Справа № 991/8352/25
Провадження 2-з/991/29/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 серпня 2025 року м. Київ

Вищий антикорупційний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Сікори К.О.,

суддів Мовчан Н.В., Литвинко Т.В.,

за участю секретаря судового засідання Сичика В.В.,

прокурора Стрільцова І.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву заступника начальника четвертого відділу управління процесуального керівництва, підтримання публічного обвинувачення та представництва в суді Спеціалізованої антикорупційної прокуратури Батога Ростислава Вікторовича про забезпечення позову до подання позовної заяви,

В С Т А Н О В И В :

I. Історія провадження

1.1. 15 серпня 2025 року до Вищого антикорупційного суду надійшла заява прокурора Спеціалізованої антикорупційної прокуратури Батога Р.В. про забезпечення позову Держави Україна до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання необґрунтованими та стягнення в дохід держави активів на загальну суму на суму 7 446 031,27 грн, у якій просить накласти арешт на актив, який є предметом спору, а саме: автомобіль BMW 330I, 2022 року випуску, VIN-код: НОМЕР_1 , вартістю 1 750 000 грн, державний номерний знак НОМЕР_2 , зареєстрований на праві власності за ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , і належний на праві спільної сумісної власності ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , та ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 .

Прокурор, з посиланням на приписи ч. 4 ст. 152 ЦПК України, зазначив про подальше звернення з позовною заявою про визнання необґрунтованими та стягнення в дохід держави активів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на загальну суму на суму 7 446 031,27 грн, зокрема, окресленого автомобіля.

Вимоги позивача обґрунтовані тим, що Спеціалізованою антикорупційною прокуратурою при виконанні повноважень, передбачених ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», ч. 5 ст. 290 ЦПК України, а також за результатами опрацювання матеріалів Державного бюро розслідувань, матеріалів Національного агентства з питань запобігання корупції (надалі - НАЗК) щодо моніторингу способу життя ОСОБА_1 встановлено відомості, що можуть свідчити про набуття необґрунтованих активів.

Так, ОСОБА_1 з 07 листопада 2019 року обіймав різні посади в органах Національної поліції України, зокрема, відповідно до наказу від 29 серпня 2023 року за № 507 о/с його було призначено начальником 5-го відділу (боротьби з організованими групами з ознаками корупції) управління стратегічних розслідувань в місті Києві Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України, що, з урахуванням приписів п.п. «з» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції», п. 3 ч. 8 ст. 290 ЦПК України, зумовлює наявність у нього статусу особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Прокурор зазначив, що при співставленні відомостей про доходи і видатки ОСОБА_1 та членів його родини упродовж 2020 - 2023 років, а також інформації, зазначеної ОСОБА_1 у його щорічних деклараціях та поясненнях до НАЗК, можна дійти висновку, що законні доходи останнього та членів його родини не дозволяли здійснювати такі видатки.

Зокрема, позивач покликається на те, що ОСОБА_1 , будучи особою, уповноваженою на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, упродовж 01 січня 2023 року - 11 жовтня 2023 року здійснив видатки щонайменше на загальну суму 7 445 865,45 грн.

Серед іншого, позивач повідомив, що 11 жовтня 2023 року ОСОБА_1 та його дружина ОСОБА_2 придбали автомобіль BMW 330I, 2022 року випуску, VIN-код: НОМЕР_1 , вартістю 1 750 000 грн.

А тому, на думку позивача, з урахуванням вимог п. 1-1 ч. 1 ст. 149 ЦПК України, є підстави для застосування заходу забезпечення позову. Крім того, накладення арешту суттєво не вплине на права відповідачів, оскільки останні матимуть можливість використовувати майно протягом дії заходу забезпечення позову.

Окремо прокурор висловив прохання про розгляд цієї заяви за відсутності відповідачів, посилаючись на фактичні обставини, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до ускладнення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову. Так, наразі відповідачі усвідомлюють можливість та наслідки визнання їх активів необґрунтованими, оскільки уповноважені особи НАЗК під час здійснення моніторингу способу життя ОСОБА_1 надсилали йому та ОСОБА_3 запити про надання пояснень. Отже, на переконання позивача, повідомлення про розгляд цієї заяви ставить під загрозу ефективність такого заходу забезпечення позову, позаяк відповідачі задля збереження активів можуть вжити заходи щодо їх відчуження на користь інших осіб, що унеможливить їх стягнення.

ІІ. Позиція учасників судового засідання

2.1. Прокурор Стрільцов І.С. у судовому засіданні заяву про забезпечення позову підтримав та наполягав на її задоволенні.

2.2. З огляду на приписи ч. 5 ст. 153 ЦПК України відповідачі про час, дату та місце судового розгляду не повідомлялись.

ІІІ. Мотиви Суду

3.1. Заслухавши думку позивача, дослідивши заяву про забезпечення позову та матеріали, якими вона обґрунтована, суд дійшов таких висновків.

3.2. Норми цивільного процесуального законодавства, якими керується суд

Відповідно до ч. 4 ст. 23 ЦПК України справи про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави розглядаються Вищим антикорупційним судом.

Позов про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави подається та представництво держави у суді здійснюється прокурором Спеціалізованої антикорупційної прокуратури (ч. 1 ст. ст. 290 ЦПК України).

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 152 ЦПК України заява про забезпечення позову подається до подання позовної заяви - за правилами підсудності, встановленими цим кодексом для відповідного позову.

Отже, заява про забезпечення позову до подання позовної заяви надійшла від належного суб`єкта та підлягає розгляду Вищим антикорупційним судом.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачені ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається до пред`явлення позову, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

Як виснував КЦС ВС у постанові від 25 грудня 2024 року у справі за № 522/3061/24, провадження № 61-14568св24, забезпечення позову - це тимчасове обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову. Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, у тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення. Суд застосовує заходи забезпечення позову у разі, якщо існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в справі.

Відповідно до ч. 3 ст. 151 ЦПК України у заяві про забезпечення позову шляхом накладення арешту на активи, які є предметом спору у справі про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави, мають бути наведені у достатньому обсязі дані, які дають змогу вважати активи необґрунтованими, а у заяві про забезпечення позову шляхом накладення арешту на інші активи відповідача, які відповідають вартості активів, які є предметом спору, - також обґрунтування неможливості накладення арешту саме на оспорювані активи.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду у разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, які не є учасниками ( постанова КЦС ВС від 25 грудня 2024 року у справі за № 522/3061/24, провадження № 61-14568св24).

Частиною 4 ст. 290 ЦПК України передбачено, що позов про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави може бути пред`явлено до особи, яка, будучи особою, уповноваженою на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, набула у власність активи, зазначені у частині другій цієї статті, та/або до іншої фізичної чи юридичної особи, яка набула у власність такі активи за дорученням особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, або якщо особа, уповноважена на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, може прямо чи опосередковано вчиняти щодо таких активів дії, тотожні за змістом здійсненню права розпорядження ними.

Відповідно до ч. 2 ст. 290 ЦПК України позов про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави пред`являється щодо:

- активів, набутих після дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо конфіскації незаконних активів осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, і покарання за набуття таких активів», якщо різниця між їх вартістю і законними доходами особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, у сімсот п`ятдесят і більше разів перевищує розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на день набрання чинності зазначеним Законом, але не перевищує межу, встановлену ст. 368-5 КК України;

- активів, набутих після дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо конфіскації незаконних активів осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, і покарання за набуття таких активів», якщо різниця між їх вартістю і законними доходами особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, у сімсот п`ятдесят і більше разів перевищує розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на день набрання чинності зазначеним Законом, а кримінальне провадження за ст. 368-5 Кримінального кодексу України, предметом злочину в якому були ці активи, закрите на підставі п. 3, 4, 5, 8, 10 ч. 1 ст. 284 КК України і відповідне рішення набуло статусу остаточного;

- доходів, отриманих від активів, зазначених в абзацах другому та третьому цієї частини.

3.3. Обставини, встановлені судом та висновки суду

3.3.1. Щодо існування підстав для розгляду заяви про забезпечення позову за відсутності відповідачів

Суд дійшов висновку, що цей позов слід розглядати без повідомлення відповідачів, оскільки прокурор довів, що обізнаність про перебування цієї заяви у провадженні Вищого антикорупційного суду може спонукати їх до активних дій з відчуження третім особам активів, щодо яких відповідно до вимог ч. 4 ст. 152 ЦПК України заплановано порушення питання про стягнення.

Також, суд враховує, що наразі відповідачі обізнані про можливий інтерес антикорупційних органів до їх активів, оскільки уповноважені особи НАЗК здійснювали моніторинг способу життя ОСОБА_1 , під час якого йому та ОСОБА_3 було надіслано запит про надання пояснень.

А тому, зважаючи на приписи ч. 5 ст. 153 ЦПК України, повідомлення відповідачів про розгляд окресленої заяви може перешкодити забезпеченню реального та ефективного виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, а також створити додаткові труднощі у його виконанні.

3.3.2. Щодо суб`єктів, обґрунтованість активів яких може ставитись під сумнів

У окресленій заяві прокурор посилався на те, що відповідач ОСОБА_1 упродовж усього досліджуваного періоду працював і продовжує працювати в органах Національної поліції України, що вказує на його статус особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування. Разом з цим, позивач зазначив співвідповідачами дружину ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , а також двоюрідного брата ОСОБА_1 - ОСОБА_3 .

Позивач стверджував, що відповідачі, у зв`язку із обійняттям ОСОБА_1 відповідних посад, набули необґрунтованих активів на загальну суму на суму 7 446 031,27 грн, а саме:

- частину активу у розмірі 541 506,68 грн, що є частиною готівкових коштів у розмірі 27 000 доларів США ( згідно офіційного курсу НБУ станом на 31 грудня 2021 року еквівалентно 736 511 грн), які заплановано стягнути у дохід держави з ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , та ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ;

- автомобіль VOLKSWAGEN PASSAT, 2021 року випуску, VIN-код: НОМЕР_5 , вартість якого у розмірі 1 350 000 грн заплановано стягнути у дохід держави з ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ;

- дохід, отриманий від продажу активу - автомобіля VOLKSWAGEN PASSAT, 2021 року випуску, VIN-код: НОМЕР_5 , у сумі 150 000 грн, що заплановано стягнути у дохід держави з ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ;

- автомобіль VOLKSWAGEN TOUAREG, 2022 року випуску, VIN-код: НОМЕР_6 , вартість якого у розмірі 2 923 674 грн з аплановано стягнути у дохід держави з ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , та ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_7 ;

- автомобіль BMW 330I, 2022 року випуску, VIN-код: НОМЕР_1 , вартістю 1 750 000 грн, який заплановано стягнути у дохід держави з ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , та ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ;

- грошові кошти, що надійшли на рахунки ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , у сумі 730 850,59 грн, які заплановано стягнути у дохід держави з ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , та ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 .

У межах цієї заяви позивач просив забезпечити позов шляхом накладення арешту на актив, який є предметом спору, а саме на зазначений вище автомобіль BMW 330I, 2022 року, право власності на який 11 жовтня 2023 року було зареєстровано за дружиною ОСОБА_1 - ОСОБА_2 (т. 4, а.с. 108-109).

Суд не оцінює доведеність тверджень про необґрунтованість активів, що може бути здійснене виключно під час розгляду позовної заяви по суті, однак констатує належність ОСОБА_1 до суб`єктів, щодо яких може бути пред`явлено позов про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави та заяву про його забезпечення.

Прикметно, що дружина ОСОБА_1 та його двоюрідний брат - ОСОБА_3 відповідно до абз. 3 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції» віднесені до близьких осіб, що зумовлює можливість перебування у їх власності активів, які може бути стягнуто, оскільки набуттям активів є не тільки набуття права власності на об`єкти особою, уповноваженою на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, а й набуття активів у власність іншою фізичною або юридичною особою, якщо доведено, що таке набуття було здійснено за дорученням останньої, або якщо у такої особи прямо чи опосередковано виникають права вчиняти щодо таких активів дії, тотожні за змістом здійсненню права розпорядження ними.

Зміст заяви про забезпечення позову у сукупності з поясненнями прокурора та дослідженими матеріалами, доданими до заяви, зокрема:

- витягами з наказів Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України щодо призначення ОСОБА_1 (т. 2, а.с. 41-51);

- деклараціями за 2020-2023 рік, поданими ОСОБА_1 як особою, уповноваженою на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (т. 1, а.с. 1-26);

- відомостями щодо ступеня спорідненості ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (т. 1, а.с. 102-113);

- відомостями щодо отриманих ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 доходів (т. 1, а.с. 17-101);

- запитом НАЗК від 01 серпня 2024 року за № 282-01/56346-24 (т. 1, а.с. 127-130);

- поясненнями ОСОБА_1 від 15 серпня 2024 року (вх. № 92319/0/09-24 від 02 вересня 2024 року) з додатками (т. 1, а.с. 131-158);

- листом НАЗК від 18 жовтня 2024 року за № 282-01/78420-24 (т. 4, а.с. 1-13);

- листом НАЗК від 25 березня 2025 року за № 282-01/24519-24 (т. 4, а.с. 14);

- листом ДБР від 14 серпня 2025 року за № 28068-25/10-3-04-11739/25 з додатками, зокрема, відомостями про реєстрацію окресленого транспортного засобу - автомобіля BMW 330I, 2022 року (т. 4, а.с. 90-111), надають підстави дійти висновку, що зазначені у заяві про забезпечення позову активи, зокрема, автомобіль BMW 330I, 2022 року випуску, може бути предметом майбутнього позову Держави Україна до відповідачів про визнання необґрунтованими активів та подальшого стягнення в дохід держави, а тому колегія суддів встановила правові підстави для вжиття заходів забезпечення позову.

Прикметно, що питання необґрунтованості активів та інших вимог позивача будуть вирішуватися за результатами розгляду позову, поданого відповідно до ч. 1 ст. 291 ЦПК України.

3.3.3. Щодо обґрунтування накладення арешту на оспорювані активи

Колегія суддів зважає, що з огляду на тривалий період обійняття ОСОБА_1 посад у Національній поліції України, він обізнаний з положеннями антикорупційного законодавства та має передбачати наслідки визнання активів необґрунтованими, розуміти процедуру виконання судового рішення та звернення стягнення на майно.

Відповідно до п. 1-1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується шляхом накладення арешту на активи, які є предметом спору, чи інші активи відповідача, які відповідають їх вартості, у справах про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави .

Частина 3 ст. 292 ЦПК України передбачає, що у разі неможливості звернення стягнення на активи, визнані необґрунтованими, на відповідача покладається обов`язок сплатити вартість таких активів або стягнення звертається на інші активи відповідача, які відповідають вартості необґрунтованих активів.

Термін «активи» означає грошові кошти (у тому числі готівкові кошти, кошти, що перебувають на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах), інше майно, майнові права, нематеріальні активи, у тому числі криптовалюти, обсяг зменшення фінансових зобов`язань, а також роботи чи послуги, надані особі, уповноваженій на виконання функцій держави чи місцевого самоврядування (п. 1 ч. 8 ст. 290 ЦПК України).

Як вже зазначалось раніше, колегією суддів встановлено, що право власності на автомобіль BMW 330I, 2022 року випуску, 11 жовтня 2023 року було зареєстровано за дружиною ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , що відповідно до ч. 1, 2 ст. 60 СК України свідчить про перебування цього транспортного засобу у спільній сумісній власності подружжя. Так, це відображено у декларації ОСОБА_1 , поданої як особою, уповноваженою на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за 2023 рік, та в заяві на реєстрацію цього транспортного засобу (т. 1, а.с. 24, т. 4, а.с. 108-109).

Разом з тим, суд враховує, що абз. 3 ч. 2 ст. 65-1 Закону України «Про запобігання корупції» передбачено, що особа, уповноважена на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, стосовно якої набрало законної сили рішення суду про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави, підлягає звільненню з посади в установленому законом порядку. Таким чином, у разі задоволення позову про визнання активів необґрунтованими та набрання рішенням законної сили ОСОБА_1 буде звільнено із займаної посади, що суттєво ускладнить його фінансове становище та може призвести до відчуження майна. А тому, невжиття заходів забезпечення позову може призвести до унеможливлення виконання рішення суду у разі задоволення позову про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави.

З огляду на встановлення існування ризику невиконання судового рішення, враховуючи предмет майбутніх позовних вимог, визначений ЦПК України, безальтернативний вид заходу забезпечення позову у справах про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави, суд дійшов висновку, що накладення арешту на автомобіль BMW 330I, 2022 року випуску, VIN-код: НОМЕР_1 , вартістю 1 750 000 грн, державний номерний знак НОМЕР_2 , є найбільш доцільним, а його вартість є цілком співмірною із предметом майбутньої позовної вимоги.

Відповідно до статті 1 Протоколу 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися, зокрема, на умовах, передбачених законом. Водночас, обмеження права власності має переслідувати законну мету за допомогою засобів, які є пропорційними меті (Beyeler проти Італії (Рішення Великої Палати від 05 січня 2000 року, заява № 33202/96, параграф № 107). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечувати «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи (серед інших, James та інші проти Сполученого Королівства (Рішення від 21 лютого 1986 року, заява № 8793/79, параграф № 50).

Суд наголошує, що накладення арешту на майно (активи) не є припиненням або позбавленням права власності на нього, а має виключно тимчасовий характер заходу забезпечення позову до вирішення спору судом, що не перешкоджає реалізації права користування ним.

Окремо суд приймає посилання позивача на відсутність підстав, передбачених ст. 154 ЦПК України, для зустрічного забезпечення, позаяк власник не обмежується у праві володіння та користування майном.

3.3.4. Висновки суду

З огляду на доведення позивачем існування спору між сторонами, зв`язку між обраним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, а також існування ризику неможливості виконання судового рішення у разі задоволення позовних вимог Спеціалізованої антикорупційної прокуратури, суд дійшов висновку про обґрунтованість вимог позивача та про необхідність забезпечення позову шляхом накладення арешту на автомобіль BMW 330I, 2022 року випуску, VIN-код: НОМЕР_1 , вартістю 1 750 000 грн, державний номерний знак НОМЕР_2 , зареєстрований на праві власності за ОСОБА_2 та належний на праві спільної сумісної власності ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

На підставі викладеного, керуючись ст. 149-153, 157, 258-260, 290, 353 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

1. Заяву заступника начальника четвертого відділу управління процесуального керівництва, підтримання публічного обвинувачення та представництва в суді Спеціалізованої антикорупційної прокуратури Батога Ростислава Вікторовича про забезпечення позову, - задовольнити.

2. Накласти арешт на актив, який є предметом спору, а саме:

- автомобіль BMW 330I, 2022 року випуску, VIN-код: НОМЕР_1 , вартістю 1 750 000 грн, державний номерний знак НОМЕР_2 , зареєстрований на праві власності за ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 та належний на праві спільної сумісної власності ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 та ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 .

3. Примірник ухвали про забезпечення позову надіслати заявнику - заступнику начальника четвертого відділу управління процесуального керівництва, підтримання публічного обвинувачення та представництва в суді Спеціалізованої антикорупційної прокуратури Батогу Р.В., ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , для відома, а також відповідним державним органам для виконання.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення.

Ухвала про забезпечення позову підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Строк пред`явлення ухвали до виконання - три місяці з наступного дня після її постановлення.

Стягувачем на підставі цієї ухвали є Держава Україна в особі Спеціалізованої антикорупційної прокуратури (, вул. Ісаакяна, 17, м. Київ, 01135), а боржником ОСОБА_2 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 .

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Апеляційної палати Вищого антикорупційного протягом п`ятнадцяти днів з дня складення її повного тексту.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання та не перешкоджає розгляду справи.

Роз`яснити, що згідно зі ст. 158 ЦПК України суд може скасувати заходи забезпечення позову за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Головуючий суддя К.О. Сікора

Судді Н.В. Мовчан

Т.В. Литвинко