачу кредит у сумі 8999 грн терміном користування до 25.10.2020 (день остаточного повернення кредиту), а позичальник зобов`язується повернути отримані кошти, сплатити комісії, нараховані проценти за користування кредитом та інші платежі в порядку, в строки та на умовах, передбачених цим договором, а також виконати інші умови цього договору. Цільове призначення (мета) кредиту споживчі потреби .
Відповідно до частини 2 кредитного договору за користування кредитом позичальник сплачує: проценти за користування кредитом щомісячно із розрахунку фіксованої процентної ставки 0,01%, комісію за обслуговування Кредиту 2,0%, яка сплячується щомісячно у гривні у складі ануїтет них платежів.
Згідно з кредитним договором позичальник зобов`язався повертати кредит частинами та сплачувати проценти за користування кредитом, та комісію за обслуговування кредиту, щомісячно, шляхом сплати чергових платежів, в порядку та на умовах відповідно до пунктів 2.3, 2.4, 2.5 кредитного договору та графіку погашення кредиту терміном користування до 25.10.2020 року (а.с. 14-15).
В Договорі №0.058.4.1019.ФО_К від 25.10.2019 р. визначено Графік погашення кредиту, нарахованих процентів та інших платежів та обчислення загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки за Кредитним договором.
Як вбачається з матеріалів справи, свої зобов`язання АТ «Юнекс Банк»» перед відповідачем виконав, перерахував обумовлені кредитним договором кошти в розмірі 8999 гривень, що підтверджується випискою по особистому рахунку відповідача за період з 25.10.2019 по 21.03.2021 (а.с. 31-55).
Належними доказами, які підтверджують наявність заборгованості за укладеним кредитним договором та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно із зазначеною нормою закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі.
Пунктами 62, 63 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75, виписки з клієнтських рахунків є підтвердженням виконаних за операційний день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Порядок, періодичність друкування та форма надання виписок (у паперовій/електронній формі) із клієнтських рахунків обумовлюються договором банківського рахунку, що укладається між банком і клієнтом під час відкриття рахунку. Виписка з клієнтського рахунку може слугувати первинним документом, що підтверджує факт списання/зарахування коштів з/на цього/цей рахунку/рахунок клієнта, якщо вона містить такі реквізити: 1) назву документа (форми); 2) дату складання; 3) найменування клієнта/банку, прізвище, власне ім`я та по батькові (за наявності) фізичної особи; 4) зміст та обсяг операції (підстави для її здійснення) та одиницю її виміру за кожною операцією, відображеній у виписці з рахунку клієнта; 5) особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у складанні виписки з рахунку клієнта/печатку банку.
Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Тобто виписки за картковими рахунками можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором.
28 березня 2021 року на електронному майданчику (електронна торгова система) ТОВ «Смарттендер» відбувся електронний аукціон з продажу лоту №1 до складу якого входять: Права вимоги за кредитними договорами фізичних осіб, організатором аукціону та власником активів якого було Акціонерне товариство «Юнекс Банк». Переможцем електронного аукціону є Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ОМЕГА ФІНАНС», що підтверджується Протоколом електронного аукціону №UA-PS-2021-03-19-000106-1 (а.с. 73-74).
31 березня 2021 між АТ «Юнекс Банк» та ТОВ «ФК «Омега Фінанс» був укладений Договір факторингу №31/03-2021, згідно якого АТ «Юнекс Банк» відступило ТОВ «ФК «Омега Фінанс» право вимоги за кредитними договорами, у тому числі кредитним договором №0.058.4.1019.ФО_К від 25.10.2019, укладеного між АТ «Юнекс Банк» та відповідачем (а.с. 60-66).
Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Згідно з ч. 1 ст. 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.
Будь-яких застережень про неможливість заміни кредитора у зобов`язанні кредитний договір не містить.
Відповідно до ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Згідно з ч. 1 ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
Отже, всі права, які належали АТ «Юнекс Банк» стосовно відповідача перейшли до ТОВ «ФК «Омега Фінанс», як нового кредитора, а тому відбулася заміна кредитора у вказаному зобов`язанні.
Станом на 31.03.2021 відповідно до Реєстру прав вимог сума заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором №0.058.4.1019.ФО_К від 25.10.2019 перед новим кредитором ТОВ «ФК «Омега Фінанс» складає 9732,93 грн, з яких: 7492,20 грн. - прострочена заборгованість по тілу кредиту; 0,99 грн - прострочені проценти за кредитом; 1799,80 грн - прострочена комісія за обслуговування кредиту; 439,94 грн. штрафи, пені.
03.06.2021 р. позивачем було направлено повідомлення ОСОБА_1 про відступлення права вимоги (а.с. 56).
Комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» (10 червня 2017 року), щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».
Такого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у пункті 31.29 постанови від 13 липня 2022 року у справі №496/3134/19.
Як уже зазначалося судом вище, умовами укладеного між сторонами договору встановлено комісію за обслуговування кредиту, тобто фактично встановлено плату позичальника за надання інформації щодо його кредиту, безоплатність надання якої прямо передбачена ч. 1 ст. 11 Закону України «Про споживче кредитування».
Оскільки ОСОБА_1 було встановлено щомісячну плату за послуги банку, які за законом повинні надаватись безоплатно, визначені в п. 2.5 кредитного договору №0.058.4.1019.ФО_К від 25.10.2019 умови щодо обов`язку позичальника сплачувати комісійну винагороду за обслуговування кредиту щомісячно в розмірі 2,0% від суми кредиту є нікчемними.
Виходячи із принципів справедливості та добросовісності, на позичальника не може бути покладено обов`язок сплачувати платежі за послуги, які ним фактично не замовлялись і які банком фактично не надавались, а встановлення платежів за такі послуги заборонено нормативно-правовими актами.
Позивач не був позбавлений можливості надати докази на підтвердження справедливості умов договору щодо встановленої комісії, зокрема з урахуванням переліку та обсягу послуг, які надаються позичальнику за таку плату. Разом з тим наявні в матеріалах справи документи взагалі не містять будь-якого опису послуг з розрахунково-касового обслуговування, за які банком встановлена комісія.
За таких обставин, банком без належних на те правових підстав нарахована комісія за обслуговування кредиту на загальну суму 1799 грн 80 коп., а відтак, позовні вимоги ТОВ «ФК «Омега Фінанс» про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за комісією є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.
На час розгляду справи судом відповідачем не надано альтернативного розрахунку заборгованості за кредитним договором, а також даних, що свідчать про погашення заборгованості у повному обсязі та про причини несвоєчасного погашення заборгованості за кредитним договором у добровільному порядку. Крім того, суду не надано беззаперечних, належних та допустимих доказів, які свідчать про наявність підстав звільнення відповідача від відповідальності за порушення зобов`язання, відповідно до статті 617 ЦК України.
Щодо стягнення сум неустойки у розмірі 439 грн. 94 коп., які передбачені п. 5.9 кредитного договору, суд зазначає наступне.
Законом України від 15 березня 2022 року № 2120-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» (який набув чинності 17 березня 2022 року) внесено зміни до трьох нормативних актів, що стосуються регулювання кредитних правовідносини: ЦК України, Закону України «Про іпотеку» та Закону України «Про споживче кредитування».
Зокрема, внесено зміни до розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України (Відомості Верховної Ради України, 2003 р., № 40-44, ст. 356), доповнено пунктом 18 такого змісту: у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
За таких обставин, у зв`язку з невиконанням відповідачем своїх договірних зобов`язань та з урахуванням Закону України від 15 березня 2022 року № 2120-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану», суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає частковому задоволенню, а саме за кредитним договором № 0.058.4.1019.ФО_К від 25.10.2019 року сума заборгованості за пенею в розмірі 439,94 грн. задоволенню не підлягає.
Отже, позивачем доведений факт наявності заборгованості за кредитним договором №0.058.4.1019.ФО_К від 25.10.2019 в сумі 7493 гривень 19 копійок, яка складається з: простроченої заборгованості по тілу кредиту в розмірі 7492,20 грн; простроченої заборгованості по відсоткам в розмірі 0,99 грн.
Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України.
Належних та допустимих доказів, у розумінні ст. ст. 77, 78 ЦПК України на підтвердження виконання взятих на себе за кредитним договором зобов`язань у повному обсязі відповідач не надав.
Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України»).
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.
Виходячи з вимог цієї статті, та з врахуванням того, що позивач просив в позовній заяві стягнути з відповідача на свою користь судовий збір, враховуючи, що позов задоволено частково, то суд вважає, що є підстави для стягнення з відповідача на користь позивача 1864,96 грн. судового збору (7493,19 (сума, задоволена судом) х 2422,40 (сума судового збору за позовну заяву):9732,93 (загальна сума позову).
На підставі викладено, керуючись ст. ст. 12, 81, 141, 223, 247, 263-265 ЦПК України, суд
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Омега Фінанс" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами- задовольнити частково.
В іншій частині позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Омега Фінанс» - відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, тобто шляхом подання апеляційної скарги до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Суддя Веселинівського районного суду
Миколаївської області А.О. Тустановський