Справа № 1527/7603/12
Провадження №6/523/189/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" серпня 2025 р. м. Одеса

Пересипський районний суд м. Одеси, в складі:

головуючого судді Малиновського О.М.

за участю секретаря Березніченко В.Є.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду № 15, у місті Одеса, подання приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Бондарева Романа Володимировича, за участі боржника ОСОБА_1 , стягувача Товариства з обмеженою відповідальністю «Консалт Солюшенс», заінтересованої особи ОСОБА_2 про визначення частки майна боржника у спільній сумісній власності подружжя,

ВСТАНОВИВ

І . Зміст вимог та заперечень учасників справи.

Приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Бондарев Р.В. (далі за текстом виконавець Бондарев Р.В.) звернувся до суду з поданням в якому просить:

визначити, що частка майна боржника ОСОБА_1 у нерухомому майні квартирі АДРЕСА_1 , яким він володіє спільно зі своєю дружиною ОСОБА_2 , складає частку;

звернути стягнення на нерухоме майно боржника, ОСОБА_1 , право власності на яке не зареєстровано в установленому законом поряду, а саме на частину квартири АДРЕСА_1 .

Подання мотивовано тим, що на виконанні у виконавця Бондарева Р.В. перебуває виконавче провадження № 75965616 з примусового виконання виконавчого листа №1527/7603/12, виданого Суворовським районним судом м. Одеси 07.05.2021р. про стягнення в солідарному порядку з ОСОБА_1 , ОСОБА_3 на користь ПАТ «КБ «Надра» заборгованість в сумі 490 469,12грн. судові витрати по 1564,50грн. з кожного.

Під час проведення виконавчих дій виконавцем встановлено, що боржник ОСОБА_1 перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 з 27.11.2015р. Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно встановлено, що ОСОБА_2 під час перебування у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_1 придбала та зареєструвала на своє ім`я квартиру АДРЕСА_1 . На думку виконавця Бондарева Р.В. такі обставини вказують на те, що нерухоме майно є спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_4 , а як наслідок є підстави для звернення стягнення на належну боржнику ОСОБА_1 частку у вказаному майні. Іншого майна, належного ОСОБА_1 , на яке можна звернути стягнення, під час виконання рішення суду виконавцем не встановлено.

Наведені обставини стали підставою для звернення до суду.

ІІ. Клопотання та інші процесуальні рішення в справі.

Протоколом автоматичного розподілу судової справи між суддями подання розподіллено на головуючого - суддю Малиновського О.М.

Судом призначено розгляд справи у відкритому судовому засіданні за участі сторін.

Заперечень та/або пояснень на внесене до суду подання державного виконавця від стягувача, боржника та заінтересованої особи до суду не надходило.

ІІІ. Позиції сторін.

Приватний виконавець Бондарев Р.В. в судове засіданні не з`явився. Направив до суду заяву про підтримання подання та розгляду справи за його відсутність.

ТОВ «Консалт Солюшенс» не забезпечило участі свого представника у судовому засіданні. Про час та місце розгляду справи сповіщені належним чином через систему «Електронний суд».

ОСОБА_5 у судове засідання не з`явилася без поважних на те причин. Про час та місце розгляду справи направлялось повідомлення належним чином. Згідно поштового повідомлення, адресат за місцем своєї реєстрації відсутня, що вказує на вручення судової повістки належним чином (п.4 ч.8 ст.128 ЦПК).

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився без поважних на те причин. Про час та місце розгляду справи був сповіщений через його представника адвоката Домущі В.С., від якого до суду надійшло клопотання про відкладення розгляду справи. Заявлене клопотання залишено судом без задоволення, в наслідок того, що раніше розгляд справи відкладався за двома клопотаннями представника. Більш того, підстава відкладання розгляду справа неможливість особистої явки ОСОБА_1 в судове засідання є хибною та не заслуговує на увагу, з огляду на те, що адвокат Домущі В.С. є його представником у якого відсутні перешкоди для явки в судове засідання для висловлення правової позиції з приводу розгляду подання.

За таких обставин, неявка учасників справи не є перешкодою в розгляді справи.

ІV. Фактичні обставини встановлені судом.

Суд, дослідивши матеріали справи, встановивши факти та відповідні до них правовідносини, дійшов такого висновку.

Матеріалами справи встановлено, що на виконанні виконавця Бондарева Р.В. з 04.09.2024р. по теперішній час перебуває виконавче провадження № 75965616 з виконання виконавчого листа №1527/7603/12, виданого Суворовським районним судом м. Одеси 07.05.2021р. про стягнення в солідарному порядку з ОСОБА_1 , ОСОБА_3 на користь ПАТ «КБ «Надра» заборгованість в сумі 490 469,12грн. судові витрати по 1564,50грн. з кожного.

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 17.12.2020р. у справі № 1527/7603/12 замінено сторону стягувача з ПАТ «КБ «Надра» на ТОВ «Консалт Солюшенс».

З проведених виконавцем Бондаревим Р.В. виконавчих дій не встановлено належного боржнику ОСОБА_1 будь-якого рухомого, нерухомого майна, а так саме і грошових коштів, на які можна було б звернути стягнення в рахунок погашення заборгованості.

Водночас, виконавцем Бондаревим Р.В. на підставі повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб №9 від 09 квітня 2025р., встановлено, що між ОСОБА_1 та ОСОБА_6 27 листопада 2015р. зареєстрований шлюб, актовий запис від 27 листопада 2015р. № 3262.

За відомостями, отриманими з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно №421888154 від 09 квітня 2025р. на ім`я ОСОБА_5 зареєстроване нерухоме майно, а саме квартира АДРЕСА_1 .

Реєстрація квартири відбулася на підставі укладеного договору купівлі-продажу від 22 листопада 2018р., посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Чапським А.Е., реєстровий номер 4091.

V. Норми права, які підлягають застосуванню та мотиви суду, щодо аргументів наведених учасниками справи.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Згідно з частинами першою, другою статті 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

За приписами частини першої статті 5 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Згідно з частиною шостою статті 48 Закону України «Про виконавче провадження» стягнення на майно боржника звертається в розмірі та обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження, основної винагороди приватного виконавця. У разі якщо боржник володіє майном разом з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням виконавця.

Частиною першою статті 443 ЦПК України визначено, що питання про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами, вирішується судом за поданням державного чи приватного виконавця.

Питання про звернення стягнення на нерухоме майно боржника, право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку, під час виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішуються судом за поданням державного виконавця, приватного виконавця (частина 10 статті 440 ЦПК України).

Відповідно до статті 60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

За приписами частини першої статті 61 СК України об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Відповідно до частини першої статті 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Згідно частини першої, третьої статті 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.

Майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Отже, наведеними нормами права передбачено презумпцію віднесення придбаного під час шлюбу майна до спільної сумісної власності подружжя. Це означає, що ні дружина, ні чоловік не зобов`язані доводити наявність права спільної сумісної власності на майно, набуте у шлюбі, оскільки воно вважається таким, що належить подружжю.

Якщо майно придбано під час шлюбу, то реєстрація прав на нього (транспортний засіб, житловий будинок чи іншу нерухомість) лише на ім`я одного із подружжя не спростовує презумпцію належності його до спільної сумісної власності подружжя.

Заінтересована особа може довести, що майно придбане нею у шлюбі, але за її особисті кошти. У цьому разі презумпція права спільної сумісної власності на це майно буде спростована.

Якщо ж заява одного з подружжя про те, що річ була куплена на її особисті кошти, не буде належним чином підтверджена, презумпція права спільної сумісної власності подружжя залишиться непохитною.

Таким чином, тягар доказування у справах цієї категорії покладено на того із подружжя, хто заперечує проти визнання майна об`єктом спільної сумісної власності подружжя.

Статус спільної сумісної власності визначається такими чинниками, як час набуття майна та кошти, за які таке майно було набуте (джерело набуття).

Частиною першою статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).

Згідно з частиною першою статті 71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.

Отже, вирішуючи питання про визначення майна боржника ОСОБА_1 у спільному майні подружжя та визначаючи його частку у розмірі 1/2 частини в квартирі АДРЕСА_1 , суд, перевіривши статус вказаного нерухомого майна, вважає, що на нього поширюється принцип спільності майна подружжя ОСОБА_4 .

Такого висновку суд дійшов з того, що нерухоме майно у вигляді квартири було придбано ОСОБА_2 за договором купівлі-продажу, який був укладений під час зареєстрованого шлюбу з ОСОБА_1 , який, як чоловік надав згоду на її придбання (п.2.3 договору купівлі-продажу), таке майно не належить до особистої приватної власності одного із подружжя, а відтак на таке майно поширюється презумпція належності його до спільної сумісної власності подружжя.

Боржником ОСОБА_1 та заінтересованою особою ОСОБА_2 не спростована належними та допустимими доказами презумпція спільності майна подружжя під час розгляду даної справи, а так саме і наявність спору між ними з приводу вказаної квартири.

З огляду на викладене суд дійшов висновку, що подання виконавця Бондарева Р.В. є ґрунтованим, підтверджено належними та допустимими доказами, а відтак підлягає задоволенню у повному обсязі.

VІ. Судові витрати.

При вирішені питання про визначення частки майна боржника у спільній сумісній власності подружжя стягнення судового збору не передбачено.

Керуючись ст.ст.12,13,76,141,259,263-265,268,279,443 ЦПК України,

ВИРІШИВ

Подання приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Бондарева Романа Володимировича задовольнити.

Визначити, що частка майна боржника ОСОБА_1 у нерухомому майні квартирі АДРЕСА_1 , яким він володіє спільно зі своєю дружиною ОСОБА_2 , складає частку

Звернути стягнення на нерухоме майно боржника, ОСОБА_1 , право власності на яке не зареєстровано в установленому законом поряду, а саме на частину квартири АДРЕСА_1 .

Найменування сторін:

Боржник: ОСОБА_1 , рнокпп: НОМЕР_1 , зареєстрований: АДРЕСА_2 .

Стягувач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Консалт Солюшенс», код ЄДРПОУ №42251700, місцезнаходження, м. Одеса, вул. Пушкінська, буд.36, офіс 308.

Заінтересована особа: ОСОБА_2 , рнокпп: НОМЕР_2 , зареєстрована: АДРЕСА_3 .

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 15-денний строк з дня складення повної ухвали суду.

Повну ухвалу суду складено та підписано 20 серпня 2025р.

Суддя