Роздільнянський районний суд Одеської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 511/2241/25

Номер провадження: 2/511/1039/25

20 серпня 2025 року Роздільнянський районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді - Ільяшук А. В.,

секретаря судового засідання Чернеги А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Роздільна Одеської області, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

ВСТАНОВИВ:

До Роздільнянського районного суду Одеської області надійшла позовна заява через підсистему ЄСІТС «Електронний суд», згідно з якою представник позивача адвокат Ігнатов Дмитро Іванович просив розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований 22 грудня 2020 року відділом № 1 міжрайонного управління РАЦС по міським округам Люберці, Литкаріно і Котельники Головного управління РАЦС Московської області, актовий запис №7.

Стислий виклад позиції позивача.

22 грудня 2020 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було зареєстровано шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 , яке видано відділом № 1 Міжрайонного управління РАЦС по міським округам Люберці, Литкаріно і Котельники Головного управління РАЦС Московської області (актовий запис №7).

Водночас наразі сторони проживають окремо, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам.

Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають, однак не досягли взаємної згоди щодо розлучення.

Стислий виклад позиції відповідачки.

Представник відповідачки адвокат Гончаренко Антон Юрійович подав заяву про розгляд справи без участі відповідачки, зазначивши, що вона визнає позовні вимоги в повному обсязі та не заперечує проти розірвання шлюбу.

Заяви.

Представник позивача адвокат Ігнатов Дмитро Іванович надіслав заяву про розгляд справи без участі сторони позивача, зазначивши, що судові витрати просить покласти на відповідачку.

Процесуальні дії у справі.

17 липня 2025 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін по справі.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

22 грудня 2020 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було зареєстровано шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 , яке видано відділом № 1 Міжрайонного управління РАЦС по міським округам Люберці, Литкаріно і Котельники Головного управління РАЦС Московської області (актовий запис №7).

Разом із тим, як вбачається із змісту позовної заяви та з`ясовано судом в ході розгляду справи, подальше збереження шлюбу суперечить інтересам сторін.

Водночас статтями 12, 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, та норми права, які застосував суд, мотиви їх застосування.

Відповідно до частини 1 статті 58 Закон України «Про міжнародне приватне право» шлюб між громадянами України, шлюб між громадянином України та іноземцем, шлюб між громадянином України та особою без громадянства, що укладений за межами України відповідно до права іноземної держави, є дійсним в Україні за умови додержання щодо громадянина України вимог Сімейного кодексу України щодо підстав недійсності шлюбу.

Відповідно до частини 4 статті 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

При перевірці законності підстав для ухвалення судового рішення у порядку статті 206 207 ЦПК України, судом встановлено, що згідно положень статті 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом.

Відповідно до диспозиції статті 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя.

Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Відповідно до пункту 10 Постанови Пленуму Верховного суду України 21.12.2007 №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей.

Верховний Суд в постанові від 3 грудня 2020 року (справа № 456/848/16) зазначив, що суд не може примушувати дружину та чоловіка проживати разом, цікавитися обставинами їх приватного життя, вимагати надання доказів порушення сімейних обов`язків особистого характеру тощо. Закон не визначає, які саме заходи можуть застосовуватися судом для примирення подружжя.

Надання строку для примирення подружжя є правом суду, а не його обов`язком.

На підставі викладеного, суд встановив, що визнання відповідачкою позовних вимог не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, у зв`язку з чим приймає визнання нею позовних вимог.

Розподіл судових витрат.

Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 4, 12, 81, 133, 137, 141, 200, 206, 247, 259, 263 - 265, 354 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований 22 грудня 2020 року відділом №1 Міжрайонного управління РАЦС по міським округам Люберці, Литкаріно і Котельники Головного управління РАЦС Московської області, актовий запис №7 - розірвати.

Після розірвання шлюбу залишити прізвище: чоловіку - ОСОБА_3 , жінці - ОСОБА_4 .

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса місця проживання: АДРЕСА_2 , сплачений судовий збір у розмірі 968,96 гривень.

Роз`яснити сторонам по справі, що відповідно до частини третьої статті 115 СК України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Рішення може бути оскаржене учасниками справи в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду шляхом подачі протягом 30 днів апеляційної скарги з дня проголошення судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса місця проживання: АДРЕСА_2 .

Відповідачка: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Суддя А. В. Ільяшук