Справа № 302/1021/25
Провадження № 2/302/419/25
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
15.08.2025 селище Міжгір`я
Міжгірський районний суд Закарпатської області в складі:
головуючого судді Повідайчика О.І.
секретаря судового засідання Куруц В.І.
розглянувши у відкритому підготовчому засіданні в залі судових засідань в селищі Міжгір`я Хустського району Закарпатської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Міжгірської селищної ради Хустського району Закарпатської області про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування,
В С Т А Н О В И В:
24 липня 2025 року до Міжгірського районного суду Закарпатської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 , подана в її інтересах представником адвокаткою Керита Мар`яною Василівною, до Міжгірської селищної ради Хустського району Закарпатської області про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування.
Позовні вимоги обґрунтоввані тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла тітка позивачки - ОСОБА_2 , яка була постійною жителькою АДРЕСА_1 , що підтверджується довідкою №146 від 13.09.2023 року виданою Вучківським старостинським округом Міжгірської селищної ради Хустського району Закарпатської області.
На випадок своєї смерті вона залишила заповіт, посвідчений секретарем Вучківської сільської ради Міжгірського району, Закарпатської області від 05.11.2015 року, за реєстровим №19, в якому заповіла порівну обом: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та позивачці- ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 :
- земельні ділянки згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ-ЗК №002018, виданого 25.12.2003 року;
- земельні ділянки розміром 0,05 га в урочищі «Грамники» та розміром 0,05 га в урочищі «Долина»;
- все своє майно, рухоме і нерухоме, яке буде належати їй на день смерті, де б воно не знаходилось і з чого не складалось, а також все те, на що за законом матиме право.
Чоловік померлої, ОСОБА_5 , помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується свідоцтвом про смерть НОМЕР_1 від 08.06.1993 року, виданого виконкомом Вучківської сільської ради народних депутатів Міжгірського району Закарпатської області.
Син померлої ОСОБА_6 , помер ІНФОРМАЦІЯ_5 , що підтверджується свідоцтвом про смерть НОМЕР_2 від 02.07.1990 року, виданого Вучківською сільською радою народних депутатів Міжгірського району Закарпатської області.
Спадкоємиця за заповітом ОСОБА_3 , померла ІНФОРМАЦІЯ_6 , не прийнявши спадщину за заповітом до майна померлої заповідачки.
Позивачка прийняла спадщину за заповітом та за законом у визначений ст.1270 Цивільного Кодексу України шляхом подання відповідної заяви на ім`я приватного нотаріуса Хустського районного нотаріального округу Корбутяк І.В., яка зареєстрована за №114 від 15.09.2023 року.
У лютому 2025 року позивачка звернулася з заявою про видачу свідоцтв про право на спадщину за заповітом та за законом до майна померлої, але у видачі останніх їй було відмовлено, що підтверджується постановою приватного нотаріуса Хустського районного нотаріального округу Корбутяк І.В., від 20 лютого 2025 року №/02-31.
Вказана постанова і, відповідно, відмова у вчиненні нотаріальної дії - видачі Свідоцтв про право на спадщину за заповітом та за законом до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , і стала підставою для звернення до суду з даним позовом.
Проте у заповіті є технічна описка замість « ОСОБА_7 », зазначено « ОСОБА_8 », оскільки, всі інші дані зазначені добре, а саме: дата народження позивачки та місце реєстрації її проживання. На даний час виправлення описки у заповіті зробити неможливо, оскільки це є виключним правом Заповідача, відповідно до вимог Цивільного кодексу України, а заповідач помер, тому позивачка просить встановити факт, що має юридичне значення та визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування.
28 липня 2025 року ухвалою судді було відкрито провадження в справі та призначено підготовче засідання.
Позивач в підготовче засідання не з`явився.
Представниця позивача адвокатка Керита М.В. подала суду заяву від 15 серпня 2025 року, в якій просила розглянути справу без участі позивачки та її представниці, позовні вимоги підтримала, наполягала на їх задоволенні.
Відповідач Міжгірська селищна рада Хустського району Закарпатської області явку представника в судове засідання не забезпечила, подала суду заяви від 07.08.2025 в якій зазначає про відсутність заперечень у справі та визнає заявлений позов й просить розглянути справу без участі представника сільської ради в судовому засіданні.
Фіксація судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалась відповідно до частини 2 статті 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України).
Відповідно до частини 3 статті 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.
Частиною 4 статті 206 ЦПК України передбачено, що у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.
Оскільки відповідач визнав позов й таке визнання не суперечить закону та не порушує прав, свобод чи законних інтересів третіх осіб, з врахуванням характеру спірних правовідносин, суб`єктного складу сторін і обставин справи, відповідно до наведених норм процесуального закону суд доходить висновку про наявність законних підстав для ухвалення рішення про задоволення позову в підготовчому засіданні.
За наявними доказами суд встановив такі фактичні обставини справи.
ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 , 1953 року народження, що підтверджується свідоцтвом про смерть НОМЕР_3 від 23.08.2023, виданого Міжгірським відділом держєавної реєстрації актів цивільного стану у Хустському районі Закарпатської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (а.с. 15).
Померла була зареєстрована та постійно проживала за адресою: АДРЕСА_1 , що доводиться довідкою Вучківського старостинського округу Міжгірської селищної ради Хустського району Закарпатської області. Станом на день її смерті у вказаному будинку ніхто не проживав і не був зараєстрований.
Спадкоємиця за заповітом ОСОБА_3 , померла ІНФОРМАЦІЯ_6 ,що підтверджується повеивитягом з Державного реєструактів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть, який знаходиться в матеріалах спадкової справи №37/2023, та яка не прийняла спадщину за заповітом до майна померлої заповідачки.
Чоловік померлої, ОСОБА_5 , помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується свідоцтвом про смерть НОМЕР_1 від 08.06.1993 року, виданого виконкомом Вучківської сільської ради народних депутатів Міжгірського району Закарпатської області.
Син померлої ОСОБА_6 , помер ІНФОРМАЦІЯ_5 , що підтверджується свідоцтвом про смерть НОМЕР_2 від 02.07.1990 року, виданого Вучківською сільською радою народних депутатів Міжгірського району Закарпатської області.
Позивачка прийняла спадщину за заповітом та за законом у визначений ст.1270 Цивільного Кодексу України шляхом подання відповідної заяви на ім`я приватного нотаріуса Хустського районного нотаріального округу Корбутяк І.В., яка зареєстрована за №114 від 15.09.2023 року. Зазначені обставини підтверджуються матеріалами спадкової справи № 37/2023.
Відповідно до частини 2 статті 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, із якого вона оголошується померлою.
У лютому 2025 року позивачка, через представника, звернулася з заявою про видачу свідоцтв про право на спадщину за заповітом та законом до майна померлої ОСОБА_2 , вищевказане нерухоме майно, але у видачі їй було відмовлено, що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії приватного нотаріуса Хустського районного нотаріального округу Корбутяк І.В., від 20.02.2025 року №23/02-31.
Підставою для відмови у видачі свідоцтв про право на спадщину за померлою ОСОБА_2 стали такі обставини: « у заповіті, зазначено прізвище, ім`я та по батькові ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , а заяву про прийняття спадщини за заповітом та за законом подала, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 . що не дає можливості встановити особу спадкоємця; представником, спадкоємця не надано оригінали документів, що підтверджують право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 та земельні ділянки падшера 0.11.14. урочищі «Біля хати», площею 0.0845 га.. урочище Пасічний» та площею 0.07 га., урочище «Грамники», що розташовані на території Вучківської сільської ради. Хустського (колишнього Міжігрського) району. Закарпатської області, Україна, а також у Державному ресстрі речових прав, відсутня інформація про зареєстроване право власності, щодо више вказаного нерухомого майна».
Судом встановлено, що у Заповіті, посвідченого секретарем Вучківської сільської ради Міжгірського району, Закарпатської області від 05.11.2015 року, за реєстровим №19, спадкоємця зазначено позивачку як ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , а не як ОСОБА_1 , тобто ім`я спакоємця, зазначено неправильно, хоча інші ідентифікуючі дані, такі як місце проживання, наприклад, зазначені правильно. Доказами на підтвердження правильного написання прізвища спадкоємця у Заповіті підтверджується копією паспорта позивачки, повним витягом з /Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб та свідоцтво про розірвання шлюбу. Суд висновує, що при оформленні зазначеного заповіту було допущено описку при написанні прізвища спадкоємця.
Допущення описки в правовстановлюючому документі унеможливило оформлення позивачем права на спадщину на земельні ділянки, право власності на які посвідчувалось зазначеним державним актом.
Встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали здійснюється в судовому порядку (пункт 6 частини першої статті 315 ЦПК України, пункт 12 постанови пленуму Верховного суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення»). У цих справах суд встановлює належність особі правовстановлюючих документів, а не тотожність прізвища, імені, по батькові, неоднаково названих в різних документах, не присвоєння чи залишення одного з них.
Відповідно до ст.293 ЦПК України, суд вправі встановити факт, що має юридичне значення.
Згідно з приписами п. 1 і 6 ч.1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами та факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.
Суд враховує як сталу практику правозастосування в якості правової визначеності, як елемента верховенства права, зокрема й роз`яснення викладені в постановах Верховного Суду України, які були постановлені за результатами узагальнення відповідної судової практики. Пунктом 12 Постанови пленуму Верховного суду України від 31.03.1995 року №5 "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" передбачено, що при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення.
Суд не встановив обставин, передбачених статтею 1244 ЦК України, які мали б наслідком усунення позивача від спадкування за ОСОБА_2 та обставин, які б свідчили, що спадкування позивачкою за вказаними спадкодавцями порушує права чи законні інтереси третіх осіб.
Відтак суд висновує, що у позивачки виникло право на набуття у власність зазначених об`єктів нерухомого майна в порядку спадкування за законом та заповітом за ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_8 . Водночас суд встановив наявність формальних перешкод для нотаріального оформлення переходу права власності від спадкодавців до спадкоємця, які не впливають на зміст цього права.
Відповідно до приписів частин 1, 2 і 4 ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.
Правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ч. 1 ст. 316 ЦК України). Зміст права власності виявляється у праві: володіння, користування, розпорядження (ч. 1 ст. 317 Цивільного кодексу України).
Відповідно до ст. 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Статтею 328 ЦК України встановлено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України). Суд враховує, як сталу практику правозастосування (елемент правової визначеності) зазначеної норми, позицію викладену в п. 3.1. листа Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», відповідно до якої визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, в тому числі й у випадку визначення судом за позовом спадкоємця додаткового строку для прийняття спадщини.
Відповідно до приписів ч. 5 ст. 1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.
Пунктом 1 частини 2 статті 16 ЦК України передбачено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права.
Враховуючи встановлені обставини та відповідно до вказаних вище норм законодавства суд доходить висновку, що матеріалами справи доводиться наявність законних підстав на набуття ОСОБА_10 права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом і за заповітом та існування підстав для судового захисту такого права в установлений законом спосіб визнання права.
Відтак суд уважає позовні вимоги обґрунтованими й такими, що підлягають до задоволення.
Керуючись ст. 41 Конституції України, ст. 3, 11, 16, 316-319, 321, 328, 392, 1216, 1218, 1222, 1223, 1258, 1261, 1268, 1296 Цивільного кодексу України, ст. 2-5, 10-13, 19, 76-81, 200, 206, 258, 259, 263-265, 268, 273 Цивільного процесуального кодексу України, суд
Позов ОСОБА_1 до Міжгірської селищної ради Хустського району Закарпатської області про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування,- задовольнити повністю.
Встановити факт, що має юридичне значення, а саме факт належності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , заповіту, складеного ОСОБА_2 , посвідченого секретарем Вучківської сільської ради Міжгірського району, Закарпатської області від 05.11.2015 за реєстровим №19, в якому спадкоємцем зазначена ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , право власності на наступне нерухоме майно у порядку спадкування за заповітом та за законом до майна померлої ОСОБА_2 , а саме:
- житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ;
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Закарпатського апеляційного суду безпосередньо протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення, складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Повний текст судового рішення складено 15.08.2025.

Повне найменування учасників:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ;

Відповідач: Міжгірська селищна рада Хустського району Закарпатської області, ; місцезнаходження: вул. Шевченка, 97, селище Міжгір`я, Хустський район, Закарпатська область, 90000.

Головуючий суддя О. І. Повідайчик