Справа № 372/3104/25
Провадження № 2-1674/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

заочне

29 серпня 2025 року Обухівський районний суд Київської області в складі: головуючої судді Висоцької Г.В., за участю секретаря Куник О.В., розглянувши в спрощеному провадженні в приміщенні Обухівського районного суду Київської області цивільну справу Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИВ:

03.06.2025 року позивач в звернувся до суду із заявою, в якій просив суд стягнути з відповідачки ОСОБА_1 на свою користь заборгованість за кредитним договором №9803598 від 08.11.2022 року, укладеним між відповідачем та товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» на суму 3400,00 грн. при укладенні договору строком на 105 календарних днів до 21.02.2023 року, вимогу за яким було передано позивачеві на підставі договору відступлення прав вимоги №89-МЛ від 30.01.2023 року на суму 11339,00 грн., з яких 3400,00 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 7599,00 грн. - заборгованість за відсотками та 340,00 грн. - заборгованість за комісією, а також 2422,40 грн. - судовий збір за розгляд справи у суді та витрати на правову допомогу у розмірі 7000,00 грн.

Ухвалою судді від 10.06.2025 року відкрито провадження по справі та призначено справу до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, про час розгляду справи повідомлений належним чином, в поданому до суду клопотанні просив слухати справу у його відсутність та задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечував.

Відповідач в судове засідання не з`явилась, про розгляд справи повідомлена належним чином шляхом направлення судової повістки про виклик до суду поштовим відправленням про день та час розгляду справи. Про причину неявки суд не повідомила, заяв, клопотань та відзиву до суду не надіслала.

Під час судового розгляду за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання відповідача направлялась ухвала про відкриття провадження та позовна заява з додатками, які повернулись з відміткою «адресат відмовився».

Разом із тим, відповідно до положень ч.ч. 1, 2 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У разі участі у справі кількох відповідачів заочний розгляд справи можливий у випадку неявки в судове засідання всіх відповідачів.

Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши надані позивачем письмові докази, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Статтею 76 ЦПК України визначено, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору (ч. 1 ст. 95 ЦПК України).

Відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За правилами ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до ч.1-5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено, що 08.11.2022 року між первинним кредитором товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» та відповідачкою ОСОБА_1 укладений договір №9803598 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, за умовами якого відповідачка отримала кредитні кошти від позивача у розмірі 3400,00 грн. строком на 105 днів із пільговим періодом 15 днів та загальним періодом 90 днів із повернення кредиту 21.02.2023 року з можливістю пролонгації дії договору в разі вчасної сплати процентів.

Відповідачка підписала вказаний договір одноразовим електронним ідентифікатором.

Кошти відповідачці були перераховані первинним кредитором на картку відповідача НОМЕР_1 08.11.2022 року на суму 3400,00, що підтверджується платіжним дорученням 86534266, наданим позивачу первинним кредитором.

Позивач набув право вимоги до відповідача на підставі договору відступлення права вимоги №89-МЛ від 30.01.2023 року разом та відповідним актом приймання-передачі реєстру боржників від 30.01.2023 року та сплатою первинному кредитору ціни продажу за портфель боржників.

13.05.2025 року на суму вимоги позивач направив відповідачу претензію щодо сплати коштів у вказаному у позові розмірі

Таким чином, суду надані усі належні та допустимі докази як отримання відповідачем кредиту у первинного кредитора, так і переходу права вимоги до позивача з урахуванням розрахунку пролонгації договору після відповідних виплат відповідача. Сам договір між сторонами сплинув 21.02.2023 року. Розрахунок процентів здійснений в межах строку дії договору, тобто до 21.02.2023 року.

За змістом положень статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (стаття 530 ЦК України).

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).

Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до частини першої статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Частиною другою статті 1050 ЦК України визначено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Відповідно до статті 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

В той же час суд не погоджується із вимогою позивача щодо стягнення з відповідача комісії за вказаним договором, яка хоч і була визначена в договорі, не була деталізована, а саме за які послуги вона первинним кредитором нараховується. Вважати встановлення комісії належним способом оплати за договором не можна, оскільки розмір комісії встановлено без уточнення найменування конкретних послуг та систематичності запиту відповідачем інформації щодо обслуговування кредитної заборгованості. Таким чином, суд вважає, що умови договору про комісію не містять розмежування платних та безоплатних послуг, як і не містять найменування цих послуг, а значить передбачають виключно платні послуги стосовно обслуговування кредиту, що суперечить вимогам ч.1, ч. 2 ст. 11 Закону України «Про споживче кредитування», за яким надання таких послуг передбачено безоплатно. Відтак, умови договору про сплату комісії первинному кредитору, які за законом повинні надаватись безоплатно, суд вважає нікчемними, а тому нарахована заборгованість за комісією не підлягає стягненню з відповідача.

Таким чином, у судовому засіданні підтвердилися вимоги за тілом кредиту та нарахованими процентами, що склало 10999,00 грн. замість 11339,00 грн. загалом заявлених вимог з комісією, що складає 97,0% від загальних вимог. Саме в цій частині суд вимоги позивача задовольняє.

Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача слід стягнути судові витрати у вигляді сплаченого позивачем судового збору при зверненні до суду у розмірі 2349,72 грн. (97,0% від сплачених 2422,40 грн.).

За положеннями частин 1, 3 статті 133ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Позивачем заявлені вимоги про стягнення з відповідачки на користь позивача витрат на правову допомогу у розмірі 7000,00 грн.

Заявлена позивачем сума не може бути безумовною підставою для відшкодування судом витрат на професійну правничу допомогу в зазначеному розмірі , адже цей розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат.

Зі змісту частини четвертої статті 137 ЦПК України слідує, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та обсягом виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3ст. 137 ЦПК України).

На підтвердження понесених витрат до позовної заяви надано договір про надання правничої допомоги №0605 від 06.05.2025 та акт наданих послуг №179 від 20.05.2025, з яких вбачається, що послуги надано на загальну суму 7000,00 грн. і ці послуги стосуються саме складання позову про стягнення заборгованості з відповідача.

Велика Палата Верховного Суду у додатковій постанові від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін .

Склад витрат, пов`язаних з оплатою за надання професійної правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі, що свідчить про те, що такі витрати повинні бути обґрунтовані належними та допустимими доказами.

Оскільки позивачем надано належні докази, які підтверджують оплату витрат на професійну правничу допомогу, при цьому, враховуючи складність справи та виконані роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, суд дійшов висновку що стягненню підлягають обґрунтовані витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3000,00 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 14, 76-82, 141, 259, 263-265, 274, 275, 279, 351-352, 354 ЦПК України, ст.ст. 526, 530, 610, 626, 628, 638, 1049, 1050, 1054 ЦК України, ч. 1, ч. 2 ст. 11 Закону України «Про споживче кредитування», суд

В И Р І Ш И В:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «Кредит-Капітал» загальну суму заборгованості за Кредитним договором №9803598 від 08.11.2022 р., в розмірі 10999,00 гривень, з яких: - прострочена заборгованість за кредитом 3400,00 гривень; - прострочена заборгованість за нарахованими процентами 7599,00 гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «Кредит-Капітал» витрати по сплаті судового збору в розмірі 2349,72 грн., та витрати на правову допомогу у розмірі 3000,00 грн., а всього 5349,72 грн.

В іншій частині відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня отримання його копії.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду.

Позивач має право оскаржити заочне рішення шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Г.В.Висоцька