Справа № 462/5954/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 серпня 2025 року м.Львів

Залізничний районний суд м. Львова в складі:

головуючого судді Боровкова Д.О.

при секретарі Свищо В.С.,

за участю позивачки ОСОБА_1 ,

представника позивачів ОСОБА_2 ,

відповідачів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

представника відповідача ОСОБА_5 ,

представника третьої особи Данчак Т.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду м. Львова у загальному позовному проваджені цивільну справу за позовом ОСОБА_6 , ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 (треті особи: орган опіки та піклування Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради, орган опіки та піклування Франківської районної адміністрації Львівської міської ради) про усунення перешкод в спілкуванні з дитиною, визначення способу участі у вихованні дитини та спілкуванні з дитиною, усунення перешкод в наданні дитині подарунків,

встановив:

Позивачі звернулися до суду з позовом, у якому, з урахуванням змін та доповнень /Т-1 а.с.47,48/, просять зобов`язати відповідачів не чинити перешкоди у спілкуванні з внучкою ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; визначити спосіб участі у спілкуванні з внучкою ОСОБА_7 , а саме встановити графік побачень та спілкування з малолітньою ОСОБА_7 , а саме: спілкування особисто з дитиною засобами телефонного, електронного та іншого способу зв`язку, шляхом аудіо, відеозв`язку за допомогою мобільних застосунків та програм «Viber», «WhatsApp», «Telegram», «Signal», «Messenger», «Zoom», «Skype»: «спілкування особисто з дитиною засобами телефонного, електронного та іншого способу зв`язку, шляхом аудіо-, відеозв`язку за допомогою мобільних застосунків та програм «Viber», «WhatsApp», «Теlegram», «Signal», «Messenger», «Zооm», «Skyре» та інших, а також телефонного зв`язку мобільних операторів, щосереди в проміжок часу з 16:00 до 21:00, у зручний для дитини час; зустрічей з дитиною один раз на тиждень у вихідний день з 12:00 години до 18:00 години в громадських місцях міста Львова та/або за місцем проживання діда або баби. У разі неможливості спілкування з дитиною у визначений час, перенести зустріч на наступні дні за домовленістю з батьками дитини; зобов`язати ОСОБА_8 , ОСОБА_4 не чинити перешкод щодо надання позивачами дитині ОСОБА_7 матеріальних цінностей, а саме подарунків (одягу, взуття, іграшок тощо), грошових коштів, продуктів харчування.

Свої вимоги мотивують тим, що вони останній раз бачили внучку Софію взимку 2021 року. Відповідачі протиправно перешкоджають їм спілкуватися з онукою, проте вони мають право брати участь у вихованні дитини, як її дідусь та бабуся. У зв`язку з наведеним, просять позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 подала до суду відзив на позов, в якому проти позову заперечила, покликаючись на те, що вона перешкод позивачам у спілкуванні з дитиною не створювала, її донька ОСОБА_9 є маломобільна, оскільки хворіє на спінально-м`язову атрофію, а також, доньці рекомендовано мінімізувати стресовий влив. У 2019 році її чоловік - відповідач ОСОБА_6 захворів на гліобластому (рак мозку 4 стадії), після чого відносини з позивачами батьками чоловіка стали погіршуватися. Вона разом з чоловіком та донькою ще до 2021 року проживали в квартирі її чоловіка, проте через агресивну поведінку позивачів вимушені були почати винаймати житло. Вона неодноразово у 2022 році приводила доньку ОСОБА_9 на побачення до позивачів. Бабуся дитини ОСОБА_1 спілкувалася систематично з ОСОБА_9 по телефону. Вона заперечую проти графіка побачень дитини з позивачами, який б передбачав їх побачення у громадських місцях та за місцем проживання позивачів. Не заперечує проти спілкування дитини з бабусею та дідусем засобами зв`язку. Зазначає, що на даний час фізичний та психологічний стан дитини є незадовільний, і тому вказані побачення можуть викликати у неї стрес /Т-2 а.с.134-136/.

Позивачі та їх представник у судовому засіданні позов підтримали, дали пояснення аналогічні вищенаведеному, просять позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 та її представники у судовому засіданні проти позову заперечили, дали пояснення аналогічні доводам, які наведені у вищевказаному відзиві, просять у задоволені позову відмовити.

Відповідач ОСОБА_4 у судове засідання з`явився, проте, через його стан здоров`я він не зміг висловити своє ставлення до позову та надати пояснення суду.

Представник третьої особи органу опіки та піклування Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради у судовому засіданні пояснила, що підтримує висновок їх органу від 02 червня 2025 року № 260001-вих-80101 про розв`язання спору, в якому зазначено, що на даний час орган опіки та піклування вважає, що недоцільно встановлювати дні та години зустрічей ОСОБА_6 , ОСОБА_1 з їх малолітньою внучкою ОСОБА_7 . Проте, будь-якого чіткого відношення до позову у судовому засіданні не висловила.

Суд ухвалив розглядати справу без участі представника третьої особи органу опіки та піклування Франківської районної адміністрації Львівської міської ради, який у судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомлений про час і місце судового засідання, проте його неявка не перешкоджає розгляду справи.

Рух справи у суді, процесуальні рішення суду у справі.

22 липня 2024 року до суду надійшов даний позов.

24 липня 2024 року ухвалою суду позов було залишено без руху /Т-1 а.с.46/.

02 серпня 2024 року до суду надійшла заява представника позивача адвоката Гавриченко Ж.В. про усунення недоліків /Т-1 а.ч.46,47/.

05 серпня 2024 року ухвалою суду у справі було відкрито загальне позовне провадження, призначене підготовче судове засідання /Т-1 а.ч.52/.

14 жовтня 2024 року ухвалою суду зобов`язано третю особу орган опіки та піклування Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради надати висновок щодо способу та порядку участі позивачів у спілкуванні з онукою /Т-1 а.с.83/.

09 січня 2025 року до суду надійшов вищевказаний висновок третьої особи /Т-1 а.с.166/.

22 січня 2025 року ухвалою суду закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду /Т-1 а.с.192/.

21 березня 2025 року ухвалою суду повторно зобов`язано третю особу орган опіки та піклування Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради надати висновок щодо способу та порядку участі позивачів у спілкуванні з онукою /Т-1 а.с.227/.

04 червня 2025 року до суду надійшов вищевказаний висновок третьої особи /Т-2 а.с.7/.

Заслухавши сторони, їх представників, представника третьої особи, вивчивши матеріали справи, суд прийшов до наступних висновків.

Фактичні обставини у справі, встановлені судом.

Судом встановлено, що батьками дитини ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 /Т-1 а.с.18/.

Позивачі ОСОБА_6 та ОСОБА_1 є батьками відповідача ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 /Т-1 а.с.16/.

Таким чином, малолітня ОСОБА_7 є онукою позивачів.

ОСОБА_4 та його малолітня донька ОСОБА_10 зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується довідкою ЛКП «Магістральне» № 2868 від 21 грудня 2023 року /Т-1 а.с.19/. Проте, на початку 2021 року відповідачі та їх донька виїхали з вказаної квартири та на даний час проживають за адресою: АДРЕСА_2 (місце реєстрації ОСОБА_3 ), вказана обставина визнається всіма учасниками справи, а відтак, не підлягає доказуванню в силу вимог частини 1 статті 82 ЦПК України.

ОСОБА_4 є інвалідом 1-ої групи, підгрупи А, загальне захворювання, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_3 від 03 травня 2023 року /Т-1 а.с.106/.

З посвідченням серії НОМЕР_4 від 07 листопада 2018 року вбачається, що ОСОБА_7 є дитиною з інвалідністю, а її законним представником є її мати ОСОБА_3 /Т-1 а.с.136, зворот/.

З витягу з історії хвороби № 2888/634 убачається, що дитині ОСОБА_11 встановлено діагноз: спінальна м`язова атрофія, ІІ тип; залізодефіцитна анемія важкого ступеня; білково-енергетична недостатність легкого ступеня; згинальна контрактура в лівому кульшовому суглобі /а.с.137/.

26 січня 2024 року позивачі ОСОБА_6 та ОСОБА_1 звернулися до Львівського районного управління № 2 ГУНП у Львівській області зі заявою, в якій просили вжити заходів до усунення перешкод у спілкуванні з їх внучкою ОСОБА_9 та сином ОСОБА_4 , а також, притягнути до відповідальності їх невістку ОСОБА_3 /Т-1 а.с.22,23/.

Листом ЛРУП № 2 ГУНП у Львівській області від 21 лютого 2024 року № 4165/40/01/2024 позивачів було повідомлено, що під час перевірки не встановлено достатніх даних, які б підтверджували в діях ОСОБА_3 ознак адміністративного чи кримінального правопорушення /Т-1 а.с.28, зворот/.

Беручи до уваги, що між сторонами у справі не було досягнуто згоди про порядок виховання дитини та спілкування з нею, органом опіки та піклування Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради було надано висновок від 03 січня 2025 року № 260001-вих-566 про визначення способів участі ОСОБА_6 , ОСОБА_1 у спілкуванні з їх малолітньою внучкою ОСОБА_7 : другу та четверту суботу місяця з 14 год. 00 хв. до 15 год. 00 хв. Побачення діда та бабусі з внучкою повинні відбуватися в присутності матері ОСОБА_3 /а.с.167,168/.

Висновок органу опіки та піклування Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради було надано висновок від 03 січня 2025 року № 260001-вих-566 сторонами не оскаржувався, але представником відповідачки суду були надані заперечення на вказаний висновок.

Зі змісту вищевказаного висновку органом опіки та піклування вбачається, що відповідно до висновку психолога ОСОБА_12 від 17 грудня 2024 року дитина ОСОБА_10 демонструє високий рівень тривожності, особливо в розмовах пов`язаних з бабусею та дідусем. Зі слів дитини вона побоюється, що бабуся з дідусем можуть забрати її або змінити звичне середовище проживання. Страх дитини до баби та діда коріниться у попередньому негативному досвіді. Рекомендовано: необхідно вжити заходи для захисту забезпечення безпеки дитини уникати ситуації та змін, які можуть порушувати звичний уклад життя дитини та призвести до стресових станів; обмеження дитини у участі в конфлікті сім`ї.

З огляду на те, що у висновку органу опіки та піклування Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради від 03 січня 2025 року № 260001-вих-566 не було зазначено конкретне місце у якому має бути відбуватися зустрічі позивачів з їх онукою, ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 21 березня 2025 року було зобов`язано вказаний орган опіки та піклування повторно надати висновок до 05 травня 2025 року /Т-1 а.с.227/.

На виконання вказаної ухвали суду від 21 березня 2025 року органом опіки та піклування Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради було надано висновок від 02 червня 2025 року № 260001-вих-80101 про розв`язання спору, в якому зазначено, що на даний час вказаний орган опіки та піклування вважає, що недоцільно встановлювати дні та години зустрічей ОСОБА_6 , ОСОБА_1 з їх малолітньою внучкою ОСОБА_7 /Т-2 а.с.8,9/.

Зі змісту вказаного висновку органу опіки та піклування від 02 червня 2025 року № 260001-вих-80101 убачається, що при наданні такого в основу також було покладено висновок психолога ОСОБА_12 від 17 грудня 2024 року, як і при наданні висновку органу опіки та піклування від 03 січня 2025 року № 260001-вих-566, будь-яких нових обставин у висновку від 02 червня 2025 року № 260001-вих-80101 не зазначено.

Позиція суду; застосування норм права та мотиви, з яких виходив суд при ухвалені рішення.

Главою 21 СК України визначено особисті немайнові права та обов`язки інших членів сім`ї та родичів.

Відповідно до статті 257 СК України баба, дід, прабаба, прадід мають право спілкуватися зі своїми внуками, правнуками, брати участь у їх вихованні. Батьки чи інші особи, з якими проживає дитина, не мають права перешкоджати у здійсненні бабою, дідом, прабабою, прадідом своїх прав щодо виховання внуків, правнуків. Якщо такі перешкоди чиняться, баба, дід, прабаба, прадід мають право на звернення до суду з позовом про їх усунення.

Частиною 1 статті 263 СК України встановлено, що спір щодо участі баби, діда, прабаби, прадіда, брата, сестри, мачухи, вітчима у вихованні дитини вирішується судом відповідно до статті 159 цього Кодексу.

Одним із найважливіших прав дитини є право на сімейне виховання. Право дитини на сімейне виховання включає також право на спілкування з іншими членами сім`ї: дідом, бабою, братами, сестрами, іншими родичами.

Положення статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод поширюються, у тому числі, і на відносини між бабою, дідом та онуками, якщо між ними існують достатньо тісні зв`язки (рішення ЄСПЛ у справі «Kruskic v. Croatia» від 25 листопада 2014 року, §108). ЄСПЛ зазначає, що держава повинна за загальним правилом забезпечити збереження сімейного зв`язку там, де він існує.

Відносини між бабою, дідом і онуками за своїм характером відрізняються від відносин між батьками і дітьми і, зокрема вимагають меншого ступеня захисту. Право на повагу до сімейного життя баби, діда у відносинах з їхніми онуками передбачає, у першу чергу, право підтримувати звичайні стосунки з онуками, навіть якщо такий контакт зазвичай відбувається за згодою особи, яка має батьківську відповідальність» (рішення ЄСПЛ у справі «Bogonosovy v. Russia» від 05 березня 2019 року, § 82).

Подібні правові висновки щодо врахування найкращих інтересів дитини висловлені у рішенні ЄСПЛ від 23 липня 2019 року у справі «Швець проти України» (заява № 22208/17), а також у постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного суду у постанові від 12 квітня 2021 року у справі № 638/12278/15 (провадження № 61-14491сво20).

Повага до приватного і сімейного життя є важливими правами, захист яких гарантується Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод. У прецедентній практиці Європейського суду з прав людини поняття «сімейне життя» у розумінні статті 8 Конвенції отримало достатньо широке тлумачення, не обмежується лише шлюбними відносинами, а може охоплювати й інші фактичні «сімейні зв`язки», зокрема, відносини між дитиною та близькими родичами (наприклад, бабою та дідом), оскільки останні можуть відігравати суттєву роль у сімейному житті.

Під правом на повагу до сімейного життя баби та діда по відношенню до своїх онуків в першу чергу розуміється право на підтримання нормальних стосунків між бабою або дідом та онуками шляхом контактів з ним. Такі контакти зазвичай відбуваються за згодою особи, яка несе батьківську відповідальність, а це означає, що доступ баби, діда до онука, як правило, здійснюється на розсуд батьків дитини.

У постанові Верховного Суду від 12 січня 2023 року у справі № 607/1377/22 (провадження № 61-11704св22) зазначено, що сторонами не погоджено способи участі позивачів у вихованні онуків (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування, а тому суди обґрунтовано встановили наявність підстав для визначення порядку участі позивачів у спілкуванні та у вихованні онуків шляхом надання їм можливості бачитися з дітьми у визначені дні.

У постанові від 06 квітня 2023 року у справі № 466/3563/19 (провадження № 61-5280св22) Верховний Суд зазначив, що неприязні відносини між позивачкою та відповідачами не є підставою для обмеження прав позивачки на спілкування з онукою.

У постанові Верховного Суду від 14 червня 2023 року у справі № 462/5189/20 (провадження № 61-11621св21) зазначено, що суд першої інстанції, з яким погодився й апеляційний суд, виходив з того, що дід має право спілкуватись зі своїм онуком, брати участь у його вихованні, тому дійшов висновку про визначення способів участі діда у вихованні онука та у спілкуванні з ним шляхом встановлення систематичних побачень. Час, місце і періодичність побачень суд визначив з урахуванням віку та інтересів дитини.

Щодо вимог ОСОБА_6 , ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про усунення перешкод в спілкуванні з дитиною та усунення перешкод в наданні дитині подарунків.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина перша статті 81 ЦПК України).

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини 1-3 статті 89 ЦПК України).

Звертаючись до суду із вищевказаним позовом, позивачі зазначили, що відповідачка ОСОБА_3 чинить перешкоди у його спілкуванні як дідуся та бабусі із онучкою, яка є дочкою відповідачки. При цьому, як неодноразово повідомляли позивачі в судовому засіданні, єдиною перешкодою у спілкуванні позивача з онукою є незабезпечення з боку відповідачки спілкування позивача з її донькою засобами телекомунікаційного зв`язку. Разом з тим, як встановлено в судовому засіданні, позивачі особисто жодних спроб до спілкування як засобами зв`язку, так і шляхом побачень з дитиною не здійснювали.

Звертаючись до суду із позовом, сторона позивача не надала та не довела належними та достатніми доказами порушення встановленого статтею 257 СК України права ОСОБА_6 , ОСОБА_1 спілкуватись і брати участь у вихованні своєї онуки ОСОБА_9 та необхідність захисту такого порушеного права судом.

Отже, з викладених позивачем у судовому засіданні обставин, а також з досліджених судом доказів, перешкод зі сторони відповідачки, які унеможливлюють спілкування дідуся та бабусі з онукою, суд не вбачає.

Вказівка на неприязні відносини між відповідачкою та її свекром та свекрухою, сама по собі не є доказом того, що ОСОБА_3 умисно створює перешкоди позивачам у питаннях, пов`язаних із вихованням та спілкуванням малолітньої дитини онуки ОСОБА_9 .

Посилання позивачів на те, що, оскільки відповідачка не погоджується на пропозиції вирішити питання щодо участі дідуся у вихованні дитини у позасудовому порядку, а отже це є свідченням створення перешкод у спілкуванні дідуся з онукою, не заслуговують на увагу, оскільки з пояснень ОСОБА_3 , які вона надавала як на засіданні органу опіки та піклування так і на судовому засіданні, вбачається, що вона висловила свою згоду на вирішення спірного питання. Крім того, відповідачка неодноразово в судовому засіданні висловлювала свою позицію щодо права дідуся та бабусі на спілкування з онукою і готовність сприяти такому спілкуванню.

Таким чином, вирішуючи спір, з урахуванням обставин, встановлених у справі, суд дійшов висновку про відсутність передумов вважати, що відповідачка ОСОБА_3 чинить позивачам будь-які перешкоди у спілкуванні з онукою.

Також, суд вважає неспроможними твердження позивачів, що їх син ОСОБА_4 створює перешкоди своїм батькам у спілкуванні з їх онукою ОСОБА_9 , оскільки стан його здоров`я з 2023 року виключає можливість створення таких перешкод, у чому суд переконався під час судового засідання на якому відповідач був присутній особисто.

У постанові Верховного Суду від 12 січня 2023 року у справі № 607/1377/22 зазначено, що обов`язковою умовою подання дідом/бабою позову про усунення перешкод у спілкуванні з онуком є наявність порушеного права. Недоведеність таких перешкод - підстава для відмови в задоволенні позовних вимог.

Отже, враховуючи положення статті 82 ЦПК України, суд дійшов висновку, що твердження позивачів в частині існування перешкод у спілкуванні з дитиною не знайшли свого підтвердження як в судовому засіданні, так і матеріалами справи, а тому відповідні вимоги в означеній частині позову, задоволенню не підлягають.

Щодо позовної вимоги ОСОБА_6 , ОСОБА_1 про визначення способу участі у вихованні дитини та спілкуванні з дитиною, тобто про встановлення графіку спілкування онуки з дідусем та бабусею.

У постанові Верховного Суду від 12 січня 2023 року у справі № 607/1377/22 (провадження № 61-11704св22) зазначено, що при вирішенні спору суди попередніх інстанцій не врахували, що задоволення вимоги про зобов`язання відповідачки не чинити перешкоди позивачам у спілкуванні з онуками можливе лише у разі наявності перешкод позивачам з боку відповідача. З урахуванням обставин, встановлених судами та які визнавалися учасниками справи, відсутні підстави вважати, що відповідач чинить позивачам будь-які перешкоди у спілкуванні з їх онуками. Тому суди зробили неправильний висновок про задоволення цієї позовної вимоги. З урахуванням того, що сторонами не погоджено способи участі позивачів у вихованні онуків (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування, суди обґрунтовано встановили наявність підстав для визначення порядку участі позивачів у спілкуванні та у вихованні онуків шляхом надання їм можливості бачитися з дітьми у визначені дні.

Тобто, відмова у задоволенні позовної вимоги про усунення перешкод у вихованні дитини і спілкуванні з нею (у випадку не встановлення таких перешкод) не є підставою для відмови судом у визначенні способів і порядку участі баби та діда у вихованні дитини. Інше призводило б до формальних перешкод у реалізації дідом прав, передбачених частиною другою статті 159, частиною першою статті 263 СК України, а також могло б призвести до порушення гарантій, передбачених статтею 8 Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод (такі правові висновки викладено в постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 25 березня 2024 року у справі № 742/1716/23).

Суд у черговий раз наголошує, що дитина є найбільш вразливою стороною у будь-яких сімейних конфліктах, оскільки на її долю припадає найбільше страждань та втрат. Судовий розгляд сімейних спорів, у яких зачіпаються інтереси дитини, є особливо складним, оскільки в його процесі вирішуються не лише спірні питання між батьками та іншими особами, а фактично визначається доля дитини, а тому результат судового розгляду повинен бути спрямований на захист найкращих інтересів дитини.

Органом опіки та піклування Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради було надано висновок від 03 січня 2025 року № 260001-вих-566 про визначення способів участі ОСОБА_6 , ОСОБА_1 у спілкуванні з їх малолітньою внучкою ОСОБА_7 : другу та четверту суботу місяця з 14 год. 00 хв. до 15 год. 00 хв. Побачення діда та бабусі з внучкою повинні відбуватися в присутності матері ОСОБА_3 .

Відповідно до висновку органу опіки та піклування від 03 січня 2025 року № 260001-вих-566 було запропоновано погодити наступний графік спілкування онуки ОСОБА_9 з дідом та бабусею: - спілкування другу та четверту суботу місяця з 14 год. 00 хв. до 15 год. 00 хв., а побачення діда та бабусі з внучкою повинні відбуватися в присутності матері ОСОБА_3 .

Відповідно до правових висновків Верховного Суду, викладених у постановах від 28 січня 2021 року у справі № 753/6498/15-ц, від 13 червня 2018 року у справі №500/6325/17, від 04 липня 2018 року у справі № 496/4271/16-а (К/9901/29090/18)) висновок органу опіки та піклування не містить ознак рішення суб`єкта владних повноважень, оскільки не є нормативно-правовим актом чи правовим актом індивідуальної дії - він не породжує прямих юридичних наслідків для сторін та безпосередньо не впливає на їх права й обов`язки, тобто є фактично джерелом доказування при наявності цивільного спору, оскільки несе виключно інформативний характер і на відміну від рішень органу опіки та піклування має рекомендаційний характер.

При визначенні способу участі дідуся у вихованні онуки, у відповідності до вимог та норм СК України, суд враховує вік та стан здоров`я дитини, щотижневий розпорядок дня, індивідуальні потреби дитини даного віку, її особисту прихильність, стосунки усередині родини (конкретними родичами), а також законодавчо закріплені права батьків та інших родичів брати участь у вихованні дитини.

При ухваленні рішення, суд враховує, що відносини між сторонами емоційно напружені, дитина тривалий час не спілкувалася з дідусем та бабусею, що свідчить про те, що вона їх добре не пам`ятає, тому суд виходить із того, що особисті конфлікти між сторонами не повинні порушувати інтереси дитини, через що має бути визначений спосіб участі позивачів у вихованні онуки, що не суперечить її інтересам та з урахуванням її бажання. Разом з тим, суд вважає, що спілкування дитини із своїми бабусею та дідусем не повинні перешкоджати повноцінному спілкуванню дитини всередині родини та бути обтяжливими для самої малолітньої дитини.

Суд наголошує, що законодавством гарантовано право бабусі та дідуся на участь у вихованні онуків.

З огляду на наведене, суд вважає, що висновок органу опіки та піклування від 02 червня 2025 року № 260001-вих-80101 про розв`язання спору, в якому зазначено про недоцільність встановлювання графіку спілкування онуки з дідусем та бабусею є некоректним та таким, який не відповідає вимогам чинного сімейного законодавства, а відтак, вказаний висновок є неналежним доказом та не береться судом до уваги..

Суд, реалізуючи повноваження щодо сприяння сторонам у їх примиренні, вважає за потрібне зазначити, що сторони, перш за все, в інтересах самої дитини повинні докладати спільних зусиль для досягнення порозуміння та налагодження відносин між собою, що матиме позитивний вплив на дитину та її виховання.

Вимоги позивачів про їх участь у вихованні та спілкуванні з онукою суд вважає обґрунтованими, проте бажаний ними спосіб такої участі, а також запропонований органом опіки і піклування у висновку не в повній мірі відповідає інтересам дитини та призведе до порушення балансу рівності прав всіх членів сім`ї на участь у вихованні дитини.

Надаючи оцінку запропонованому органом опіки і піклування графіку, суд дійшов висновку, що з урахуванням віку онуки, її інтересів, а також, недостатнього знайомства дитини з дідусем, доцільно визначити наступний спосіб участі дідуся у вихованні та спілкуванні з дитиною: за допомогою технічних засобів телекомунікаційного зв`язку (телефонного, поштового, інтернет-програмного, електронного та іншого зв`язку) за бажанням дитини кожного вівторка з 19 год. 00 хв. до 20 год. 00 хв., не менше ніж 10 хв., за виключенням часу зайнятості дитини у навчальному процесі; бачитись з дитиною кожну другу та четверту суботу з 14 год. 00 хв. до 15 год. 00 хв. у присутності матері дитини ОСОБА_3 за місцем проживання дитини.

При цьому, спілкування за допомогою технічних засобів телекомунікаційного зв`язку не буде надмірним тягарем для дитини, оскільки суд не може примусити дитину спілкуватись по телефону будь з ким, таке спілкування можливе виключно за бажанням дитини, і тому таке спілкування буде відбуватися лише за бажанням (згодою) дитини. Разом з тим, вказане спілкування за допомогою технічних засобів телекомунікаційного зв`язку забезпечить можливість бабусі ОСОБА_1 систематично спілкуватися з онукою, оскільки позивачка працює за кордоном для забезпечення сім`ї та лише один раз на рік приїздить до м. Львова.

Крім цього, суд погоджується з висновком органу опіки, що спілкування має відбуватись в присутності матері дитини з урахуванням тих взаємин, які склались між сторонами, та з урахуванням висновку психолога, щодо прихильності дитини до своїх батьків та тривалий період неспілкування дитини з позивачами.

Разом з цим, суд, оцінюючи висновок психолога ОСОБА_12 від 17 грудня 2024 року /Т-1 а.с.175-179/, як доказ, вважає такий висновок сам по собі не достатнім доказом, який би давав можливість суду прийти до висновку, що у вимозі про встановлення відповідного графіку побачень з дитиною слід відмовити, оскільки психолог не спілкувалась з дідусем та бабусею малолітньої ОСОБА_9 , та не з`ясовувала їхнього ставлення до дитини. Інших належних та допустимих доказів, які б спростовували обставини, які вказують на необхідність встановлення судом вказаного графіку відповідачами суду не було надано.

Суд також вважає за необхідне встановити місцем для спілкування саме місце проживання дитини, що відповідно говорить про те, що саме дідусь та бабуся у визначений час має прибути за місцем проживання дитини. Проте, у разі погодження з батьками іншого місця, з їх дозволу може провести зустріч в громадських місцях за участі матері дитини.

Відмовляючи позивачам у задоволенні вимог в частині бажаного ним графіку спілкування та виховання дитини, суд вважає, що встановлення такого способу участі у спілкуванні з онукою, з огляду на її вік, характер відносин між сторонами, усталений режим дня та відпочинку дитини, є недоцільним, не буде відповідати інтересам малолітньої дитини та порушить збалансованість участі матері в її вихованні, спілкування дитини з рідними всередині родини.

Підсумовуючи зазначене, суд вважає, що визначений судом спосіб участі дідуся та бабусі у вихованні онуки та спілкуванні з нею у повній мірі відповідає інтересам як позивачів, так і дитини, а також є достатнім для забезпечення участі дідуся та бабусі у процесі виховання онуки.

Окремо суд вважає за необхідне звернути уваги на те, що матері дитини та позивачам слід налагодити відносини між собою у питанні досягнення належного спільного виховання дитини та знайти спільні мирні шляхи вирішення питання щодо можливості періодичного рівномірного спілкування.

Враховуючи вищевикладене, а також взявши до уваги закріплене у положеннях міжнародних норм та норм чинного законодавства України право на спілкування дідуся та бабусі з онукою та участь у її вихованні, бажання позивачів брати участь у вихованні та спілкуванні з онукою, суд вважає, що наявні підстави для визначення порядку участі позивача у спілкуванні та вихованні онуки, однак, за визначеним судом графіком із дотриманням інтересів дитини та, враховуючи її бажання на спілкування технічними засобами.

Також, суд зазначає, що дане рішення не є перешкодою в подальшому визначити участь у спілкуванні з дитиною та її вихованні у інший спосіб шляхом досягнення згоди між позивачем та відповідачем.

На думку суду, саме вищевказані побачення, за умов належного виконання сторонами своїх обов`язків, сприяння сторонами у забезпеченні прав один одного та прав малолітньої дитини, нададуть можливість налагодити зв`язок дитини з дідусем та бабусею, а також, забезпечить належний захист прав та інтересів, як дитини, так і позивачів, що подальшому надасть можливість розглянути питання про збільшення частоти чи тривалості зустрічей діда та бабці з онучкою.

Отже, суд приходить до переконання, що спілкування позивачів з онукою буде сприяти її повноцінному вихованню, розвитку, задоволенню життєво-важливих потреб, зростанню під опікою і відповідальністю як батьків, так і дідуся та бабусі, забезпечить її виховання в атмосфері моральної та матеріальної забезпеченості.

Висновки суду у справі.

Враховуючи наведене, суд, дослідивши докази по справі в їх сукупності, прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, а саме: позов в частині вимоги про визначення способу участі у вихованні дитини та спілкуванні з дитиною слід задовольнити, а дві інші вимоги про усунення перешкод в спілкуванні з дитиною та усунення перешкод в наданні дитині подарунків задоволенню не підлягають.

Щодо розподілу судових витрат.

Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно з пунктом 9 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються, зокрема інваліди I та II груп.

Оскільки, позивач ОСОБА_6 є інвалідом ІІ групи, його звільнено від сплати судового збору /а.с.12/. Також, звільнено від сплати судового збору відповідача ОСОБА_4 , оскільки він є інвалідом І групи.

Позов складається з трьох вимог немайнового характеру, а відтак позивачкою ОСОБА_1 було сплачено судовий збір на загальну суму 3633 гривень 60 коп. /а.с.7,50/, тобто по 1211 гривень 20 коп. за кожну із вимог.

З огляду на те, що позов був задоволений частково, зокрема, задоволена була лише одна позовна вимога з трьох, суд приходить до висновку, що на користь позивачки з відповідачки ОСОБА_3 підлягає стягненню 1211 гривень 20 коп..

Керуючись статтями 142, 206, 223, 263-265, 273 ЦПК України, суд

ухвалив:

Позов ОСОБА_6 , ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 (треті особи: орган опіки та піклування Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради, орган опіки та піклування Франківської районної адміністрації Львівської міської ради) про усунення перешкод в спілкуванні з дитиною, визначення способу участі у вихованні дитини та спілкуванні з дитиною, усунення перешкод в наданні дитині подарунків задовольнити частково.

Визначити ОСОБА_6 , ОСОБА_1 спосіб участі у вихованні та спілкуванні з онукою ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , шляхом надання їм можливості:

- спілкування з дитиною за допомогою технічних засобів телекомунікаційного зв`язку (телефонного, поштового, інтернет-програмного, електронного та іншого зв`язку) за бажанням дитини кожного вівторка з 19 год. 00 хв. до 20 год. 00 хв., не менше ніж 10 хв., за виключенням часу зайнятості дитини у навчальному процесі;

- бачитись з дитиною кожну другу та четверту суботу з 14 год. 00 хв. до 15 год. 00 хв. у присутності матері дитини ОСОБА_3 за місцем проживання дитини.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 1211 гривень 20 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана учасниками справи протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається учасниками справи безпосередньо до Львівського апеляційного суду.

Позивачі:

ОСОБА_6 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_5 );

ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_3 ; РНОКПП: НОМЕР_6 ).

Відповідачі:

ОСОБА_3 (місце реєстрації та проживання: АДРЕСА_2 ; РНОКПП: НОМЕР_7 );

ОСОБА_4 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 ; місце фактичного проживання: АДРЕСА_2 ; РНОКПП: НОМЕР_8 ).

Повний текст складаний 21 серпня 2025 року.

Суддя:

Оригінал рішення.