ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 539/3248/24 Номер провадження 22-з/814/136/25 Доповідач ап. інст. Обідіна О. І.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 серпня 2025 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: Обідіної О.І.,

суддів: Бутенко С.Б.. Карпушина Г.Л.,

за участю секретаря: ДороженкаР.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві, в режимі відеоконференції, заяву представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Хавхуна Івана Володимировича про роз`яснення постанови Полтавського апеляційного суду від 09 квітня 2025 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , треті особи: ОСОБА_6 , територіальний сервісний центр МВС №1242 регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Дніпропетровській області та територіальний сервісний центр МВС №5343 регіонального сервісного центру МВС в Полтавській області про визнання недійсним договору купівлі-продажу,-

В С Т А Н О В И Л А:

В провадженні Полтавського апеляційного суду перебувала вищевказана цивільна справа за апеляційною скаргою представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Хавхуна І.В. на рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 22 січня 2025 року.

Постановою Полтавського апеляційного суду від 09 квітня 2025 року апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Хавхуна Івана Володимировича залишено без задоволення, а рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 22 січня 2025 року про відмову в задоволенні позовних вимог залишено без змін.

29.04.2025 представник позивача ОСОБА_1 адвокат Хавхун І.В. звернувся із заявою про роз`яснення постанови Полтавського апеляційного суду від 09 квітня 2025 року.

Вимоги щодо роз`яснення ухваленого колегією суддів рішення вмотивовані неясністю правового обґрунтування, оскільки є незрозумілими мотиви відмови у задоволенні апеляційної скарги, а саме те, шо відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив з неналежного способу захисту цивільного права, який в даному випадку має бути пов`язаний з пред`явленням віндикаційного позову, тоді як в своїй постанові апеляційний суд, погоджуючись з відсутністю правових підстав для задоволення заявлених ОСОБА_1 вимог зазначив, що належне відновлення прав позивача як власника транспортного засобу, можливе за умови пред`явлення позову про відшкодування збитків.

При цьому, апеляційний суд зазначив, що користування спірним автомобілем ОСОБА_2 необхідно розглядати як правомірне, тобто на достатній правовій підставі, що само по собі виключає можливість застосування віндикації в порядку ст.388 ЦК України.

Разом з тим, апеляційний суд зазначив, що отримавши в користування автомобіль, відповідач ОСОБА_2 не мав правових підстав розпоряджатись останнім та відчужувати його у спосіб укладення тих чи інших правочинів, оскільки не являється титульним власником транспортного засобу.

У зв`язку із такими обставинами, апеляційний суд прийшов до висновків, що ОСОБА_1 має підстави для пред`явлення позову про відшкодування матеріальних збитків, що в такому випадку є ефективним способом захисту порушеного права.

Тобто, апеляційний суд у постанові від 09.04.2025 вказує на те, що колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції (який вказував у оскаржуваному рішенні від 22.01.2025 на те, що належним способом захисту порушеного права у даному випадку є звернення з віндикаційним позовом у відповідності до ст.387 ЦК України), при цьому апеляційний суд, обґрунтовуючи постанову, дійшов до висновку про те, що в даному випадку застосування віндикації є неможливим, посилаючись на те, що ефективним способом захисту в даному випадку буде пред`явлення позову про відшкодування матеріальних збитків.

З рішення суду першої інстанції та постанови суду апеляційної інстанції неможливо остаточно визначитись зі способом захисту, який мав би бути застосований позивачем у даному випадку. Чи то витребування майна із незаконного чужого володіння (як про то зазначав суд першої інстанції у рішенні від 22.01.2025), чи то відшкодування матеріальних збитків (як про то зазначив апеляційний суд у постанові від 09.04.2025).

Також незрозумілим залишається те, що суд апеляційної інстанції погодився із висновками суду першої інстанції, при цьому суд апеляційної інстанції виключає в даному випадку можливість застосування віндикації, на яку посилався суд першої інстанції, як на ефективний спосіб захисту порушеного права.

Одночасно апеляційний суд дійшовши висновку про те, що в даному випадку ефективним способом захисту порушеного права є пред`явлення позову про відшкодування матеріальних збитків, про те не зазначив до кого саме позивач мав би пред`являти такий позов згідно до викладених в позові обставин коли позивач передав у користування спірний автомобіль не ОСОБА_2 правомірність володіння якого встановлена, а ОСОБА_7 .

У зв`язку з чим в порядку роз`яснення судового рішення заявник просив визначитись остаточно із способом захисту порушеного права позивача та роз`яснити до кого саме з осіб, має бути пред`явлений позов про відшкодування матеріальних збитків.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, колегія суддів не вбачає підстав для роз`яснення судового рішення, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 271 ЦПК України за заявою учасників справи, державного виконавця, приватного виконавця суд роз`яснює судове рішення, яке набрало законної сили, не змінюючи змісту судового рішення. Подання заяви про роз`яснення судового рішення допускається, якщо судове рішення ще не виконане або не закінчився строк, протягом якого рішення може бути пред`явлене до примусового виконання.

В ухвалі Великої Палати Верховного Суду від 14 травня 2019 року в справі №904/2526/18 (провадження №12-272гс18) зазначено, що роз`яснення судового рішення - це засіб виправлення недоліків судового акту, який полягає в усуненні неясності судового документа. Тобто йдеться про викладення судового рішення у більш ясній і зрозумілій формі. Необхідність такого роз`яснення випливає з обставин неоднозначного розуміння рішення суду з метою його виконання. Здійснюючи роз`яснення судового рішення, суд викладає більш повно і зрозуміло ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не вносячи змін до рішення по суті і не торкаючись тих питань, які не були предметом судового розгляду. Якщо фактично порушується питання про зміну рішення, або про внесення до нього нових даних, або про роз`яснення мотивів прийняття рішення, або фактично про встановлення чи зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд відмовляє в роз`ясненні рішення.

В ухвалі Великої Палати Верховного Суду від 06 жовтня 2020 року в справі №233/3676/19 (провадження № 14-65цс20) вказано, що необхідність роз`яснення судового рішення може бути зумовлена його нечіткістю в резолютивній частині, коли воно є неясним та незрозумілим для осіб, стосовно яких воно ухвалене, або які будуть здійснювати його виконання. Тобто це стосується випадків, коли рішення містить положення, які викликають суперечки щодо його розуміння та під час його виконання. Отже, в ухвалі про роз`яснення судового рішення суд викладає більш повно та зрозуміло ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не змінюючи при цьому суті рішення і не торкаючись питань, які не були предметом судового розгляду. Водночас суд, роз`яснюючи рішення, не вносить зміни в існуюче рішення.

Виходячи із системного тлумачення положень чинного законодавства, рішення суду може бути роз`яснено у разі, якщо без такого роз`яснення його важко виконати, оскільки існує значна ймовірність неправильного його виконання внаслідок неясності резолютивної частини рішення. Тобто, роз`яснення рішення суду це засіб виправлення недоліків судового акту, який полягає в усуненні неясності судового акту і викладенні рішення суду у більш ясній і зрозумілій формі.

Отже, за змістом ст. 271 ЦПК України роз`яснення рішення - це більш повний, ясний, зрозумілий виклад тих пунктів рішення, які підлягають виконанню та розуміння яких викликає труднощі.

Діюче процесуальне законодавство визначає, що рішення суду повинно бути зрозумілим, яке полягає в тому, що його резолютивна частина не припускає кілька варіантів тлумачення. В силу зазначеної норми процесуального права, роз`яснення судового рішення зумовлено його нечіткістю, якщо воно є неясним та незрозумілим для осіб, щодо яких воно постановлене, так і тих, що будуть здійснювати його виконання.

Суть роз`яснення полягає в тому, що суд не повинен давати відповіді на нові та невирішені ним вимоги, він лише має роз`яснити положення постановленого ним рішення, які нечітко ним сформульовані, що позбавляє можливості його реалізації.

Представник позивача посилався у заяві, що суд апеляційної інстанції виключає в даному випадку можливість застосування віндикації, на яку посилався суд першої інстанції як на ефективний спосіб захисту порушеного права. Також апеляційний суд, дійшовши до висновку про те, що в даному випадку ефективним способом захисту порушеного права є пред`явлення позову про відшкодування матеріальних збитків, однак апеляційним судом не зазначено до кого саме позивач мав би пред`являти такий позов.

З наведеного необхідно зробити висновок, що заявником фактично ініційовано питання про роз`яснення мотивувальної частини прийнятого рішення, оскільки йому не зрозуміло з яких мотивів виходила судова колегія приймаючи останнє, вказуючи, що ефективним способом захисту права позивача буде позов про відшкодування шкоди.

Тобто, фактично йде мова про поставлення представник позивача питання про роз`яснення мотивів прийняття рішення, що не передбачено чинним процесуальним законодавством, а відтак в роз`ясненні судового рішення необхідно відмовити.

Крім того з точки зору чинного ЦПК України не є коректним сформоване представником позивача питання про необхідність в порядку роз`яснення судового рішення колегії суддів зазначити осіб, до яких позивач мав би право пред`явити позов про відшкодування матеріальних збитків, оскільки саме позивач наділений правом самостійно обирати спосіб захисту цивільного права та визначати предмет та підстави позову.

При цьому, положеннями ЦПК України закріплено можливість роз`яснення судового рішення в разі нечіткості та неоднозначності його резолютивної частини, що в свою чергу може викликати певні труднощі під час його примусового виконання з підстав неясності та незрозумілості для осіб, стосовно яких ухвалене судове рішення або які будуть здійснювати його виконання, тоді як в даній справі позивачу відмовлено в задоволенні заявлених вимог, а відтак і його виконання по справі буде відсутнім.

З огляду на те, що постанова Полтавського апеляційного суду від 09 квітня 2025 року викладена чітко та зрозуміло, не допускає кількох варіантів тлумачення, є вмотивованою та прийнята у межах повноважень суду апеляційної інстанції, не потребує виконання з підстав відмови в задоволенні позовних вимог, заява представника позивача про роз`яснення судового рішення задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 269, 381-384 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

В задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Хавхуна Івана Володимировича про роз`яснення постанови Полтавського апеляційного суду від 09 квітня 2025 року відмовити.

Ухвала набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді: О.І. Обідіна С.Б. Бутенко Г.Л. Карпушин