Cправа № 570/6044/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14.08.2025 року

Корецький районний суд Рівненської області

у складі: головуючого судді Загородько Н.А.

секретар судових засідань Миколайчук М.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Корець цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики за письмовою розпискою,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом, зазначаючи, що 21 травня 2019 року надав позику ОСОБА_3 грошові кошти в сумі 200 000 доларів США на умовах розписки і ОСОБА_3 зобов`язався повернути позику до 21 травня 2021 року. У визначений строк відповідач свого зобов`язання за договором позики не виконав, борг не повернув і не повертає його до цього часу. Тому позивач просить задовольнити його вимоги повністю і стягнути із відповідача борг за розпискою в загальному розмірі 200 000 доларів США, що еквівалетно 8 257 200 грн. за курсом гривні до долара США, встановленого НБУ станом на день подання позову, а також стягнути судові витрати.

Ухвалою суду від 19 лютого 2025 року відкрито провадження у вказаній справі та призначено її до судового розгляду в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 19 лютого 2025 року здійснено забезпечення позову. Постановою Рівненського апеляційного суду від 13 травня 2025 року ухвалу Корецького районного суду Рівненської області залишено без змін.

Ухвалою суду від 19 червня 2025 року закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду.

Представник позивача адвокат Долженко Д.О. в судове засідання не з`явився, у поданому до суду клопотанні просив проводити розгляд справи за його відсутністіь, позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача адвокат Авдєєнко В.В. в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, в якій вказав, що ОСОБА_2 позов визнає повністю в сумі 200 000 доларів США.

Дослідивши письмові матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, оцінивши докази окремо та в їх сукупності, дійшов таких висновків.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно зі ст. 1047 ЦК договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми.

На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

21 травня 2019 року відповідач ОСОБА_2 склав розписку про отримання в позику у ОСОБА_1 грошових коштів в сумі 200 000 доларів США і зобов`язався повернути позику до 21 травня 2021 року.

Отже, сторонами дотримано вимог закону щодо форми та умов договору позики, визначених у ст. 1047 ЦК України.

Спеціального порядку визначення суми, яка підлягає сплаті у гривнях, сторони в укладеному ними договорі не погодили.

Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

ОСОБА_1 свої зобов`язання за договором позики виконав та передав ОСОБА_2 грошові кошти у розмірі 200 000 доларів США, на що вказує останній у своїй розписці.

Відповідач борг в сумі 200 000 доларів США у визначені договором строки - до 21 травня 2021 року і на час звернення позивача із позовом до суду не повернув.

Відповідно до ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Згідно зі статтею 99 Конституції України грошовою одиницею України є гривня. Водночас Основний Закон не встановлює заборони щодо можливості використання на території України грошових одиниць іноземних держав.

Відповідно до вимог статті 192 ЦК України гривня є законним платіжним засобом на території України. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом.

За змістом статті 524 ЦК України грошовим визнається зобов`язання, виражене у грошовій одиниці України - гривні, проте в договорі сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті.

Відповідно до частини другої статті 533 ЦК України, якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, то сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Одним із елементів належного виконання зобов`язання є його виконання у валюті, погодженій сторонами.

Згідно позиції Верховного суду в постанові № 500/5194/16-ц посилання позивача на те, що сума, яка підлягає сплаті у гривнях, визначається на день подання позову, не ґрунтується на нормах матеріального права. Оскільки із часу звернення до суду з позовом або із часу ухвалення судового рішення та до часу його виконання проходить достатньо тривалий період часу, а права позивача від знецінення національної валюти внаслідок інфляції за вказаний період не можуть бути захищені нарахуванням інфляційних втрат, Касаційний цивільний суд у складі Верховного Суду вважає, що наявні підстави для відступу від висновку, викладеного в постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 07 квітня 2018 року у справі № 916/1435/17, адже в розумінні частини другої статті 533 ЦК України днем платежу в цьому випадку є дата виконання судового рішення, тому і сума, що підлягає сплаті у гривнях, повинна визначатися за офіційним курсом відповідної валюти на день виконання судового рішення, а не на день подання позову.

Натомість стягнення заборгованості у сумі, еквівалентній 200 000 доларів США за курсом Національного банку України на день виконання рішення, повною мірою відповідатиме приписам ч.2 ст. 533 ЦК України.

На користь цього висновку свідчить і те, що Велика Палата Верховного Суду вже висновувала, що зазначення судом у своєму рішенні двох грошових сум, які підлягають стягненню з боржника, вносить двозначність у розуміння суті обов`язку боржника, згідно постанови Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року в справі №761/12665/14).

Водночас при стягненні судом заборгованості в еквіваленті іноземної валюти за курсом Національного банку України на день виконання рішення в судовому рішенні зазначається лише одна сума боргу (в іноземній валюті), а сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається державним / приватним виконавцем на момент здійснення боржником платежу в ході виконання судового рішення.

А тому, з урахуванням визнання позову відповідачем, суд вважає за необхідне позов задоволити та стягнути з відповідача на користь позивача суму боргу за письмовою розпискою в розмірі еквівалентній 200 000 (двісті тисяч) доларів США за курсом НБУ на день виконання рішення.

Згідно ч.1, ч.2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог; у разі задоволення позову - на відповідача.

У зв`язку з чим з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 605 грн. 60 коп. за подання позову заяви про забезпечення позову та судовий збір в розмірі 15 140 грн. за подання позову.

Відповідно до ч.7 ст.158 ЦПК України заходи забезпечення позову, накладені ухвалою Корецького районного суду Рівненської області від 19 лютого 2025 року продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 12, 13, 76-82, 158, 259, 263-268, 354 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики за письмовою розпискою - задовольнити.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму боргу за письмовою розпискою в розмірі еквівалентній 200 000 (двісті тисяч) доларів США за курсом НБУ на день виконання рішення.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 сплачений ним судовий збір в розмірі 15 140 (п`ятнадцять тисяч сто сорок) гривень, а також судовий збір в сумі 605 (шістсот п`ять) грн. 60 коп.

Заходи забезпечення позову, накладені ухвалою Корецького районного суду Рівненської області від 19 лютого 2025 року діють протягом 90 (дев`яноста) днів з дня набрання рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Рішення може бути оскаржене позивачем до Рівненського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники справи:

позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ;

відповідач: ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_2 .

Суддя: Н.А. Загородько