Справа № 752/1972/17
Провадження № 2/752/30/25
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

13.05.2025 року Голосіївський районний суд міста Києва

у складі: головуючого судді - Мазура Ю.Ю.,

при секретарі - Бєляєвої К.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог: ОСОБА_5 , Голосіївська районна в м. Києві державна адміністрація, Служба у справах дітей Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації про виділ частки домоволодіння, припинення права спільної часткової власності, -

В С Т А Н О В И В :

У провадженні судді Голосіївського районного суду м. Києва Колдіної О.О. перебувала цивільна справа за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог: ОСОБА_5 , Голосіївська районна в м. Києві державна адміністрація, Служба у справах дітей Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації про виділ частки домоволодіння, припинення права спільної часткової власності.

Згідно Розпорядження керівника апарату Голосіївського районного суду м. Києва № 1235 від 15.12.2023 призначено повторний автоматизований розподіл судової справи, у зв`язку зі звільненням судді Голосіївського районного суду м. Києва ОСОБА_7 .

У грудні 2023 дана цивільна справа надійшла в провадження судді Голосіївського районного суду м. Києва Мазура Ю.Ю.

В обґрунтування позовної заяви зазначено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є співвласниками 1/3 частини домоволодіння АДРЕСА_1 , в рівних долях, на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом. Попередніми співвласниками вказаного домоволодіння було укладено мирову угоду про встановлення порядку користування домоволодінням. На сьогоднішній день встановлений порядок користування приміщення не змінився. Разом з тим, позивачі мають намір відокремити належну їм частину домоволодіння в окремий об`єкт права власності з присвоєнням відповідної поштової адреси.

Враховуючи викладене, позивачі просять виділити в натурі 1/3 частину у праві спільної часткової власності на домоволодіння в окреме ціле домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , що складаються з: групи приміщень будинку літ «А» (тамбур 1 - 2,8 кв.м., 2 - 5,0 кв.м., коридор 3 - 10,6 кв.м., житлова - 4 - 4,8 кв.м., загальною площею 41,7 кв.м., житловою площею 23,3 кв.м.); вбиральня літ «Ж», сарай літ «З» та присвоїти даному домоволодінню поштову адресу: АДРЕСА_1 ; припинити право спільної часткової власності ОСОБА_8 та ОСОБА_9 на домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 ; визнати за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 право спільної сумісної власності на домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 12.01.2024 прийнято до провадження та призначено підготовче судове засідання у справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог: ОСОБА_5 , Голосіївська районна в м. Києві державна адміністрація, Служба у справах дітей Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації про виділ частки домоволодіння, припинення права спільної часткової власності.

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 04.07.2024 закрито підготовче провадження та призначено дану справу до судового розгляду по суті.

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 13.05.2025 провадження у даній цивільній справі закрито в частині позовних вимог до ОСОБА_6 .

Позивачі в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені в установленому законом порядку; представник позивачів подав до суду заяву про проведення засідання за його відсутності та зазначив, що позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити.

Відповідачі в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені в установленому законом порядку; заяв чи клопотань про розгляд справи за їх відсутності до суду не надійшло.

Треті особи в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені в установленому законом порядку; заяв чи клопотань про розгляд справи за їх відсутності до суду не надійшло.

Суд, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як встановлено судом, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 набули право на спадщину на майно, яке складалось із 1/3 частини домоволодіння з відповідною частиною надвірних будівель, яке знаходиться в АДРЕСА_1 , яке належало померлій ОСОБА_10 , що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 06.10.2003, виданим державним нотаріусом П?ятнадцятої київської державної нотаріальної контори Храпійчук Т.В., зареєстрованого в реєстрі за № 4-1747 (номер спадкової справи 1078), зареєстрованого в Київському міському бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна 08.10.2023 реєстровий № 6230.

Правилами державної реєстрації нерухомого майна, що перебуває у власності фізичних і юридичних осіб, затвердженого наказом Держжитлокомунгоспу 13.12.1995 № 56 (які діяли на момент прийняття спадщини). Підпунктом «е» п. 1 додатку 1 до Правил 56 свідоцтва про право на спадщину віднесені до правовстановлюючих документів. Згідно з пп. «е» п. 2.2. Правил одним із способів реєстрації об`єктів нерухомого майна визначено «на оригіналі правовстановлюючого документа робиться реєстраційний запис».

Як свідчить реєстраційний запис на свідоцтві про право на спадщину за заповітом від 06.10.2003 серії ВАО № 504211, цей запис зроблено 08.10.2003 і посвідчує те, що 1/6 частина жилого домоволодіння АДРЕСА_1 на праві приватної власності зареєстрована за ОСОБА_1 .

Згідно листа КП КМР КМБТІ № 2495 від 13.12.2016 2/6 частини житлового будинку АДРЕСА_1 на праві власності зареєстровано: 1/6 частина на ім?я ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого П?ятнадцятою київською державною нотаріальною конторою 06.10.2003, № 4-1747; 1/6 частина на ім?я ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого П?ятнадцятою київською державною нотаріальною конторою 06.10.2003, № 4-1747.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Московського району м. Києва від 28.05.1975 при розгляду мирової угоди ухвалено: вважати встановлений поділ будинку АДРЕСА_1 між співвласниками: ОСОБА_11 (кв. АДРЕСА_2 ) - загальна площа - 64,2 кв.м., житлова - 39,5 кв.м.; ОСОБА_12 (кв. АДРЕСА_3 ) - загальна площа - 41,7 кв.м, житлова - 23,3 кв.м., ОСОБА_13 (кв. АДРЕСА_4 ) - загальна площа - 70,9 кв.м., житлова - 53,7 кв.м.

Згідно зі ст. ст. 321, 317, 319 ЦК України право власності є непорушним, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном, власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до положень ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із зазначенням частки кожного з них у праві власності спільною частковою власністю.

Частиною першою ст. 364 ЦК України передбачено право співвласника на виділ у натурі частки з майна, що є у спільній частковій власності. За змістом цієї норми виділ частки зі спільного майна це перехід частини, цього майна у власність, учасника спільної власності пропорційно його частки в праві спільної власності й припинення для цієї особи права на частку у спільному майні.

Відповідно до ч. 2 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 № 1952-IV «речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації».

Пункт 54 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 № 1127 містить припис, згідно з яким державна реєстрація права власності на нерухоме майно, утворене шляхом виділення окремого об`єкта нерухомого майна із складу нерухомого майна, що складається з двох або більше об`єктів, проводиться за умови наявності технічної можливості такого виділу та можливості такого виділу та можливості використання майна як самостійного об`єкта цивільних правовідносин.

Згідно Висновку щодо технічної можливості поділу об`єкта нерухомого майна № 245/1 від 12.12.2016, складеного ТОВ «КОРУНД КОНСАЛТІНГ» - 1/3 частина домоволодіння з відповідною частиною надвірних будівель складається з: тамбур 1 - 2,8 кв.м., кухня 2 - 5,0 кв.м., коридор 3 - 10,6 кв.м., житлова 4 - 4,8 кв.м., житлова 5 - 18,5 кв.м.в будинку літ «А» загальною площею 41,7 кв.м., житловою площею 23,3 кв.м., вбиральня літ «Ж», сарай літ «З» за адресою АДРЕСА_1 за технічними показниками може бути поділено та новоутворені об`єкти можуть бути зареєстровані як об`єкти нерухомого майна.

Крім того, Актом обстеження домоволодіння АДРЕСА_1 щодо можливості поділу його на два окремих домоволодіння, проведеного 26.12.2016 експертом у сфері діяльності, пов`язаної із створенням об`єктів архітектури ОСОБА_14 , встановлено можливість виділу в окреме домоволодіння 1/3 частини домоволодіння АДРЕСА_1 та присвоїти новоутвореному домоволодінню адресу АДРЕСА_1 .

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 04.12.2009 позов ОСОБА_2 , ОСОБА_1 до ОСОБА_5 , ОСОБА_15 , ОСОБА_3 , третя особа Голосіївська районна в м. Києві державна адміністрація про виділ спадщини в натурі - задоволено частково. Виділити в натурі 1/3 частину спадщини ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , що складається з квартири АДРЕСА_5 (зазначеного в технічному паспорті літ «А») площею 41,7 кв.м.: житлову кімнату площею - 18,5 кв.м., житлову кімнату площею - 4,8 кв.м.; коридор площею - 10,6 кв.м, кухня площею - 5,0 кв.м., тамбур площею - 2,8 кв.м. У задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_2 , ОСОБА_1 до ОСОБА_5 , ОСОБА_15 , ОСОБА_3 , третя особа Голосіївська районна в м. Києві державна адміністрація про виділ спадщини в натурі - відмовлено.

Частиною 4 статті 82 ЦПК України встановлено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Оскільки після виділу частки зі спільного нерухомого майна в порядку ст. 364 ЦК України право спільної часткової власності припиняється, то при виділі частки зі спільного нерухомого майна власнику, що виділяється, та власнику (власникам), що залишаються, має бути виділена окрема площа, яка повинна бути ізольованою від приміщення іншого (інших) співвласників, мати окремий вихід, окрему систему життєзабезпечення (водопостачання, водовідведення, опалення тощо), тобто складати окремий об`єкт нерухомого майна в розумінні ст. 181 ЦК України та пункту 10 Порядку присвоєння об`єкту нерухомого майна реєстраційного номера, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 грудня 2010 року № 1117 «Про ідентифікацію об`єктів нерухомого майна для державної реєстрації прав на них».

Так, згідно з пунктами 1.2, 2.12.4. Інструкції щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об`єктів нерухомого майна від 18 червня 2007 року, поділ об`єкта нерухомого майна (виділ частки) на окремі самостійні об`єкти нерухомого майна здійснюється відповідно до законодавства на підставі висновку щодо технічної можливості такого поділу (виділу) з дотриманням чинних будівельних норм та з наданням кожному об`єкту поштової адреси.

Виходячи з аналізу змісту норм ст.ст. 183, 358, 364, 379, 380, 382 ЦК України слід дійти висновку, що виділ часток (поділ) жилого будинку, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним виходом (квартиру) або у разі, коли є технічна можливість переобладнання будинку в ізольовані квартири, які за розміром відповідають розміру часток співвласників у праві власності.

Як роз`яснено в п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 4 жовтня 1991 року «Про практику застосування законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» при вирішенні справ про виділ в натурі часток жилого будинку що є спільною частковою власністю, судам належить мати на увазі, що це можливо, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним виходом. Виділ також може мати місце при наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані кімнати.

За змістом статей 15 і 16 ЦК України кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Виходячи зі змісту загальних засад регулювання права власності, що встановлені статтею 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Норми статей 317, 319 ЦК України передбачають, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном, яке він здійснює на власний розсуд і усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

Поняття спільної часткової власності визначено у частині першій статті 356 ЦК України, як власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності.

Відповідно до частини першої статті 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності.

Так, згідно з пунктами 1.2, 2.1., 2.4. Інструкції щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об`єктів нерухомого майна від 18 червня 2007 року № 55, поділ об`єкта нерухомого майна (виділ частки) на окремі самостійні об`єкти нерухомого майна здійснюється відповідно до законодавства на підставі висновку щодо технічної можливості такого поділу (виділу) з дотриманням чинних будівельних норм та з наданням кожному об`єкту поштової адреси.

Системний аналіз правових норм статей 183, 358, 364 ЦК України дає підстави для висновку, що виділ часток (поділ) нерухомого майна, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін буде виділено нерухоме майно, яке за розміром відповідає розміру часток співвласників у праві власності.

Оскільки учасники спільної часткової власності мають право власності на зазначене майно пропорційно своїй частки в ньому, суд, здійснюючи поділ майна в натурі (виділ частки), повинен виділити його співвласнику таку частину житлового будинку та нежитлових будівель, яка відповідає розміру та вартості його частки, якщо це можливо без завдання неспівмірної шкоди господарському призначенню будівлі.

Такий висновок щодо застосування відповідних норм права викладено у постанові Верховного Суду від 17.04.2019 року у справі № 545/3753/16-ц, провадження № 61-40289 св 18.

Згідно ч. 3 ст. 364 ЦК України у разі виділу співвласником у, натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації.

Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньої згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Як випливає з положення ч.1 та ч.3 ст. 367 ЦК України, поділ в натурі майна, яке перебуває у спільній частковій власності, може бути здійснено за домовленістю між співвласниками, шляхом укладання договору про поділ нерухомого майна, який повинен бути вчинений у письмовій формі з обов`язковим його нотаріальним посвідченням учасниками правочину.

Проте, в тому випадку, якщо один із співвласників виявив бажання, не залежно від його мотивів, здійснити поділ у натурі майна, що перебуває у спільній частковій власності, однак інший співвласник перешкоджає йому в реалізації такого права будь-яким шляхом, що унеможливлює досягнення домовленості між ними щодо укладання договору про поділ нерухомого майна, такий співвласник має право на звернення до суду з відповідним позовом про поділ (виділ) спільного майна в натурі і таке право підлягає судовому захисту.

Відповідно до п. 56 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №1127 від 25.12.2015, для державної реєстрації права власності на нерухоме майно, що створюється шляхом поділу, виділу в натурі частки майна, що перебуває у спільній власності, та має наслідком припинення права спільної власності для усіх або одного із співвласників, подаються: 1) договір про поділ спільного майна, договір про виділ у натурі частки із спільного майна або відповідне рішення суду; 2) документи, передбачені пунктом 54 цього Порядку, крім документа, що посвідчує право власності на нерухоме майно до його поділу або виділу в натурі частки.

За змістом положень статей 21, 24, 41 Конституції України та статей 319, 358 Цивільного кодексу України всі громадяни є рівними у своїх правах, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення цих прав, у тому числі щодо захисту права спільної часткової власності.

Правовий режим спільної часткової власності визначається главою 26 Цивільного кодексу України з урахуванням інтересів усіх її учасників. Володіння, користування і розпорядження частковою власністю здійснюється за згодою всіх співвласників, а за відсутності згоди спір вирішується судом. Незалежно від розміру часток співвласники при здійсненні зазначених правомочностей мають рівні права.

Статтею 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 відповідно до Закону №475/97-ВР від 17.07.1997 «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини основоположних свобод 1950, Першого протоколу та протоколів №№ 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Пунктом 2.6. глави 2 Інструкції щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об`єктів нерухомого майна, затвердженої Наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 18.06.2007 № 55, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України від 6 липня 2007 за № 774/14041, передбачено підготовку суб`єктами господарювання, які здійснюють технічну інвентаризацію об`єктів нерухомого майна, Висновку щодо технічної можливості поділу об`єкта нерухомого майна.

Відповідно до змісту ст.ст. 11, 15 ЦК України цивільні права і обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. Кожна особа має право на судовий захист.

Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позивачами не доведено обставин щодо наявності зареєстрованих осіб у домоволодінні за адресою: АДРЕСА_1 та не вирішено питання щодо реєстрації адреси у встановленому порядку домоволодіння, яке розташоване в АДРЕСА_1 .

Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі. доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Таким чином, позовні вимоги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог: ОСОБА_5 , Голосіївська районна в м. Києві державна адміністрація, Служба у справах дітей Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації про виділ частки домоволодіння, припинення права спільної часткової власності, - не підлягають задоволенню.

Питання щодо стягнення судових витрат вирішується судом в порядку ст. 141 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 263-265 ЦПК України, -

У Х В А Л И В :

У задоволенні позову ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог: ОСОБА_5 , Голосіївська районна в м. Києві державна адміністрація, Служба у справах дітей Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації про виділ частки домоволодіння, припинення права спільної часткової власності - відмовити.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано, або після перегляду рішення в апеляційному порядку, якщо його не скасовано.

Суддя Ю.Ю. Мазур