Справа № 626/2474/25
Провадження № 4-с/626/4/2025
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20.08.2025 року м. Берестин

Берестинський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді Дудченка В.О.,

за участю секретаря Зінченко Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в м. Берестині, у відсутності учасників судового процесу, скаргу ОСОБА_1 у виконавчому провадження на бездіяльність Берестинського відділу державної виконавчої служби у Берестинському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції та зняття арешту з нерухомого майна,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 , в особі представника адвоката Гордєєвої А.М., звернувся до суду із скаргою у виконавчому провадження на бездіяльність Берестинського відділу державної виконавчої служби у Берестинському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції та зняття арешту з нерухомого майна в якій просить:

- визнати неправомірною бездіяльність Берестинського відділу державної виконавчої служби у Берестинському районі Харківської області щодо не зняття арешту з майна боржника ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , що накладений постановою державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Красноградського РУЮ Харківської області Шуть Юлією Олександрівною від 14.06.2013 року про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження у виконавчому провадженні №25443024;

- зняти арешт з нерухомого майна ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , що накладений постановою державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Красноградського РУЮ Харківської області Шуть Юлією Олександрівною від 14.06.2013 року про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження у виконавчому провадженні №25443024, а саме: з частини квартири за адресою: АДРЕСА_1 (номер запису про обтяження 1383362 (спеціальний розділ); дата державної реєстрації обтяження 20.06.2013).

В обґрунтуванні скарги представник заявника адвокат Гордєєва А.М. посилається на те, що за інформацією Берестинського відділу державної виконавчої служби у Берестинському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 15.04.2025 року в даному відділі перебувало на виконанні виконавче провадження №25443024 з примусового виконання виконавчого листа №2-388 від 07.04.2010 року Красноградського районного суду Харківської області про стягнення аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі частини, яке завершене 07.10.2013 року відповідно до вимог п. 10 ст. 49 ЗУ «Про виконавче провадження» та надіслано для подальшого виконання за місцем отримання доходу, до Харківського РВ ДВС ГТУЮ у Харківській області. Відомості у Єдиному реєстрі боржників по АСВП 25443024 станом на 15.04.2025 року відсутні. Крім того на виконанні в Красноградському відділі державної виконавчої служби у Красноградському районі Харківської області СМУ МЮ перебувало виконавче провадження №65006921 з примусового виконання судового наказу №626/653/21 про стягнення аліментів з ОСОБА_1 на користь ( ОСОБА_4 на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі частини, яке постановою від 29.11.2023 року закінчене у зв`язку з виконанням документа в повному обсязі. Припинено чинність арешту майна боржника та скасовано всі інші заходи примусового виконання. В процесі прийняття спадщини після смерті матері на частину квартири, у нотаріуса Пойдьом С.В. дізнався, що на частину квартири, яка належить йому на праві власності, за адресою: АДРЕСА_1 , накладено арешт постановою від 14.06.2013 року державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Красноградського РУЮ Харківської області у виконавчому провадженні №25443024. ОСОБА_1 вважав, що виконавче №65006921 і виконавче провадження №25443024 є одним виконавчим провадженням про стягнення з нього аліментів на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі частини, яке було направлене (повернуте) з Харківського РВ ДВС до Красноградського ВДВС за його новим місцем роботи, тобто за місцем отримання доходу. ОСОБА_1 на даний час закінчив сплачувати аліменти на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі частини до її повноліття, заборгованості зі сплати аліментів не має, а отже і відпали підстави для накладення арешту на майно боржника. ОСОБА_1 звернувся до Берестинського відділу державної виконавчої служби у Берестинському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції з заявою про знаття арешту з нерухомого майна, що накладений постановою державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Красноградського РУЮ Харківської області Шуть Юлією Олександрівною від 14.06.2013 року про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження у виконавчому провадженні №25443024, а саме: з частини квартири за адресою: АДРЕСА_1 (номер запису про обтяження 1383362 (спеціальний розділ); дата державної реєстрації обтяження 20.06.2013). Листом Берестинський ВДВС у Берестинскому районі Харківської області СМУ МЮ від 31.07.2025 року №41881 повідомив, що відсутні законні підстави для зняття арешту з нерухомого майна, по АСВП 25443024, оскільки згідно з даними Автоматизованої системи виконавчих проваджень, станом на 31.07.2025 року вдруге вказаний виконавчий документ на виконання до Відділу не надходив, будь яка постанова про завершення виконавчого провадження, яка передбачала б зняття арешту з майна боржника, в тому числі і у зв`язку з повним погашенням боргу, державним виконавцем Відділу не виносилась. Враховуючи, що ОСОБА_1 аліменти на утримання дочки до 18 років виплачені в повному обсязі, заборгованості по виконавчим провадженням не має, а отже є всі підстави для зняття арешту з нерухомого майна боржника, оскільки із наведеними вище обставинами не може бути забезпечене реальне виконання рішення суду за відсутності виконавчого провадження.

Учасники судового процесу в судове засідання не з`явились, про дата час та місце розгляду справи повідомлені у встановленому порядку.

Представник заявника ОСОБА_1 адвокат Гордєєва А.М. разом із скаргою подала клопотання про розгляд скарги за її відсутності, скаргу підтримує на її задоволенні наполягає.

Від Берестинського відділу державної виконавчої служби у Берестинському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції надійшли заперечення на скаргу, в яких просять відмовити в задоволенні скарги, оскільки дії відділу та державного виконавця є правомірними та не порушують діючого законодавства, скаргу просять розглянути за відсутності представника відділу.

Відповідно до ч.2 ст.450 ЦПК України, неявка посадової особи органу державної виконавчої служби, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Враховуючи те, що учасники справи належним чином повідомлені про день та час розгляду справи, суд вважає за можливе відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України розглянути справу у відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів не здійснюючи фіксування судового процесу.

Розглянувши скаргу, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Судовим розглядом встановлено, що за інформацією Берестинського відділу державної виконавчої служби у Берестинському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 15.04.2025 року в даному відділі перебувало на виконанні виконавче провадження №25443024 з примусового виконання виконавчого листа №2-388 від 07.04.2010 року Красноградського районного суду Харківської області про стягнення аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі частини, яке завершене 07.10.2013 року відповідно до вимог п. 10 ст. 49 ЗУ «Про виконавче провадження» та надіслано для подальшого виконання за місцем отримання доходу, до Харківського РВ ДВС ГТУЮ у Харківській області. Відомості у Єдиному реєстрі боржників по АСВП 25443024 станом на 15.04.2025 року відсутні.

Крім того на виконанні в Красноградському відділі державної виконавчої служби у Красноградському районі Харківської області СМУ МЮ перебувало виконавче провадження №65006921 з примусового виконання судового наказу №626/653/21 про стягнення аліментів з ОСОБА_1 на користь ( ОСОБА_4 на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі частини, яке постановою від 29.11.2023 року закінчене у зв`язку з виконанням документа в повному обсязі. Припинено чинність арешту майна боржника та скасовано всі інші заходи примусового виконання.

В процесі прийняття спадщини після смерті матері на частину квартири, у нотаріуса Пойдьом С.В. дізнався, що на частину квартири, яка належить йому на праві власності, за адресою: АДРЕСА_1 , накладено арешт постановою від 14.06.2013 року державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Красноградського РУЮ Харківської області у виконавчому провадженні №25443024.

ОСОБА_1 вказує, що він вважав, що виконавче №65006921 і виконавче провадження №25443024 є одним виконавчим провадженням про стягнення з нього аліментів на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі частини, яке було направлене (повернуте) з Харківського РВ ДВС до Красноградського ВДВС за його новим місцем роботи, тобто за місцем отримання доходу.

ОСОБА_1 вказує на те, що на даний час закінчив сплачувати аліменти на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі частини до її повноліття, заборгованості зі сплати аліментів не має, а отже і відпали підстави для накладення арешту на майно боржника.

З метою зняття арешту з майна боржника було здійснено адвокатський запит до Харківського відділу ДВС у Харківському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про надання інформації та копій відповідних документів про стан виконавчого провадження №25443024 з примусового виконання виконавчого листа №2-388 від 07.04.2010 року Красноградського районного суду Харківської області про стягнення аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_5 на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі частини, яке було надіслане Красноградським РВ ДВС ГТУЮ у Харківській області на підставі постанови від 07.10.2013 року для подальшого виконання до Харківського РВ ДВС ГТУЮ у Харківській області.

На адвокатський запит Харківський ВДВС у Харківському районі Харківської області СМУ МЮ листом від 03.06.2025 №49580 повідомив, що 30.06.2016 року керуючись п. 10 ст. 49 ЗУ «Про виконавче провадження» №606-ХІV винесена постанова про закінчення виконавчого провадження, у зв`язку з направленням виконавчого документа та матеріалів виконавчого провадження до Московського відділу державної виконавчої служби міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області.

З метою зняття арешту з майна боржника було здійснено адвокатський запит до Салтівського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (стара назва Московського ВДВС) та копій відповідних документів про стан виконавчого провадження №25443024 з примусового виконання виконавчого листа №2-388 від 07.04.2010 року Красноградського районного суду Харківської області про стягнення аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_5 на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі частини, яке було надіслане Красноградським РВ ДВС ГТУЮ у Харківській області на підставі постанови від 07.10.2013 року для подальшого виконання до Харківського РВ ДВС ГТУЮ у Харківській області.

На адвокатський запит Салтівського відділ державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції листом від 26.06.2025 року повідомив, що згідно даних АСВП встановлено, що у Відділі виконавчі провадження щодо примусового виконання виконавчого документа №2-388/10 від 07.04.2010 року виданого Красноградським районним судом Харківської області про стягнення аліментів з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_2 на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі частини не перебували та на теперішній час відсутні.

ОСОБА_1 після з`ясування вище викладених обставин звернувся до Берестинського відділу державної виконавчої служби у Берестинському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції з заявою про знаття арешту з нерухомого майна, що накладений постановою державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Красноградського РУЮ Харківської області Шуть Юлією Олександрівною від 14.06.2013 року про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження у виконавчому провадженні №25443024, а саме: з частини квартири за адресою: АДРЕСА_1 (номер запису про обтяження 1383362 (спеціальний розділ); дата державної реєстрації обтяження 20.06.2013).

Листом Берестинський ВДВС у Берестинскому районі Харківської області СМУ МЮ від 31.07.2025 року №41881 повідомив, що відсутні законні підстави для зняття арешту з нерухомого майна, по АСВП 25443024, оскільки згідно з даними Автоматизованої системи виконавчих проваджень, станом на 31.07.2025 року вдруге вказаний виконавчий документ на виконання до Відділу не надходив, будь яка постанова про завершення виконавчого провадження, яка передбачала б зняття арешту з майна боржника, в тому числі і у зв`язку з повним погашенням боргу, державним виконавцем Відділу не виносилась.

Відповідно до інформації з Єдиного реєстру боржників сформованого 06.08.2025 року інформація за параметрами ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 інформація в реєстрі відсутня.

За результатами пошуку виконавчих проваджень в АСВП станом на 06.08.2025 року в АСВП відсутня інформація про наявність не завершених виконавчих проваджень в яких боржником є ОСОБА_1 , а стягувачем (Мусіяченко) ОСОБА_2 .

Цивільний процесуальний кодекс України (далі ЦПК) визначає юрисдикцію та повноваження загальних судів щодо цивільних спорів та інших визначених цим Кодексом справ, встановлює порядок здійснення цивільного судочинства.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1 ст. 2 ЦПК України).

Відповідно до ст. 447 ЦПК сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець провадить виконавчі дії з виконання рішення до завершення виконавчого провадження у встановленому цим Законом порядку, а саме: закінчення виконавчого провадження - згідно із ст. 39 цього Закону; повернення виконавчого документа стягувачу - згідно із ст. 37 цього Закону.

Отже, як закінчення виконавчого провадження, так і повернення виконавчого документу з різних підстав, законодавцем визначено як стадію завершення виконавчого провадження, за яким ніякі інші дії державного виконавця не проводяться.

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 37 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавчий документ повертається стягувачу, якщо боржник - фізична особа (крім випадків, коли виконанню підлягають виконавчі документи про стягнення аліментів, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом чи іншим ушкодженням здоров`я, у зв`язку із втратою годувальника, а також виконавчі документи про відібрання дитини) чи транспортні засоби боржника, розшук яких здійснювався поліцією, не виявлені протягом року з дня оголошення розшуку.

Відповідно до ч. 1 ст. 40 ЗУ «Про виконавче провадження», у разі закінчення виконавчого провадження (крім закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків стягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, не стягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника включаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження.

Виконавче провадження, щодо якого винесено постанову про його закінчення, не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження», про зняття решту з майна (коштів) виконавець зазначає у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа, яка в день її винесення надсилається органу, станові, посадовій особі, яким була надіслана для виконання постанова про накладення арешту і майно (кошти) боржника, а у випадках, передбачених законом, вчиняє дії щодо реєстрації припинення обтяження такого майна.

Відповідно до ч. 4 ст. 40 ЗУ «Про виконавче провадження», у разі якщо після повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених частиною першою статті цього Закону, встановлено, що виконавчий документ не підлягає виконанню або покладені виконавчим документом на боржника зобов`язання підлягають припиненню відповідно до умов угоди про врегулювання спору (мирової угоди), укладеної між іноземним суб`єктом та державою Україна на будь-якій стадії урегулювання спору або розгляду справи, включаючи стадію визнання та виконання рішення, незалежно від дати укладення такої угоди, арешти з майна боржника знімаються, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті під час примусового виконання рішення заходи, про що виконавець виносить постанову, яка в день її винесення надсилається органу, установі, посадовій особі, яким була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно (кошти) боржника, а у випадках, передбачених законом, виконавець вчиняє дії щодо реєстрації припинення обтяження такого майна.

Відповідно до вимог ч. ч. 1, 2 ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.

Відповідно до ч. 4 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є:

1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом;

2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника;

3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах;

4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням;

5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно;

6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову;

7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника;

8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову;

9) підстави, передбачені пунктом 1-2 та підпунктом 2 пункту 10-4 розділу XIII "Прикінцеві та перехідні положення" цього Закону;

10) отримання виконавцем від Державного концерну "Укроборонпром", акціонерного товариства, створеного шляхом перетворення Державного концерну "Укроборонпром", державного унітарного підприємства, у тому числі казенного підприємства, яке є учасником Державного концерну "Укроборонпром" або на момент припинення Державного концерну "Укроборонпром" було його учасником, господарського товариства, визначеного частиною першою статті 1 Закону України "Про особливості реформування підприємств оборонно-промислового комплексу державної форми власності", звернення про зняття арешту в порядку, передбаченому статтею 11 Закону України "Про особливості реформування підприємств оборонно-промислового комплексу державної форми власності".

Відповідно до ч. 5 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

За приписами ст.59 Закону України "Про виконавче провадження" особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. У разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець.

Таким чином, за змістом наведених положень Закону України "Про виконавче провадження", в судовому порядку може бути ухвалено рішення про зняття арешту з майна у випадку незавершеного виконавчого провадження або у випадку, коли особа вважає себе власником майна, на яке накладено арешт, та одночасно звертається з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Положеннями ст.59 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що до суду з позовом про зняття арешту з майна може звернутись не сторона виконавчого провадження, а інша особа, яка є власником, чи претендує на таке майно.

Таким чином, арешт майна, який не пов`язаний зі спором про право на це майно, а стосується порушень вимог виконавчого провадження з боку органів державної виконавчої служби, слід розглядати за правилами розділу VII ЦПК України.

Такий висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду, висловленій у постанові від 26.09.2019 у справі №607/3894/17.

Аналіз норм Закону України «Про виконавче провадження» щодо підстав накладення арешту на майно боржника та зняття такого арешту дає підстави дійти висновку, що арешт майна боржника є заходом звернення стягнення на майно боржника, який виконавець має право застосувати для забезпечення реального виконання виконавчого документа, що відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» підлягає примусовому виконанню.

Водночас, у разі повного виконання виконавчого документа та сплати витрат, пов`язаних з його примусовим виконанням, підстави для збереження чинності арешту майна боржника відсутні (постанова Верховного суду у від 13 липня 2022 року в справі № 2/0301/806/11).

Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно ст. 316, 317, 319 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

Статтею 321 ЦК України визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до положень ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження», арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 3 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» чітко визначено, що відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню.

Слід зазначити, що зміст і суть відповідного реєстру полягає у фіксуванні всієї історії правового статусу нерухомого майна і в даному випадку можливим способом захисту прав скаржника є зняття арешту за рішенням/ухвалою суду на підставі ч. 4 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», виконання якого полягає у несенні до реєстру запису про припинення відповідного обтяження.

Таким чином, ОСОБА_1 був стороною виконавчого провадження, під час здійснення якого на майно останньої як боржника було накладено арешт, який не був скасований після закінчення виконавчого провадження, ОСОБА_1 сплатив аліменти на утримання дочки до 18 років в повному обсязі, заборгованості зі сплати аліментів не має.

Аналіз норм Закону України «Про виконавче провадження» щодо підстав накладення арешту на майно боржника та зняття такого арешту дає підстави дійти висновку, що арешт майна боржника є заходом звернення стягнення на майно боржника, який виконавець має право застосувати для забезпечення реального виконання виконавчого документа, що відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» підлягає примусовому виконанню.

Водночас, у разі повного виконання виконавчого документа та сплати витрат, пов`язаних з його примусовим виконанням, підстави для збереження чинності арешту майна боржника відсутні (постанова Верховного суду у від 13 липня 2022 року в справі № 2/0301/806/11).

Суд бере до уваги, що статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Особи, які зазнають порушення права мирного володіння майном, відповідно до статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод повинні бути забезпечені можливістю ефективного засобу юридичного захисту в національному органі.

Суд враховує, що на даний час відкритих виконавчих проваджень щодо боржника немає, заборгованость зі сплати аліментів у боржника відсутня.

Вказані обставини свідчать про відсутність обґрунтованих підстав для продовження існування арешту майна боржника та про те, що права боржника на розпорядження належним йому майном залишаються необґрунтовано обмеженими.

Відповідно до частин першої, другої, третьої статті 451 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, у межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову у задоволенні скарги.

Суд враховує, що ОСОБА_1 аліменти на утримання дочки до 18 років виплачені в повному обсязі, заборгованості по виконавчим провадженням не має, а отже є всі підстави для зняття арешту з нерухомого майна боржника, оскільки із наведеними вище обставинами не може бути забезпечене реальне виконання рішення суду за відсутності виконавчого провадження.

За таких обставин, наявність нескасованого арешту майна боржника, за умови відсутності відкритого виконавчого провадження та майнових претензій з боку стягувача, а також за відсутності будь-яких відомостей стосовно рішення про стягнення виконавчого збору, є невиправданим втручанням у право особи на мирне володіння своїм майном, а тому суд з метою відновлення прав ОСОБА_1 , які не має можливості відновити державний виконавець, оскільки відсутні відкриті виконавчі провадження та достовірно не встановлено місце знаходження виконавчого провадження, в якому саме було накладено арешт, вважає за необхідне захистити його права шляхом зняття арешту з нерухомого майна.

При цьому суд вважає, що скарга в частині визнати неправомірною бездіяльність Берестинського відділу державної виконавчої служби у Берестинському районі Харківської області щодо не зняття арешту з майна боржника ОСОБА_1 не підлягає задоволенню, оскільки відповідно до ст. 59 ЗУ «Про виконавче провадження» в державного виконавця були відсутні законні підстави для самостійного зняття арешту в даному виконавчому провадженні, який може бути знятий за рішенням суду.

Керуючись ст. 450 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Скаргу ОСОБА_1 у виконавчому провадження на бездіяльність Берестинського відділу державної виконавчої служби у Берестинському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції та зняття арешту з нерухомого майна задовольнити частково.

Зняти арешт з нерухомого майна ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , що накладений постановою державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Красноградського РУЮ Харківської області Шуть Юлією Олександрівною від 14.06.2013 року про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження у виконавчому провадженні №25443024, а саме: з частини квартири за адресою: АДРЕСА_1 (номер запису про обтяження 1383362 (спеціальний розділ); дата державної реєстрації обтяження 20.06.2013).

В іншій частині задоволення скарги відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення в Харківський апеляційний суд.

Суддя