ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

20 серпня 2025 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 740/7337/24

Головуючий у першій інстанції Шевченко І. М.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/1101/25

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД у складі:

головуючого-судді: Онищенко О.І.

суддів: Мамонової О.Є., Шитченко Н.В.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Енера Чернігів»

Відповідач: ОСОБА_1

Особа, яка подала апеляційну скаргу: Товариство з обмеженою відповідальністю «Енера Чернігів»

Розглянув у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу на рішення Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 02 квітня 2025 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Енера Чернігів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію (суддя Шевченко І.М.), ухвалене у м.Ніжин,

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2024 року ТОВ «Енера Чернігів» звернулося до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за спожиту електричну енергію за період з 01 вересня 2023 року по 31 січня 2024 року у розмірі 11 539,44 грн. Позовна заява мотивована тим, що з 01 січня 2019 року товариство постачало електричну енергію ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 (особовий рахунок № НОМЕР_1 ) на підставі заяви-приєднання до умов договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг та фактичного споживання електричної енергії споживачем. За доводами позивача, ТОВ «Енера Чернігів» в період з 01 вересня 2023 року по 31 січня 2024 року поставило споживачу електричну енергію у кількості 4371 кВт*год. на загальну суму 11 539,44 грн, однак ОСОБА_1 свої зобов`язання за договором не виконала, у зв`язку з чим утворилася заборгованість у вказаному розмірі і яка на дату звернення до суду не сплачена.

Рішенням Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 02 квітня 2025 року у задоволенні позову відмовлено. Рішення суду мотивовано тим, що позивачем не надано доказів виникнення відповідних правовідносин з відповідачкою ОСОБА_1 , яка не є споживачем житлово-комунальних послуг, а тому вимоги позивача про стягнення з відповідачки заборгованості за період з 01.09.2023 по 31.01.2024 є безпідставними.

В апеляційній скарзі ТОВ «Енера Чернігів» просить скасувати вказане рішення суду та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог. Апеляційна скарга мотивована тим, що відомості з державних реєстрів, на які посилається суд, є неналежним доказом, оскільки лише відображають факт відсутності відповідної інформації в державних реєстрах станом на зазначену дату і такі відомості не є правовстановлюючим документом, який підтверджує реєстрацію права власності за конкретно визначеним суб`єктом. Позивач наголошує на тому, що факт реєстрації відповідачки в статусі тимчасово переміщеної особи не позбавляє обов`язку сплачувати за житлово-комунальні послуги за адресою майна, яке належить їй на праві власності. При цьому до розгляду справи в суді ОСОБА_1 не повідомляла постачальника електричної енергії про взяття її на облік внутрішньо переміщеної особи за іншою адресою, що спростовує висновок суду першої інстанції про безпідставність позову з підстав, що відповідачка не є споживачем житлово-комунальних послуг. Також ТОВ «Енера Чернігів» посилається на порушення судом норм процесуального права, оскільки висновок щодо необґрунтованості доводів позивача ґрунтується на припущеннях, що право власності на квартиру могло неодноразово переходити до інших осіб.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просить у вимогах апеляційної скарги відмовити у повному обсязі через необґрунтованість, рішення суду першої інстанції залишити без змін, надати правову оцінку нормативно-правовим актам, якими керується позивач у своїй діяльності, щодо їх відповідності Конституції, Законам України та нормам міжнародного права. Відповідачка вважає, що витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна є доказом, який підтверджує наявність або відсутність права власності ОСОБА_1 на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 . За доводами відповідачки, позивачем суду не доведено, що у період з 01 вересня 2023 року по 31 січня 2024 року вона була власником вказаного нерухомого майна, а відтак споживачем наданих ТОВ «Енера Чернігів» послуг. Звертає увагу, що судом встановлено місце реєстрації ОСОБА_1 , а позивачем до суду не надано таких відомостей, які б підтвердили факт проживання у спірний період у м.Ніжині. Відповідачка вказує, що 28 вересня 2023 року було замінено лічильник споживання електроенергії, який проводився зі значним порушенням, без її присутності, без складання акту про заміну лічильника, без фіксації остаточних показників старого лічильника та без фіксації показників нового лічильника та споживання такої кількості електричної енергії в квартирі є технічно неможливим. Відтак, невірно були зняті показники лічильника і відповідно позивач надає свідомо неправдиві повідомлення суду про спожиту електроенергію у спірний період. Також ОСОБА_1 посилається на те, що не отримувала попередження про припинення надання послуг з розподілу електричної енергії та попередження про припинення постачання електричної енергії за заборгованість з оплати за спожиту електричну енергію, оскільки фактично перебуває/проживає за іншою адресою як внутрішньо переміщена особа. Звертає увагу, що долучені до матеріалів справи попередження містять різні підписи, що свідчить про їх підроблення. Крім того, ОСОБА_1 зазначає, що позивач не довів наявність у нього ліцензії на здійснення виробництва електричної енергії.

Одночасно з відзивом на апеляційну скаргу відповідачка подала клопотання про повернення апеляційної скарги, в якій просить постановити письмову обґрунтовану ухвалу про прийняття чи відхилення даного клопотання. ОСОБА_1 вказує, що адвокат Прохоренко М.М., якою подано апеляційну скаргу, не перебуває в трудових відносинах із ТОВ «Енера Чернігів», не укладала трудовий договір, як адвокат, договір із юридичною особою для надання правничої допомоги та ордер не формувала, а тому між адвокатом та юридичною особою відсутні цивільно-правові відносини і вона не має права представляти позивача. Тому вважає, що апеляційний суд помилково допустив до участі в розгляді апеляційної скарги представником особу без повноважень.

Згідно з ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справ.

Відповідно до вимог ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Частиною 1 ст.368 ЦПК України встановлено, що справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

За нормами ст. 268 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Зазначеним вимогам закону судове рішення суду першої інстанції не відповідає.

По справі встановлено, що за договором купівлі-продажу від 08 липня 1994 року Орендне підприємство «Ніжинський міськмолокозавод» продав, а ОСОБА_1 купила трьохкімнатну квартиру АДРЕСА_2 (а.с.17-18).

Відповідно до законів України «Про ліцензування видів господарської діяльності», «Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг» та «Про ринок електричної енергії» на підставі ліцензії на право провадження господарської діяльності з постачання електричної енергії споживачу, виданої Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (постанова НКРЕКП від 14 червня 2018 року №429), ТОВ «Енера Чернігів» є постачальником електричної енергії споживачам (а.с.10).

Згідно із заявою-приєднання до умов договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг від 13 грудня 2018 року з метою неперервного електрозабезпечення за об`єктом побутового споживача за адресою: АДРЕСА_1 , учасник роздрібного ринку електричної енергії постачальник електричної енергії ТОВ «Енера Чернігів» повідомляє про припинення діяльності постачальника за регульованим тарифом ПАТ «Чернігівобленерго», та приєднання споживача ОСОБА_1 з 01 січня 2019 року до договору про постачання електричної енергії універсальних послуг ТОВ «Енера Чернігів», за особовим рахунком № НОМЕР_1 (а.с.15).

Відповідно до розрахунку суми боргу по особовому рахунку НОМЕР_1 АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 за період з 01 вересня 2023 року по 31 січня 2024 року виникла заборгованість у розмірі 11 539,44 грн (а.с.16).

Судовим наказом Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 10 червня 2024 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Енера Чернігів» 11 539 грн 44 коп. заборгованості за спожиту електричну енергію за період з 01 вересня 2023 року по 31 січня 2024 року (а.с.23).

Ухвалою Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 02 липня 2024 року заяву ОСОБА_1 задоволено і скасовано вищевказаний судовий наказ (а.с.24).

У відповідь на запит суду першої інстанції виконавчий комітет Ніжинської міської ради 19 грудня 2024 року повідомив, що ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.31).

Відповідно до довідки від 22 квітня 2022 року №3002- про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання якої: АДРЕСА_1 , фактичне місце проживання/перебування: АДРЕСА_3 (а.с.80).

Згідно з Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна відомості про права власності, інші речові права, іпотеки, обтяження на квартиру АДРЕСА_2 відсутні (а.с.81).

15 січня 2025 року ОСОБА_1 звернулася до Ніжинської окружної прокуратури із заявою про вчинення кримінального правопорушення в порядку ч.ч.1, 2 ст.55 та ст.ст.214, 215, 216 КПК України про дії, вчинені уповноваженою/посадовою особою, а саме: представником позивача ТОВ «Енера Чернігів» Ярошевич Н.П., що мають ознаки складу злочину, передбаченого ст.ст.182, 358 КК України (підробка підпису від імені заявниці у поданій до суду заяві-приєднанні до умов договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг) (а.с.92-98).

За результатами розгляду вказаної заяви 17 січня 2025 року Ніжинською окружною прокуратурою до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесені відомості за №0000008 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.358 КК України (а.с.99-100).

Відповідно до ч.ч.1, 3 ст.2 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» предметом регулювання цього Закону є відносини, що виникають у процесі надання споживачам послуг з управління багатоквартирним будинком, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення та управління побутовими відходами, а також відносини, що виникають у процесі надання послуг з постачання та розподілу електричної енергії і природного газу споживачам у житлових, садибних, садових, дачних будинках. Норми цього Закону застосовуються з урахуванням особливостей, встановлених законами, що регулюють відносини у сферах постачання та розподілу електричної енергії і природного газу, постачання теплової енергії, централізованого постачання гарячої води, централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, управління побутовими відходами.

До житлово-комунальних послуг належать, зокрема послуги з постачання та розподілу електричної енергії ( ст.5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»).

Відносини, пов`язані з постачання електричної енергії, регулюються Законом України «Про ринок електричної енергії» та Правилами роздрібного ринку електричної енергії, затвердженими Постановою НКРЕКП від 14 березня 2018 року № 312.

Постачання електричної енергії споживачам здійснюється електропостачальниками, які отримали відповідну ліцензію, за договором постачання електричної енергії споживачу (ч.1 ст.56 Закону України «Про ринок електричної енергії»).

Відповідно до абз. 4 п.13 Розділу XVII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про ринок електричної енергії» визначено, що упродовж семи років з 1 січня 2019 року електропостачальник, який отримав ліцензію на провадження господарської діяльності з постачання електричної енергії, виконує функції постачальника універсальних послуг на закріпленій території.

У розумінні Закону України «Про ринок електричної енергії» універсальна послуга - постачання електричної енергії побутовим та малим непобутовим споживачам, що гарантує їхні права бути забезпеченими електричною енергією визначеної якості на умовах, визначених відповідно до цього Закону, на всій території України.

Відповідно до ч.4 ст.63 Закону України «Про ринок електричної енергії» договір про постачання універсальних послуг є публічним договором приєднання та розробляється постачальником універсальної послуги на підставі типового договору, форма, якого затверджується Регулятором. Постачальник універсальних послуг розміщує договір постачання універсальних послуг на своєму офіційному веб-сайті.

Абзацом 5 частини 13 Розділу XVII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про ринок електричної енергії» визначено, що фактом приєднання споживача до умов договору постачання універсальних послуг (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, що засвідчують його бажання укласти договір, зокрема надання підписаної заяви про приєднання, оплата рахунка постачальника універсальної послуги та/або факт споживання електричної енергії.

Відповідно до ст.7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний, зокрема оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором (ч.1 ст.9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»).

Отже, споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними.

Приписами ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України).

Виходячи зі змісту наведених норм та проаналізувавши наявні у справі докази, колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

Відповідачкою не спростовано належними доказами факту надання позивачем послуг з постачання електричної енергії у період з 01 вересня 2023 року по 31 січня 2024 року за адресою: АДРЕСА_1 , на суму 11 539,44 грн.

При цьому доводи позивача щодо належності відповідача у даній справі є слушними.

Так, на підтвердження своїх позовних вимог ТОВ «Енера Чернігів» надало до суду першої інстанції копію договору купівлі-продажу від 08 липня 1994 року, згідно з яким ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_2 . Договір зареєстрований у встановленому законом порядку, про що свідчить реєстровий напис на ньому.

Також позивачем було надано копію паспорта відповідачки, в якому значиться її зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Крім того, реєстрація місця проживання ОСОБА_1 за вищевказаною адресою була підтверджена виконавчим комітетом Ніжинської міської ради на запит суду.

Відповідно до ч.3 ст.3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації.

Відповідно до усталеної практики Верховного Суду державна реєстрація права за певною особою не є безспірним підтвердженням наявності в цієї особи права, але створює спростовувану презумпцію права такої особи (див. постанови Великої Палати Верховного Суду від 02 липня 2019 року у справі № 48/340 (провадження № 12-14звг19), від 12 березня 2019 року у справі № 911/3594/17 (провадження № 12-234гс18, від 19 січня 2021 року у справі № 916/1415/19 (провадження № 12-80гс20)).

Таким чином, відсутність інформації в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно щодо права власності ОСОБА_1 на квартиру АДРЕСА_2 не може з достовірністю свідчити, що квартира не належить відповідачці на праві власності. У той же час, такий витяг не містить інформації, що право власності зареєстровано за іншою особою.

Позивач вживав заходів для отримання доказів у справі, звертався до суду першої інстанції з клопотанням про витребування доказів, а також до Комунального підприємства «Ніжинське міжміське бюро технічної інвентаризації». Проте останнім було відмовлено у наданні доказів, а у задоволенні клопотання було відмовлено.

Натомість, ОСОБА_1 не надано доказів на підтвердження того, що вона не є власником вказаної квартири технічного паспорта на квартиру, договору купівлі-продажу тощо, довідки БТІ.

Крім того, відповідачка вказувала про заміну лічильника, яке було здійснено в спірний період - 28 вересня 2023 року. Також у липні 2024 року ОСОБА_1 зверталась до Уповноваженого Верховної ради Украни з скаргою на протиправні дії ТОВ « Енера Чернігів», які полягали у протиправному припиненні електропостачання за адресою: АДРЕСА_1 та неможливістю у зв`язку з цим проживати в квартирі.( а.с.82-88)

Надана відповідачкою довідка про взяття її на облік внутрішньо переміщеної особи не може бути підставою для звільнення від обов`язку сплачувати за надані послуги постачання електричної енергії за місцем знаходження нерухомого майна, яке належить їй на праві власності.

Відповідно до Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру. Адресою покинутого місця проживання внутрішньо переміщеної особи в розумінні цього Закону визнається адреса місця проживання особи на момент виникнення обставин, зазначених у частині першій цієї статті.

За приписами, що містяться у п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», індивідуальний споживач - це фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги.

Статтею 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлено право споживачів, зокрема на неоплату вартості комунальних послуг (крім постачання теплової енергії) у разі їх невикористання (за відсутності приладів обліку) за період тимчасової відсутності в житловому приміщенні (іншому об`єкті нерухомого майна) споживача та інших осіб понад 30 календарних днів, за умови документального підтвердження відповідно до умов договорів про надання комунальних послуг; розірвати договір про надання комунальної послуги, попередивши про це виконавця відповідної комунальної послуги не менш як за два місяці до дати розірвання договору, за умови допуску виконавця для здійснення технічного припинення надання відповідної послуги.

У матеріалах справи відсутні відомості, що ОСОБА_1 повідомляла позивача про реєстрацію її як внутрішньо переміщеної особи та не проживання за адресою надання їй послуг з постачання електричної енергії або з вимогою про розірвання договору.

Відповідачка не спростувала належними доказами факту надання послуг за адресою: АДРЕСА_1 .

Натомість на підтвердження факту надання послуг з постачання електричної енергії позивачем надано довідку АТ «Чернігівобленерго» щодо обсягів розподіленої електричної енергії, зокрема за вказаною адресою у період вересень 2023 року січень 2024 року (а.с.19-20).

Також у матеріалах справи відсутні докази, що ОСОБА_1 не підписувала заяву-приєднання до умов договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг від 13 грудня 2018 року.

Витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань свідчить лише про те, що відповідачкою було подано заяву про вчинення злочину і розпочато досудове розслідування, проте він не є підтвердженням викладених у заяві фактів.

Враховуючи викладене в сукупності, колегія суддів апеляційного суду вважає обґрунтованими доводи позивача про те, що ОСОБА_1 свої зобов`язання за договором не виконала, у зв`язку з чим виникла заборгованість з оплати за спожиту електричну енергію за період з 01 вересня 2023 року по 31 січня 2024 року, яка склала 11 539,44 грн.

З огляду на вказане, апеляційна скарга підлягає задоволенню, оскаржуване рішення суду скасуванню з ухваленням нового судового рішення про задоволення позовних вимог.

Відповідно до ч. 13 ст.141 ЦПК України, якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, зокрема у разі задоволення позову - на відповідача (ч.ч.1, 2 ст.141 ЦПК України).

У зв`язку із задоволенням позовних вимог та вимог апеляційної скарги з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 3028 грн за розгляд справи судом першої інстанції, а також 4542 грн за апеляційний розгляд справи.

Клопотання ОСОБА_1 про повернення апеляційної скарги не підлягає задоволенню з таких підстав.

За матеріалами справи встановлено, що апеляційна скарга підписана представником ТОВ «Енера Чернігів» за довіреністю, адвокатом М.М.Прохоренко.

На підтвердження своїх повноважень представник надала довіреність від 26 грудня 2024 року, згідно з якою ТОВ «Енера Чернігів» уповноважило адвоката Прохоренко М.М. представляти інтереси товариства, зокрема в судах усіх інстанцій з усіма правами, наданими позивачу (а.с.165). Строк дії довіреності до 31 грудня 2025 року. Також додано копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю (а.с.166).

Частиною 3 статті 356 ЦПК України встановлено, що апеляційна скарга підписується особою, яка її подає, або представником такої особи.

Відповідно до ч.1 ст.58 ЦПК України сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.

Представником у суді може бути адвокат або законний представник (ч.1 ст.60 ЦПК України).

У частині четвертій статті 62 ЦПК України передбачено, що повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».

Доводи відповідачки про відсутність повноважень у адвоката позивача на представництво його інтересів є безпідставними, оскільки надана довіреність, видана юридичною особою, та свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю, що підтверджує право на здійснення представництва, відповідають вимогам процесуального законодавства. Відсутність інших документів не свідчить про відсутність повноважень, а твердження Рибалки Н.І. про те, що надана довіреність не надає підстав на представництво юридичної особи позивача, зводяться до неправильного тлумачення норм процесуального права.

Керуючись ст.ст. 258, 263, 374, 376 ч.1 п.4, 382, 384, 389, 390, 391 ЦПК України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про повернення апеляційної скарги відмовити.

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Енера Чернігів» задовольнити.

Рішення Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 02 квітня 2025 року скасувати.

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Енера Чернігів» задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_4 ; РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Енера Чернігів» (місцезнаходження: 14013, м.Чернігів, пр-т Перемоги, буд.126Б, ) заборгованість за спожиту електричну енергію за період з 01 вересня 2023 року по 31 січня 2024 року в розмірі 11 539 грн 44 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_4 ; РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Енера Чернігів» (місцезнаходження: 14013, м.Чернігів, пр-т Перемоги, буд.126Б, ) судовий збір у розмірі 3028 грн за розгляд справи судом першої інстанції та 4542 грн судового збору за апеляційний розгляд справи.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, але може бути оскаржена до Верховного Суду у випадках, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, протягом 30 днів з дня складання повної постанови.

Головуючий: Судді: