Унікальний номер справи 755/6559/23
Головуючий у суді першої інстанції О.В. Гаврилова
Суддя - доповідач у суді апеляційної інстанції Л. Д. Поливач
Постанова

Іменем України

22 серпня 2025 року місто Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

головуючого Поливач Л. Д. (суддя - доповідач),

суддів Стрижеуса А. М., Шкоріної О. І.

учасники справи:

заявник ОСОБА_1

заінтересована особа ОСОБА_2

заінтересована особа приватний виконавець виконавчого округу м. Києва

Пишний Артем Володимирович

розглянувши у приміщенні Київського апеляційного суду у порядку письмового провадження (без повідомлення учасників справи (їх представників) апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 15 травня 2025 року,

у с т а н о в и в:

В травні 2025 року ОСОБА_1 звернулась до Дніпровського районного суду м. Києва із заявою про відстрочку виконання рішення Дніпровського районного суду м. Києва по справі № 755/6559/23 від 26.02.2024.

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 15 травня 2025 року вказану заяву було повернуто заявнику без розгляду.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що матеріали заяви не містяь доказів її надіслання листом з описом вкладення іншим учаснкам справи (позивачу/стягувачу та приватному виконавцю), не надано і відомосей про доставку документів до зареєстрованого електронного кабінету вказаних осіб в підсистемі «Електронний суд» чи вручення особисто під підпис.

Отже, суду дійшов висновку, що при зверненні ОСОБА_1 до суду нею не долучено доказів, які мали підтвердити надіслання та/або надання іншим учасникам справи копії заяви разом з додатками, що зумовлює застосування наслідкків, передбачених ч. 4 ст. 183 ЦПК України.

Не погодившись з вказаною ухвалою суду ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на порушення місцевим судом норм процесуального права поверненням їй заяви, просить оскаржувану ухвалу скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги заявник вказував, що матеріали справи за заявою про відстрочення виконання рішення суду від 02.05.2025 не досліджувалися судом належним чином оскільки поза увагою суду залишилися додані заявником докази направлення учасникам справи заяви про відстрочку виконання рішення суду.

Зауважує, що своєю ухвалою про повернення заяви без розгляду суд першої інстанції порушив її право на доступ до правосуддя, а також судом порушено вимоги ст. 435 ЦПК України, яка гарантує права боржника у виконавчому провадженні.

Своїм правом на подачу відзиву на апеляційну скаргу заінтересовані особи не скориствалися.

У відповідності до вимог пункту 13 статті 7, пункту 6 частини першої статті 353, частини другої статті 369 ЦПК України розгляд апеляційної скарги здійснюється апеляційним судом у письмовому провадженні, без повідомлення учасників справи та без проведення судового засідання, оскільки апеляційні скарги на ухвали про повернення заяви позивачеві (заявникові) розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість постановленої ухвали суду в межах апеляційного оскарження, суд дійшов висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що у травні 2025 року ОСОБА_1 звернулась до Дніпровського районного суду м. Києва із заявою про відстрочку виконання рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 26.02.2024 ухваленого у справі № 755/6559/23 про стягнення (в порядку поділу майна подружжя) із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 846 382, 75 грн., судовий збір в сумі 8 052,00 грн., в рахунок вартості частини земельної ділянки площею 0,1 га., що розташована за адресою: АДРЕСА_1 ; кадастровий номер - :09:071:0086, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку господарських будівель і споруд, склад угідь - рілля - 0,1 га, та частини квартири АДРЕСА_2 , строком на один рік.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 15 травня 2025 року, заяву ОСОБА_1 повернуто без розгляду, як подану без додержання вимог ч. 4 статті 183 ЦПК України, оскільки до заяви не додано доказів надіслання (надання) її копій іншим учасникам справи.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції, враховуючи наступне.

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Захист цивільних прав - це застосування цивільно-правових засобів з метою забезпечення цивільних прав.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (частина перша статті 5 ЦПК України).

У статті 129 Конституції України визначено основні засади судочинства, як конституційні гарантії права на судовий захист.

Право на ефективний судовий захист закріплено також у статті 2 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права 1966 року та у статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Україною 17 липня 1997 року.

За змістом пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини, розглядаючи справи щодо порушення права на справедливий судовий розгляд, тлумачить вказану статтю як таку, що не лише містить детальний опис гарантій, надаваних сторонам у цивільних справах, а й захищає у першу чергу те, що дає можливість практично користуватися такими гарантіями, - доступ до суду (рішення ЄСПЛ в справах: «Жоффр де ля Прадель проти Франції» від 16 грудня 1992 року; «Беллет проти Франції» від 04 грудня 1995 року).

Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови виконання процесуальних дій, сукупність цивільних процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та гарантій їх реалізації.

Згідно з частинами другою, четвертою статті 183 ЦПК України письмові заява, клопотання чи заперечення підписуються заявником чи його представником. До заяви, скарги, клопотання чи заперечення, які подаються на стадії виконання судового рішення, в тому числі в процесі здійснення судового контролю за виконанням судових рішень, додаються докази їх надіслання (надання) іншим учасникам справи (провадження).

Суд, встановивши, що письмову заяву (клопотання, заперечення) подано без додержання вимог частини першої або другої цієї статті, повертає її заявнику без розгляду.

Суд повертає заяву (клопотання, заперечення) її заявнику без розгляду також у разі, якщо вона подана особою, яка відповідно до частини шостої статті 14 цього Кодексу зобов`язана зареєструвати електронний кабінет, але не зареєструвала його.

Положеннями ч. 1ст. 435 ЦПК України встановлено, що за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення.

ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою про відстрочку виконання судового рішення, регулювання якого встановлено розділом VI«Процесуальні питання, пов`язані з виконанням судового рішення у цивільних справах та рішень інших органів (посадових осіб)».

До заяви ОСОБА_1 долучила докази направлення заяви про відстрочку виконання рішення учасникам справи (т. 5 а.с. 7-10).

Отже, висновок суду першої інстанції про повернення без розгляду заяви ОСОБА_1 про відстрочку виконання судового рішення, з тих підстав, що заявник не надіслала копії цієї заяви іншим учасникам справи, є помилковим.

З огляду на вказане доводи апеляційної скарги дають підстави для висновку, що оскаржена судова ухвала постановлена без додержання норм процесуального права.

Відповідно до ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Ураховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а оскаржувана ухвала скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 367, 368, п.6 ч. 1 ст. 374, ст. ст. 379, 381-384, 389 ЦПК України

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 15 травня 2025 року скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді

Л. Д. Поливач

А. М. Стрижеус

О. І. Шкоріна