Справа № 496/2685/25
Провадження № 2/496/2246/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 серпня 2025 року м. Біляївка

Біляївський районний суд Одеської області у складі:

головуючої судді Шаньшиної М.В.,

при секретар Ткаченко В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Біляївка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Біляївської міської ради Одеського району Одеської області, Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Злагода Садова» про визнання права власності на нерухоме майно,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулась до суду з зазначеним позовом, в якому просила суд визнати за мною право власності на квартиру загальною площею 60,8 кв. м., та житловою площею 35,8 кв. м., розташовану за адресою: АДРЕСА_1 .

Свій позов позивач мотивувала тим, що позивач з моменту свого народження разом зі своєю мамою, ОСОБА_2 , проживала за адресою: АДРЕСА_1 , якій вищезазначена квартира була виділена для проживання, як співробітниці водоочисної станції «Дністер», оскільки вона у період з 1975 року по 1991 року працювала хлоратором на станцій. Однак, жодного документу, який би підтверджував право матері на квартиру не зберіглося, що унеможливлює оформити квартиру у власність шляхом приватизації державного (комунального) житлового фонду. Крім того, у 2019 році мати переїхала проживати за адресою: АДРЕСА_2 , у зв`язку з чим була знята з реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , де вона була прописана з 4 грудня 1981 року. Балансоутримувачем (власником) житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , до 2016 року була Біляївська міська рада Одеської області, але рішенням ради від 24 листопада 2016 року № 234-15/VII «Про передачу багатоквартирного будинку на баланс (у власність, управління) об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Злагода-Садова» вищезазначений житловий будинок було передано на баланс ОСББ «Злагода-Садова». З метою встановлення можливих власників вищезазначеної квартири, позивач звернулась до Центру надання адміністративних послуг Біляївської міської ради Одеського району Одеської області та отримала інформаційну довідку № 417683227 від 13 березня 2025 року, станом на день її отримання, відсутня будь-яка інформація про зареєстроване право власності за вищезазначеною адресою в Державному реєстрі речових прав а нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно. 01.04.2025 року позивачем було виготовлено технічний паспорт на вищезазначену квартиру на своє ім`я, з якого вбачається, що квартира має загальну площу 60,87 кв. м., житлову площу 35,8 кв. м., (без будь-якої реконструкції). Однак це не допомогло у вирішення питання визначення власника майна, оскільки технічний паспорт не є правовстановлюючим документом, а лише підтверджує технічні характеристики нерухомого майна. Враховуючи всі вищенаведені обставини позивач вважає, що нею були здійснені всі можливості з`ясування реального власника спірного домоволодіння, однак жодна з них не досягла успіху. Зараз складно з`ясувати на яких правах мати користувалася квартирою, оскільки позивач там проживає від народження і до теперішнього часу і ніколи не замислювалася про наявність або відсутність правовстановлюючих документів на житло.

Таким чином з 1982 року і по теперішній час позивач постійно проживає в квартирі, розташованій за адресою: АДРЕСА_1 . Протягом всього часу користуванням житлом, позивач підтримує його в належному стані, ремонтую його, підтримую чистоту і порядок, оплачую комунальні послуги, приймаю участь в благоустрої прибудинкової території тощо.

У зв`язку з відсутністю зареєстрованого права власності та будь-яких правовстановлюючих документів на спірне домоволодіння, позивач на сьогоднішній день не має іншої можливості оформити за собою право власності на будинок, крім як звернутись до суду з даною позовною заявою. Позивач вважає, що користуючись квартирою більше 40 років, вона має право оформити її у власність на підставі набувальної давності, у зв`язку з чим позивач звернулась до суду з вказаною позовною заявою.

Представник позивача в судове засідання не з`явилась, надавши до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій зазначила, що позов підтримує та просить задовольнити.

Від Біляївської міської ради Одеського району Одеської області надійшла заява про розгляд справи у відсутність їх представника, в якій зазначила, що проти задоволення позовної заяви позивача не заперечує.

Від голови об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Злагода Садова» надійшла також заява про розгляд справи за їх відсутності, в якій зазначили, що не заперечують проти задоволення позовних вимог.

Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Судом на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши надані матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 є донькою ОСОБА_4 та ОСОБА_2 , що підтверджується копією повторно виданого свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Біляївського району Одеської області, актовий запис №55 від 11 березня 1982 року.

Відповідно до копії свідоцтва про одруження серії НОМЕР_2 ОСОБА_5 уклала шлюб з ОСОБА_6 , зареєстрований 23.06.1998 року відділом реєстрації актів громадського стану Біляївського району Одеської області, актовий запис №33. Після одруження ОСОБА_5 змінила прізвище на « ОСОБА_7 ».

Між ОСББ «Злагода Садова» в особі голови правління Долготер О.С. та ОСОБА_1 було укладено договір №1 про прийняття участі в витратах на утримання будинку та прибудинкової території та вивіз ТПВ від 01.03.2017 року.

Рішенням про передачу багатоквартирного будинку на баланс (у власність, управління) об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Злагода Садова» від 24.11.2016 року №234-15/VII багатоквартирний будинок за адресою: АДРЕСА_3 було передано на баланс (у власність, управління) ОСББ «Злагода Садова».

Копією трудової книжки ОСОБА_2 серії НОМЕР_3 встановлено, що з 1975 року по 1991 рік працювала на водопровідній станції «Дністер».

Відповідно до акту від 14.03.2025 року складеного депутатом Біляївської міської ради Бондаренко Р.В. у присутності жителів м. Біляївка, встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , постійно проживає за адресою: АДРЕСА_1 з дня народження та по теперішній час. ОСОБА_1 здійснює постійний догляд за помешкання, проводить вчасно ремонти, підтримує чистоту та порядок, приймає участь в благоустрою прибудинкової території.

Відповідно до ч. 4 ст. 41Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого майнового права та інтересу, шляхом визнання права.

Стаття 328 ЦК України визначає, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом.

Частиною 1 ст. 334 ЦК України передбачено, що право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом.

Також, враховуючи положення статей 16, 344, 396 ЦК України, до набуття права власності на майно за набувальною давністю особа, яка володіє майном, має право на захист свого володіння від третіх осіб, які не є власниками майна і не мають прав на володіння цим майном в силу іншої передбаченої законом чи договором підстави. Таким чином, давнісний володілець має право на захист свого володіння відповідно до вимог статей 387, 391 ЦК України.

Відповідно до ч.1 ст.344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Набуття права власності на земельну ділянку за набувальною давністю регулюється законом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації.

Частиною четвертою ст.344 ЦК України встановлено, що право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.

Відповідно до постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 07.02.2014 №5 при вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред`явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (ч.3 ст. 344 ЦК). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (ч.2 ст. 344 ЦК).

Також, згідно ст.397 ЦК України, володільцем чужого майна є особа, яка фактично тримає його у себе. Право володіння чужим майном може належати одночасно двом або більше особам. Фактичне володіння майном вважається правомірним, якщо інше не випливає із закону або не встановлено рішенням суду.

За змістом статей 12, 13, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених фізичними або юридичними особами вимог і на підставі наданих ними доказів. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно зі статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Аналізуючи вищевикладені доводи, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог ОСОБА_1 про визнання права власності на нерухоме майно.

Враховуючи викладене та керуючись ст. ст. 15, 16, 328, 334, 344, 328, 334, 392, 397 ЦК України, ст. ст. 12, 13, 81, 89, 211, 247, 258, 259, 263, 268 352, 354 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Біляївської міської ради Одеського району Одеської області, Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Злагода Садова» про визнання права власності на нерухоме майно задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (РНОКПП: НОМЕР_4 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ) право власності на квартиру загальною площею 60,8 кв.м. та житловою площею 35,8 кв.м., розташовану за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення суду може бути оскаржено протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Одеського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя М.В. Шаньшина