Провадження №2/523/1941/25
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" серпня 2025 р. м.Одеса

Пересипський районний суд м. Одеси, в складі:

головуючого судді Малиновського О.М.

за участю секретаря Березніченко В.Є.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду № 15, у місті Одеса, в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ

АТ «Універсал Банк» звернулось до суду з позовом в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за Договором про надання банківських послуг «Monobank» від 15.12.2019р. у розмірі заборгованість за кредитом (тілом кредиту) 118 998,49 грн.

Позов мотивований тим, що у жовтні 2017 року АТ «Універсал Банк» запустило новий проект Monobank, у рамках якого відкриваються поточні рахунки клієнтам (фізичним особам), спеціальним платіжним засобом яких є платіжні картки Monobank. Після перевірки кредитної історії на платіжних картках monobank за заявою клієнтів встановлюється кредитний ліміт. Згідно із п. 1 Розділу 1 «Терміни та визначення» Умов і правил обслуговування фізичних мобільний додаток - сервіс Банку, що дозволяє надавати Клієнтові банківські послуги смартфон за допомогою мобільного додатку. Згідно із п.2.1. Розділу 2 «Основні положення» Умов і правил обслуговування фізичних осіб, банк відкриває клієнту поточний рахунок, операції за яким здійснюються з використанням Платіжної картки та/або мобільного додатка, випускає та надає клієнту у користування Платіжну картку, а також забезпечує здійснення розрахунків за операціями, здійсненими з використанням Платіжної картки та/або мобільного додатка, згідно умов Договору в тому числі, платіжної системи МаsterCard, та відповідно до вимог чинного законодавства України, в тому числі нормативно-правових актів Національного Банку України. Згідно із п. 2.2. Розділу 2 «Основні положення» Умов і правил обслуговування фізичних осіб, відповідно до статті 628 Цивільного кодексу України Договір, що укладається між Банком та клієнтом є змішаним договором, в якому містяться елементи різних договорів, в тому числі але не виключно: договору банківського рахунка; договору про споживчий кредит.

15.12.2019р. ОСОБА_1 звернулася до Банку з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала анкету-заяву до Договору про надання банківських послуг. Положенням Анкети-заяви, проставлянням власноруч свого підпису під цією Анкетою-заявою, Клієнт погодилася з тим, що ця анкета-заява разом з умовами і правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту складають Договір, укладання якого Клієнт підтверджує і зобов`язується виконувати його умови. Підписанням цього Договору Клієнт підтвердила, що ознайомлена з умовами і правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту (згідно вимог діючого законодавства) та отримала примірники у мобільному додатку, що вони їй зрозумілі та не потребують додаткового тлумачення. Втім, отримавши кредитні грошові кошти відповідач неналежним чином виконала умови договору, внаслідок чого у неї виникла заборгованість в розмірі суми зазначеної вище. Наведені обставини стали підставою для звернення до суду.

Ухвалою судді Суворовського районного суду м. Одеси Дяченко В.Г. від 08.07.2024р. відкрито провадження у справі з призначення розгляду справи за правилами загального позовного провадження.

Внаслідок звільнення судді ОСОБА_2 у відставку, протоколом автоматичного розподілу справ між суддями від 17.04.2025р. справу розподілено на головуючого суддю Малиновського О.М.

Ухвалою судді Суворовського районного суду м. Одеси від 23.04.2025р. справа прийнята до провадження з призначенням розгляду справи за участю сторін.

Представник позивача в судове засідання не з`явився. В позовній заяві просить розглянути справу за його відсутності.

Від представника відповідача адвоката Берзіня С.Л. до суду надійшов відзив на позовні вимоги в яких він просить відмовити у задоволенні позовних вимог з таких підстав:

позивачем не довів належними та допустимим доказами наявність кредитних відносин з відповідачем та заборгованості оскільки наданий позивачем розрахунок боргу є неналежним доказом;

позивачем не доведений факт укладання кредитного договору, досягнення сторонами домовленості про сплату відповідачем відсотків у будь-якому розмірі, встановлення конкретного кредитного ліміту.

Представник позивача направив до суду відповідь на відзив в якому вказує на безпідставні заперечення відповідача. Вважає, що посилання відповідача на постанову ВП ВС у справі № 342/180/17, оскілки правовідносини у цій справі та у справі, яка була предметом розгляду в Верховному Суді є різними.

Представник позивача направив до суду заяву в якій просить провести розгляд справи за його відсутності.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася. Її представник направив заяву про розгляд справи за їх відсутності.

Неявка сторін по справі не перешкоджає розгляду справи.

Суд, дослідивши матеріли справи, встановивши факти та відповідні до них правовідносини, прийшов до наступного висновку.

Так, матеріалами справи встановлено, що 15.12.2019р. ОСОБА_1 підписано Анкету-заяву до Договору про надання банківських послуг, за умовами якої клієнт просила відкрити поточний рахунок у гривні на її ім`я № НОМЕР_1 та встановити кредитний ліміт визначеного у мобільному додатку, відповідно до умов Договору та наданих нижче умов, із наданням спеціального платіжного засобу платіжної картки № 537541ххххххх3994.

Згідно положень ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства, а сам договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст.ст.628,629 ЦК України).

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору, до яких закон відносить умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду ( ч.1 ст.638 ЦК України).

Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною (ч.2 ст.638 ЦК України).

За правилом ч.1 ст.205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі.

Відповідно до положень ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у тому числі електронних, а також якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку (ч.1). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів (ч.3).

Аналізуючи викладене, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст.ст.205, 207 ЦК України). Такі висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19.

Згідно ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію», згідно ст.3 якого електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до ч.3 ст.11 цього Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч.4 ст.11 Закону).

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (ч.5 ст.11 Закону).

Згідно із ч.6 ст.11 Закону відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

За правилом ч.8 ст.11 Закону у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Положеннями ст.12 цього Закону визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Вирішуючи спір, суд звертає увагу, що особливістю проекту «monobank» є укладення договорів в електронній формі відповідно до розміщених на сайті банку Умов обслуговування рахунків фізичної особи та здійснення банківського обслуговування дистанційно без відділень.

З матеріалів справи слідує, що відповідач з метою отримання банківських послуг на офіційному веб-сайті АТ «Універсал Банк» заповнила та особисто підписала анкету-заяву до договору про надання банківських послуг, зазначивши у заяві, що вона виконала ідентифікацію та верифікацію, як клієнт.

Анкета-заява містить докладну інформацію щодо особи ОСОБА_1 , зокрема дату народження, індивідуальний податковий номер, серію, номер паспорта і дату його видачі, адресу проживання, номер мобільного телефону, а також соціальний статус джерело та розмір доходу. В анкеті-заяві містяться відповідні сторінки паспорта ОСОБА_1 .

У анкеті-заяві ОСОБА_1 просила відкрити поточний рахунок № НОМЕР_2 у гривні на її ім`я та встановити кредитний ліміт на суму, вказану у мобільному додатку.

В пункті 3 Анкети-заяви ОСОБА_1 підтвердила, що підписанням цього Договору вона підтверджує, що ознайомлена з Умовами і правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту (згідно вимог чинного законодавства) та отримала їх примірники у мобільному додатку. Окрім того, в цьому ж пунктів Анкети-заяви відповідач беззастережно погодилася з тим, що Банк має право на свій розсуд в односторонньому порядку зменшувати або збільшувати розмір дозволеного кредитного ліміту.

У анкеті-заяві також міститься згода, що ця анкета-заява разом з Умовами і правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту, з якими вона ознайомлена, складають договір про надання банківських послуг, укладання якого він підтверджує і зобов`язується виконувати умови вказаного договору.

У пункті 6 анкети-заяви ОСОБА_1 вказала, що просить вважати наведений у анкеті-заяві зразок її власноручного підпису або його аналоги, а також електронний цифровий підпис, обов`язковими. У цьому ж п.6 анкети-заяви відповідач засвідчила генерацію ключової пари (027be8a56a500355d2d9efdbbf45ba770ea738fa2a956777ef40f9bc62594e1836) з особистим ключем та відповідним йому відкритим ключем у вигляді послідовності ряду цифр, який буде використовуватися для накладання електронного цифрового підпису у мобільному додатку з метою засвідчення його дій згідно договору. Відповідач підтвердила в анкеті-заяві, що усі наступні правочини, у тому числі підписання договорів, угод, листів, повідомлень можуть вчинятися нею та банком з використанням електронного цифрового підпису, а усе листування щодо цього договору здійснювати через мобільний додаток або через інші дистанційні канали.

Окрім того, на підтвердження своїх вимог позивачем надано Умови обслуговування рахунків фізичної особи з додатками у вигляді Тарифів, які містять інформацію про їх підписання електронним цифровим підписом обома сторонами договору.

Наведене у свою чергу свідчить про належне укладення кредитного договору, в тому числі погодження Умов обслуговування рахунків фізичної особи з додатками, шляхом проставляння електронного цифрового підпису сторін.

Так у постанові Верховного Суду від 16 грудня 2020 року у справі № 561/77/19, скасовуючи судові рішення про відмову у позові та ухвалюючи нове про стягнення боргу за кредитним договором, Верховний Суд зазначив, що матеріали справи містять достатньо доказів, з яких вбачається, що між сторонами був укладений кредитний договір в електронній формі, умови якого позивачем були виконані, однак відповідач у передбачений договором строк кредит не повернув.

Такі ж висновки щодо правомірності укладання сторонами кредитного договору в електронній формі та його відповідність вимогам закону, в тому числі Закону України «Про електронну комерцію», містять постанови Верховного Суду від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19 та від 10 червня 2021 року у справі № 234/7159/20.

З огляду на наведене, твердження відповідача про відсутність її ознайомлення з Умовами і правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту, про відсутність повідомлення про сукупну вартість кредиту, умови кредитування є безпідставними та спростовуються накладеним у застосунку «Monobank» ОСОБА_1 електронним цифровим підписом про згоду з Умовами і правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту (без накладення якого проведення будь-яких операцій є неможливим, в тому числі отримання кредиту).

У вищевказаних документах містяться всі істотні умови договору, у тому числі умови про процентну ставку, пеню, штрафи, умови та строк повернення кредиту згідно із ст.12 Закону України Про споживче кредитування.

Також є хибними та такими, що не заслуговують на увагу посилання відповідача на застосування правових позицій, вказаних у постанові ВП ВС у справі № 342/180/17, так як правовідносини у цій справі та у справі, яка перебувала на розгляду у ВП ВС не є подібними, зокрема у вказаній відповідачем справі договір кредиту був укладений між Банком та позичальником у письмовій формі, натомість у цій справі договір було укладено з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем в електронній формі.

Як вбачається із розрахунку заборгованості, доданого позивачем до відзиву на позовну заяву, відповідач у період з 15.12.2019р. активно використовувала кредитні кошти, сплачувала відсотки за наданим кредитом, втім, допустила заборгованість по кредитному договору у вигляді боргу за тілом по кредиту у розмірі 118 998,49грн.

При цьому, згідно представленої позивачем інформації, станом на 15.12.2019р. первісний встановлений кредитний ліміт відповідачу складав 30 000,00грн., з 02.03.2020р. збільшений до 40000,00грн., з 29.05.2020р. до 70 000,00грн., з 25.02.2022р. до 44 459,00грн.

Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно вказаної норми Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Відповідно до п. 5, 30, 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління НБУ від 04 липня 2018 року № 75 бухгалтерський облік ведеться безперервно з часу реєстрації банку до його ліквідації. Банк самостійно визначає систему організації операційної діяльності залежно від його структури, обсягів та видів банківських операцій, кількості працюючих, розвитку інформаційних технологій. Банк самостійно розробляє технології здійснення банківських операцій. Оброблення інформації про операції та її зберігання мають виконуватися на серверах та/або іншій комп`ютерній техніці, які/яка повинні/а фізично розташовуватися на території України, за винятком збереження резервних копій, захищених із використанням відповідних засобів технічного та/або криптографічного захисту, а виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.

При цьому згідно пункту 3 вказаного Положення клієнтські рахунки це особові рахунки, за якими обліковуються кошти клієнтів банку. До клієнтських рахунків належать кореспондентські, поточні, вкладні (депозитні) рахунки, рахунки умовного зберігання.

Після направлення відповідачем відзиву на позовну заяву Банком було надано виписку по рахунку відповідача (рух коштів по карті).

Відтак, суд приходить до висновку про необхідності врахування зазначених доказів, які свідчать про користування ОСОБА_1 кредитними коштами, оскільки відповідачем вказана обставина не спростована.

Як убачається з наданого позивачем розрахунку заборгованості, ОСОБА_1 користувалася отриманою кредитною карткою та частково погашала утворену заборгованість, що у свою чергу свідчить про отримання останньою кредитної картки з первісним кредитним лімітом у розмірі 30 000,00 грн. з подальшим його збільшенням. Більш того, з вказаного руху коштів убачається, що відповідачем була оформлена 31 заява послуги «Транзакція в розстрочку» на загальну суму 201298,87 грн. Розстрочка - послуга, за якою Банк надає Клієнту Кредит з метою придбання Товару на строк, визначений у Заяві, а Клієнт зобов`язується повернути суму Кредиту та сплатити Комісію за надання фінансового інструменту і відсотки у складі Щомісячних платежів.

Відповідно до ст.80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно із ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З урахуванням наданого АТ Універсал Банк розрахунку заборгованості за договором про надання банківських послуг Monobank , а також виписки по руху коштів по картці станом на 09.05.2024р., суд вважає, що стягненню підлягає заборгованість по тілу кредиту за договором про надання банківських послуг Monobank від 15.12.2019року, яка станом на 09.05.2024року складає 118 998,49грн.

Отже, встановлені судом обставини під час розгляду справи та наведені у цьому рішенні, підтверджують факт звернення ОСОБА_1 до позивача 15.12.2019р., підписання анкети-заяви та ознайомлення з істотними умовами кредитного договору, отримання нею платіжного засобу платіжної картки та кредитних коштів, що у свою чергу свідчить про виникнення між сторонами прав і обов`язків, які ґрунтуються на кредитних правовідносинах, врегульованих параграфом 2 глави 71 ЦК України «Кредит» і спростовують висновки суду про недоведеність даних обставин.

При цьому, суд вважає за необхідне зазначити, що відповідач, заперечуючи проти позовних вимог не надав жодного належного та допустимого доказу на спростування вищенаведених обставин, на які посилається АТ «Універсал Банк», як на підставу своїх вимог про стягнення заборгованості, надавши, в свою чергу, на підтвердження цих обставин належні, допустимі та достовірні докази.

Зважаючи на викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги АТ «Універсал Банк» є обґрунтованими, доведеними а відтак підлягають задоволенню.

Згідно ст.141 ЦПК України, пропорційно задоволеним позовним вимогам з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір в розмірі 3028,00грн.

Керуючись ст.ст.12,13,76,259,263-265,268, 279 ЦПК України,

ВИРІШИВ

Позов Акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити у повному обсязі.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Універсал Банк» заборгованість за кредитним договором в розмірі 118998,49грн., судовий збір в розмірі 3028,00грн.

Учасники справи:

Позивач: Акціонерне товариство «Універсал Банк», , місцезнаходження: м. Київ, вул. Автозаводська, 54/19;

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , рнокпп: НОМЕР_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-ти денний строк з дня складання повного рішення суду.

Повне рішення суду складено 18 серпня 2025р.

Суддя