МАКАРІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 серпня 2025 року Справа №370/2301/25

Провадження № 2-з/370/3/25

Макарівський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Сініциної О.С.,

за участю секретаря судового засідання Снитко А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву в залі суду заяву представника ОСОБА_1 , адвоката Жогіної Олени Олександрівни про витребування доказів до пред`явлення позову

у с т а н о в и в:

До Макарівського районного суду Київської області 08 серпня 2025 року надійшла зазначена заява.

В обґрунтування заяви представниця зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько ОСОБА_1 ОСОБА_2 . На день смерті ОСОБА_2 був зареєстрований у АДРЕСА_1 , а фактично мешкав у АДРЕСА_2 , помер у місті Києві.

ОСОБА_1 подала заяву про прийняття спадщини на підставі, якої приватний нотаріус Макарівського районного нотаріального округу Київської області Лисенко Л.В. завів спадкову справу № 4-2009.

До складу спадщини увійшла земельна ділянка площе. 4,152 га, кадастровий номер :05:030:0037.

Приватний нотаріус Макарівського районного нотаріального округу 01.11.2019 видав свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/3 частку майна земельної ділянки, що належала її батьку на підставі державного акта на право власності на землю серії РЗ

№ 270199.

Водночас, батьки померлого ОСОБА_2 , дідусь та бабуся заявниці, заяви про прийняття спадщини не подавали, свідоцтво про право на спадщину не отримували.

Однак, у зв`язку з тим, що місце реєстрації та мешкання дідуся та бабусі ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та їхнього сина ОСОБА_2 збігалися, вважаються такими, що прийняли спадщину за фактом спільного проживання.

Дідусь ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , а 16.01.2016 бабуся ОСОБА_4 . Спадщину після смерті ОСОБА_4 прийняла заявниця ОСОБА_1 .

Приватний нотаріус Києво-Святошинського районного нотаріального округу Нікітченко В.В. завела спадкову справу № 6/2016 та 18.06.2020 видала Свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/3 часту у праві спільної часткової власності на земельну ділянку площею 4,152 га, кадастровий номер :05:030:0037, власником якої був батько заявниці ОСОБА_2 , після смерті якого, його мати ОСОБА_4 прийняла спадщину, але не оформила своїх спадкових прав.

На 1/3 часту у праві власності на зазначене спадкове майно, яке належало

ОСОБА_4 , як спадщина, яку вона прийняла після смерті свого чоловіка ОСОБА_3 , свідоцтво про право на спадщину не видано.

Із долученого до матеріалів заяви листа приватного нотаріуса Фастівського районного нотаріального округу Київської області Нікітенко В.В. від 28 липня 2025 року

№ 215/01-16 вбачається, що бабуся ОСОБА_4 не увійшла до кола спадкоємців померлого чоловіка ОСОБА_3 .

ОСОБА_1 має намір подати до суду позовну заяву про визнання права власності у порядку спадкування. Однак, вона не володіє інформацією хто і в якому порядку (по закону чи за заповітом) успадкував майно, а також все майно або його частину після смерті її дідуся ОСОБА_3 .

У зв`язку із нез`явленням учасників справи, відповідно до частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Неявка заявника не перешкоджає розгляду поданої заяви, суд розглядає заяву за наявними матеріалами (частина третя статті 118 Цивільного процесуального кодексу України).

Суд, вивчивши матеріали заяви дійшов такого висновку.

Відповідно до статей 1, 3 Цивільного кодексу України, статтями 2, 4-5, 12, 13, 19 Цивільного процесуального кодексу України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави, що виникають з цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також справ, розгляд яких, в порядку цивільного судочинства, прямо передбачено законом.

При цьому, в порядку цивільного судочинства, виходячи із його загальних засад про неприпустимість свавільного втручання у сферу особистого життя людини; судовий захист цивільного права та інтересу; справедливість, добросовісність та розумність, перш за все регулюються особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників.

Згідно із частиною першою статті 4 Цивільного процесуального кодексу України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Частиною першою статті 76 Цивільного процесуального кодексу України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до частини першої статті 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із частиною першою статті 84 Цивільного процесуального кодексу України учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений у частинах другій та третій статті 83 цього Кодексу. Якщо таке клопотання заявлено з пропуском встановленого строку, суд залишає його без задоволення, крім випадку, коли особа, яка його подає, обґрунтує неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від неї.

У клопотанні повинно бути зазначено, серед іншого, вжиті особою, яка подає клопотання, заходи для отримання цього доказу самостійно, докази вжиття таких заходів та (або) причини неможливості самостійного отримання цього доказу (пункт 4 частини другої статті 84 Цивільного процесуального кодексу України).

Так, метою процесуального інституту витребування доказів є допомога сторонам в отриманні доказів, які вони не можуть одержати самостійно, що підтверджується обов`язком особи, яка заявляє клопотання про витребування доказів, долучити до нього відомості про неможливість отримання таких доказів особисто.

Відповідно до частини четвертої статті 84 Цивільного процесуального кодексу України суд може витребувати докази також до подання позову як захід забезпечення доказів у порядку , встановленому статтями 116-118 цього Кодексу.

Згідно із частиною першою статті 116 Цивільного процесуального кодексу України суд за заявою учасника справи або особи, яка може набути статусу позивача, має забезпечити докази, якщо є підстави припускати, що засіб доказування може бути втрачений або збирання або подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим.

Відповідно до частини другої статті 116 Цивільного процесуального кодексу України, способами забезпечення судом доказів є допит свідків, призначення експертизи, витребування та (або) огляд доказів, у тому числі за їх місцезнаходженням, заборона вчиняти певні дії щодо доказів та зобов`язання вчинити певні дії щодо доказів. У необхідних випадках судом можуть бути застосовані інші способи забезпечення доказів, визначені судом.

Згідно із частиною третьою статті 116 заява про забезпечення доказів може бути подана до суду як до, так і після подання позовної заяви.

Вимоги, що ставляться до форми та змісту заяви про забезпечення доказів, визначені положеннями статті 117 Цивільного процесуального кодексу України.

Відповідно до пунктів чотири-п`ять частини першої статті 117 Цивільного процесуального кодексу України, у заяві про забезпечення доказів зазначається: докази, забезпечення яких є необхідним, а також обставини, для доказування яких вони необхідні; обґрунтування необхідності забезпечення доказів.

Суд при вирішенні питання про забезпечення доказів має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення доказів; забезпечення збалансованості прав та інтересів сторін; наявності взаємозв`язку між забезпеченням доказів, витребуванням певної інформації, і предмету позовних вимог, а також запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб учасників даного судового процесу, а також те, що є наявні підстави вважати, що засіб доказування може бути втрачений або збирання або подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим. Ці обставини суд вважає істотними і необхідними для забезпечення доказів.

Витребувана інформація необхідна особі, яка може набути статусу позивача, для звернення до суду з відповідним позовом. Однак, заявниця позбавлена можливості самостійно отримати необхідні відомості про коло спадкоємців після смерті дідуся для захисту своїх прав та інтересів у судовому порядку.

Суд зауважує, що витребувані документи мають пряме відношення до предмету спору та сприятимуть можливості пред`явлення позову, а самостійно заявниця отримати такі відомості не має можливості.

Отже клопотання про витребування спадкової справи померлого ОСОБА_3 необхідно задовольнити.

Керуючись статтями 84, 116, 117, 118, 258-260, 261, 353, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд

п о с т а н о в и в:

Заяву про забезпечення доказів шляхом витребування задовольнити.

Витребувати у Макарівської державної нотаріальної контори (вул. Димитрія Ростовського, 66, селище Макарів, Бучанський район, Київська область, 08001) належним чином завірену копію спадкової справи, відкритої після смерті ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Роз`яснити заявнику, що він повинен подати позовну заяву протягом десяти днів з дня постановлення ухвали про забезпечення доказів. У разі неподання позовної заяви у зазначений строк, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження суд скасовує ухвалу про вжиття заходів забезпечення доказів не пізніше наступного дня після закінчення такого строку або постановлення судом ухвали про повернення позовної заяви чи відмови у відкритті провадження.

Ухвала про забезпечення доказів є виконавчим документом та виконується негайно в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Макарівський районний суд Київської області протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали складений 25 серпня 2025 року.

Суддя О.С. Сініцина