Справа № 525/60/25
Провадження №2/525/188/2025
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11.08.2025 селище Велика Багачка

Великобагачанський районний суд Полтавської області в складі:

головуючої судді Прасол Я.В.

секретаря судового засідання Корж Т.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Велика Багачка в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , представник позивача адвокат Беркута Владислав Леонідович, до Білоцерківської сільської ради Миргородського району Полтавської області про визнання права на спадкове майно,

у с т а н о в и в:

ОСОБА_1 , в особі представника адвоката Беркути В.Л., звернувся до суду з позовною заявою до Білоцерківської сільської ради Миргородського району Полтавської області про визнання права на спадкове майно.

Обгрунтовуючи заявлені вимоги позивач посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його баба ОСОБА_2 . ІНФОРМАЦІЯ_2 помер його батько ОСОБА_3 . ОСОБА_2 на день смерті проживала та була зареєстрована разом ОСОБА_3 . На день смерті ОСОБА_3 разом з ним проживав позивач. ОСОБА_2 включена до списку громадян - членів КСП ім. Шевченка Великобагачанського району Полтавської області, які мають право на земельну частку (пай), на її ім`я зареєстрований сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ПЛ №0183156 за №615 від 26.12.1996, розмір земельної частки (паю) становить 3,56 умовних кадастрових гектарів. Розпорядженням голови Великобагачанської районної державної адміністрації №147 від 27 квітня 2018 року передано ТОВ «Білагро» в оренду терміном на 14 років, або до моменту отримання власником правовстановлюючих документів на право власності на земельну ділянку, 32 земельні ділянки за рахунок невитребуваних земельних часток (паїв) членів колишнього КСП ім. Шевченка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, які розташовані за межами населених пунктів Білоцерківської сільської ради Великобагачанського району Полтавської області, у тому числі земельну ділянку ОСОБА_2 , площею 2,3900 га, кадастровий номер :00:001:0759.

13.01.2025 приватний нотаріус Миргородського районного нотаріального округу Сахарова Л.І. відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну частку (пай) розміром 3,56 умовних кадастрових гектарів, що розташована на території Білоцерківської сільської ради Миргородського (колишнього Великобагачанського) району Полтавської області, у зв`язку з тим, що у заявника відсутні правовстановлюючі документи, що посвідчують право власності на вказаний об`єкт нерухомого майна та відсутні документи, що посвідчують факт прийняття спадщини, шляхом спільного проживання на момент відкриття спадщини, довідка виконавчого комітету (про реєстрацію місця проживання) або рішенням суду про встановлення факту спільного проживання з померлим на момент відкриття спадщини та фактичного прийняття спадщини.

На підставі викладеного, позивач просить визнати за ним в порядку спадкування за законом право на земельну частку (пай) розміром 3,56 умовних кадастрових гектарів із земель колективної власності КСП імені Шевченка на території Білоцерківської сільської ради Великобагачанського району Полтавської області, яке належало ОСОБА_2 на підставі сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ПЛ №0183156.

24.01.2025 судом відкрито загальне позовне провадження у справі, підготовче засідання було призначене на 24.02.2025, учасникам судового розгляду роз`яснені порядок та строки подання заяв по суті справи (а.с. 39).

24.02.2025 судом були витребувані додаткові докази по справі (а.с. 54-55). 27.02.2025 на адресу суду надійшла затребувана інформація (а.с. 67-72).

19.03.2025 судом закрито підготовче провадження у справі, справу призначено до судового розгляду (а.с. 81).

Під час розгляду справи судом, позивач підтримав заявлені позовні вимоги, просив позов задовольнити. Суду пояснив, що з 1995 року по 2004 рік він був зареєстрований в м. Полтава, але фактично проживав у с. Білоцерківка, разом з бабою та батьком, працював на будівництві неофіційно, їздив на заробітки за кордон. Після смерті баби він залишився проживати з батьком в с. Білоцерківка, де вони разом жили до смерті батька. У 2005 році від родички, яка працювала в сільській раді дізнався, що в баби був пай, документів на нього у нього немає.

Представник позивача адвокат Беркута В.Л. заявлений позов підтримав повністю, з підстав зазначених у позовній заяві, просив його задовольнити.

Свідок ОСОБА_4 суду повідомив, що живе по сусідству, позивача знає з його народження, мають приятельські відносини. ОСОБА_2 проживала разом із сином ОСОБА_3 та онуком ОСОБА_1 . Після смерті ОСОБА_2 весь час з ОСОБА_3 проживав син, він бачив його постійно там. Після того як позивач поховав батька, останній постійно там не проживає, періодично навідується.

Свідок ОСОБА_8 суду пояснив, що живе за адресою: АДРЕСА_1 з 1986 року, з цього часу він знайомий з ОСОБА_1 . Йому достовірно відомо, що по АДРЕСА_1 позивач проживав разом з ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , чий то будинок, йому не відомо. Позивач постійно проживав з батьком, через те, що останній зловживав алкоголем, після смерті батька через деякий час виїхав, куди, йому не відомо, буває, що приїздить.

Свідок ОСОБА_11 суду повідомив, що проживає по АДРЕСА_1 з 2008 року, до цього жив по АДРЕСА_1 . ОСОБА_1 знає з дитинства. Батька його ОСОБА_3 теж знав, він жив по АДРЕСА_2 з матір`ю та ОСОБА_1 . ОСОБА_2 померла перша, потім ОСОБА_3 . З ОСОБА_3 до його смерті разом проживав ОСОБА_1 .

У судове засідання 11.08.2025 усі учасники судового розгляду не з`явилися, про місце, дату та час розгляду справи були повідомлені належним чином.

Представник позивача подав на адресу суду заяву, у якій просив проводити розгляд справи без участі позивача та його представника, на задоволенні позовних вимог наполягає.

Представник відповідача подав на адресу суду заяву про розгляд справи без участі представників відповідача, проти задоволення позовних вимог не заперечує.

Оскільки усі учасники судового розгляду у судове засідання не з`явилися, фіксування судового засідання технічними засобами не здійснюється, згідно положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Згідно ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно положень ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Суд, вивчивши та проаналізувавши в сукупності усі докази зібрані по справі, приходить до переконання, що позов ОСОБА_1 підлягає до задоволення виходячи з наступних підстав.

Судом установлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 (а.с. 9).

За життя ОСОБА_2 була включена до списку громадян - членів КСП ім. Шевченка Великобагачанського району Полтавської області, які мають право на земельну частку (пай). Згідно Книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) КСП ім. Шевченка Великобагачанського району Полтавської області на ім`я ОСОБА_2 зареєстрований сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ПЛ №0183156 за №615 від 26.12.1996. Державний акт про право приватної власності на землю останній не видавався. Земля обліковується у невитребуваних паях та передана в оренду ТОВ «Білагро» до моменту отримання власником правовстановлюючого документу на право власності на землю або до набрання законної сили рішенням суду про визнання земельної ділянки відумерлою спадщиною та передачу її у комунальну власність. Указані обставини підтверджуються листом Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області №29-16-0.221-5931/2-24 від 23.12.2024 (а.с. 18), довідкою №51/01-17 від 10.01.2025 виконавчого комітету Білоцерківської сільської ради Миргородського району Полтавської області (а.с. 19), довідкою №517/102-18 від 05.03.2018 відділу у Великобагачанському району Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області (а.с. 20), розпорядженням голови Великобагачанської районної державної адміністрації №147 від 27.04.2018 (а.с. 21-22).

Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про реєстрацію народження відповідно до статей 126, 133, 135 Сімейного кодексу України №0 від 25.03.2011, ОСОБА_3 є сином ОСОБА_2 (а.с. 11).

ОСОБА_3 був зареєстрований та проживав з ОСОБА_2 на день її смерті по АДРЕСА_3 , що підтверджується довідкою №248 від 08.04.2008 виданої виконавчим комітетом Білоцерківської сільської ради Великобагачанського району Полтавської області ( а.с. 13),

Відповідно до витягу з погосподарської книги №3 Білоцерківської сільської ради Великобагачанського (нині Миргородського) району Полтавської області за 1996-2000 р.р. №864/01-16 від 13.12.2024, членами домогосподарства за адресою: АДРЕСА_3 є ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 - син (а.с. 15).

Положеннями ст. 5 Цивільного кодексу України установлено, що акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом`якшує або скасовує цивільну відповідальність особи. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності.

Оскільки ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , застосовуються положення Цивільного кодексу Української РСР, 1963 року ( далі по тексту ЦК УРСР).

Так, згідно положень ст. 529 ЦК УРСР, при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю.

Статтею 548 ЦК УРСР установлено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями . Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину:

1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном;

2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини ( ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР).

Спадщину після смерті ОСОБА_2 в установленому законом порядку прийняв ОСОБА_3 , шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном.

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 (а.с. 10).

ОСОБА_1 є сином померлого ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 (а.с. 12).

Згідно довідки №812/01-17 від 02.12.2024 виданої виконавчим комітетом Білоцерківської сільської ради Миргородського району Полтавської області, ОСОБА_3 на день смерті був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 . Разом з ним в даному домогосподарстві ніхто не був зареєстрований (а.с. 14).

Згідно акту обстеження умов проживання від 16.12.2024 ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживали разом за адресою: АДРЕСА_1 . Разом з ними проживав без реєстрації ОСОБА_1 , син ОСОБА_3 в період з 1995 року по 2004 рік. На день смерті ОСОБА_3 його син проживав разом з ним (а.с. 17).

13.01.2025 приватний нотаріус Миргородського районного нотаріального округу Сахарова Л.І. винесла постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, згідно якої відмовила ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну частку (пай) розміром 3,56 умовних кадастрових гектарів, що розташована на території Білоцерківської сільської ради Миргородського (колишнього Великобагачанського) району Полтавської області, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документа, що посвідчує право власності та відсутністю документів, що посвідчують факт прийняття спадщини, шляхом спільного проживання на момент відкриття спадщини (а.с. 23-24).

Відповідно до статей 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті.

Згідно ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Статтею 1223 ЦК України передбачено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу ( ст. 1258 ЦК України).

Згідно зі ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

За правилами частин першої, третьої статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Згідно показів свідків, які були допитані судом у судовому засіданні, судом установлено, що ОСОБА_3 на момент своєї смерті проживав разом із сином ОСОБА_1 , останній проживав за адресою: АДРЕСА_3 з 1995 року по 2004 рік, без реєстрації. А тому з урахування установлених обставин ОСОБА_1 прийняв спадщину після смерті ОСОБА_3 на підставі положень ст. 1268 ЦК України.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до частин першої та другої статті 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» від 05 червня 2003 року № 899-IV основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай).

Пленум Верховного суду України у п. 11 постанови №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснив, що при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай).

Згідно з пунктом 17 Перехідних положень Земельного Кодексу України від 25 жовтня 2001 року, сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам таких часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю.

Згідно із п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 06.04.2004 «Про практику застосування судами земельного законодавства» передбачено, що член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до Державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами Цивільного Кодексу, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку.

Ураховуючи те, що у позивача існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, суд вважає за можливе визнати за ОСОБА_1 право на земельну частку (пай) розміром 3,56 умовних кадастрових гектарів у межах розпайованих земель колишнього КСП імені Шевченка на території Білоцерківської сільської ради Миргородського ( колишнього Великобагачанського) району Полтавської області, яке належало ОСОБА_2 на підставі сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ПЛ №0183156, у порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Керуючись ст. ст. 4, 12, 13, 76-80, 81, 82, 83, 206, 247, 263-265, 268, 354-355 ЦПК України,

у х в а л и в:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право на земельну частку (пай) розміром 3,56 умовних кадастрових гектарів у межах розпайованих земель колишнього КСП імені Шевченка на території Білоцерківської сільської ради Миргородського ( колишнього Великобагачанського) району Полтавської області, яке належало ОСОБА_2 на підставі сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ПЛ №0183156, у порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

На виконання п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України судом зазначається повне найменування сторін:

позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_4 ;

представник позивача: адвокат Беркута Владислав Леонідович, РНОКПП НОМЕР_5 , свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю серії ПТ №3206, видане Радою адвокатів Полтавської області 14.01.2020, адреса: провулок Гарячківський, 1, м. Решетилівка, Полтавська область;

відповідач: Білоцерківська сільська рада Миргородського району Полтавської області, , юридична адреса: вул. Лесі Українки, 11, село Білоцерківка, Миргородський район, Полтавська область.

Повне рішення суду складено 21.08.2025.

Суддя Я.В. Прасол