Справа № 536/847/25
Провадження № 2/536/792/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 серпня 2025 року м. Кременчук

Кременчуцький районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді Реки А.С.,

за участі секретаря судового засідання Черненко А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кременчуці цивільну справу за позовом ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

Встановив:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернулося до Кременчуцького районного суду Полтавської області з дійсним позовом. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 14 березня 2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» та ОСОБА_1 було укладено договір позики № 79496477.

14.06.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 14/06/21, у відповідності до умов якого ТОВ «Фінансова Компанія «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому Права Вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «Фінансова Компанія «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» Права Вимоги до Боржників, вказаними у Реєстрі боржників.

Оскільки на даний час відповідач в добровільному порядку не виконав своїх зобов`язань, тому представник ТОВ «ФК «ЄАПБ» звернувся із позовом до суду та просить стягнути з ОСОБА_1 суму заборгованості в розмірі 46005,00 грн., з якої 13087,50 грн. заборгованість за основною сумою боргу, 32917,50 грн. сума заборгованості за відсотками, а також понесені судові витрати.

Ухвалою Кременчуцького районного суду Полтавської області від 09 квітня 2025 року було прийнято справу до провадження та надано відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву.

Ухвалою Кременчуцького районного суду Полтавської області від 12 травня 2025 року витребувано у Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» докази перерахування ОСОБА_1 кредитних коштів за договором позики №79496477 від 14.03.2024 року.

В провадження суду від представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Шевцової Л.В. надійшов відзив на позовну заяву, у якому остання просить відмовити у задоволенні позовних вимог з огляду на те, що набуття права грошової вимоги за зобов`язаннями ОСОБА_1 за договором №79496477 від 14.03.2024 у зв`язку з укладенням договору факторингу № 14/06/21 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів», не доведено та не підтверджено належними та допустимими доказами. Тому відповідач не може нести відповідальність за неналежне виконання зобов`язання за вказаним договором перед новим кредитором ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів». Також позивачем не надано доказів на підтвердження зарахування кредитних коштів щодо кредитного договору на рахунок відповідача. Окрім того, після спливу строку позики відповідно до ч.2 ст. 1050 ЦК України фінансова установа не мала права нараховувати відсотки за позикою, вимоги про стягнення відсотків, які нараховані після закінчення строків кредитування, є необґрунтованими та безпідставними.

Від представника позивача надійшла відповідь на відзив, у якому останній наполягав на задоволенні позову, оскільки договір позики укладений відповідно до вимог чинного законодавства, позивачем в повній мірі обґрунтовано розмір заборгованості за вказаним договором, та отримання відповідачем кредитних коштів. Представник позивача не погоджується із позицією представника відповідача щодо недоведеності переходу права вимоги, адже дія договору факторингу №14/06/21 від 14.06.2021 продовжена до 14.06.2025, договір факторингу №14/06/21 є чинним, а тому перехід прав вимоги за договором позики №79496477 відбувся відповідно до діючого договору факторингу №14/06/21, є правомірним і відповідає чинному законодавству.

В провадження суду від представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Шевцової Л.В. надійшли пояснення, у яких остання вказала, що додані позивачем до позовної заяви документи не підтверджують факту надання відповідачу кредиту та розміру заборгованості. Також представник відповідача не погоджується із нарахуванням відсотків, оскільки ОСОБА_1 є військовослужбовцем, а тому відповідно до чинного законодавства підлягає звільненню від сплати відсотків за користування кредитом.

Представник позивача надіслав пояснення, у яких останній вказує, що нарахування відповідачу відсотків здійснювалось з тих підстав, що відповідач не повідомив первісних кредиторів у відповідності до чинного законодавства про те, що він являється військовослужбовцем та, що на нього поширюється норми Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». Також відповідачем не було доведено, що на нього поширювалися пільги, передбачені пунктом 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», а саме не повинні нараховуватися штрафні санкції, пеня та проценти за користування кредитом на весь час його перебування на військовій службі.

Ухвалою Кременчуцького районного суду Полтавської області від 18 червня 2025 року за клопотання представника позивача витребувано з АТ «Приватбанк» інформацію щодо наявності у ОСОБА_1 карткових рахунків, відкритих у банку станом на ІНФОРМАЦІЯ_1 ; виписку по картковому рахунку, що належить ОСОБА_1 за період з 14 березня 2024 року по 18 березня 2024 року.

В судове засідання представник позивача не з`явився, в позовній заяві просив суд провести розгляд справи за його відсутності.

Відповідач ОСОБА_1 та його представник адвокат Шевцова Л.В. у судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, від представника відповідача надійшла заява про розгляд справи за їх відсутності, у позовних вимогах просить відмовити в повному обсязі.

За таких обставин суд вважає можливим розглянути справу у відсутності сторін на підставі доказів, які додані до справи.

У зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що у позовних вимогах слід відмовити з наступних підстав.

Судом встановлено, що 14 березня 2024 року між ТОВ «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» та ОСОБА_1 було укладено договір позики № 96477, відповідно до якого позикодавець зобов`язався передати позичальнику у власність грошові кошти, на погоджений умовами договору строк, для задоволення власних потреб(без конкретної споживчої мети), шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок позичальника із використанням реквізитів електронного платіжного засобу, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики, або достроково, та сплатити позикодавцю плату (проценти) від суми позики (а.с.5-7).

Пунктом 2 даного договору встановлені основні умови договору: сума позики 15000,00 грн., строк договору 30 днів, базова процентна ставка 2,5%, дата повернення позики 12.04.2024 року, орієнтовна загальна вартість позики 18375,00 грн.

Відповідно до п.4 договору позики проценти за цим договором нараховуються щоденно, включаючи дати отримання та повернення, на залишок позики, виходячи із строку фактичного користування позикою та до повного погашення заборгованості за договором, проте не довше 90 календарних днів зі спливу первісного строку користування позикою визначеного договором/додатковими угодами, за які нараховуються проценти за базовою процентною ставкою, що визначені п.п.2.3 п.2 договору.

Пунктом 5.1 договору передбачено, що підписанням цього договору позики відповідач підтверджує він ознайомився на сайті позикодавця з повною інформацією щодо Позикодавця та його послуги. Окрім того, погодився, що до моменту підписання договору позики вивчив цей Договір та Правила надання грошових коштів у позику(на умовах повернення позики в кінці строку позики), що розміщені на вищезгаданому сайті, їх зміст, суть, об`єм зобов`язань Сторін та наслідки укладення цього Договору йому зрозумілі (п.п. 5.3 Договору позики).

Договір відповідачем було підписано за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором 01121.

ТОВ «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» взяті на себе зобов`язання за договором позики виконало своєчасно і в повному обсязі, надавши відповідачу у розпорядження грошові кошти, про що свідчить виписка по рахунку, надана АТ КБ «ПриватБанк», з якої вбачається зарахування коштів у сумі 15000,00 грн. на картковий рахунок відповідача (а.с.129-130).

Відповідно до ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Відповідно до ч. 1 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною.

Відповідно до ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного «повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею».

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: - електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; - електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; - аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства.

Згідно зі ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього кодексу.

Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені нормою частини другої статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Аналогічні висновки викладені Верховним Судом у постанові від 28 березня 2018 року по справі № 444/9519/12.

Так, судом встановлено, що відповідно до розрахунку заборгованості первинного кредитора у ОСОБА_1 утворилась заборгованість за договором позики №79496477 від 14.03.2024 року, що складається з 15000,00 грн. заборгованість за основною сумою боргу 32917,50 грн. заборгованість за відсотками (а.с.93-96).

Водночас суд, дослідивши матеріали справи, зокрема надані представником відповідача документи на підтвердження статусу ОСОБА_1 як військовослужбовця, не може погодитися із нарахованими відсотками з огляду на наступне.

Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей» відповідно до Конституції України визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.

Відповідно до частини 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» військовослужбовцям, які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період на весь час їх призову, а також їх дружинам (чоловікам), а також іншим військовослужбовцям, під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації проти України, їх дружинам (чоловікам) - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (жилого будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля, а також крім кредитних договорів щодо придбання та встановлення фотоелектричних модулів та/або вітрових електроустановок разом із гібридними інверторами та установками зберігання енергії, проценти за якими можуть бути погашені чи компенсовані за рахунок третіх осіб або держави.

У постанові Верховного Суду від 15 липня 2020 року у справі № 199/3051/14 (провадження № 61-10861св18) викладено правовий висновок про перелік необхідних документів доведеності статусу особи, яка має право на пільги, визначені пунктом 15 частини третьої статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей», який полягає у тому, що для звільнення від нарахування штрафів, пені та відсотків за користування кредитом мобілізовані позичальники повинні надати банку перелік документів, встановлений листом Міністерства оборони України від 21 серпня 2014 року № 322/2/7142. Такими документами є: військовий квиток, в якому у відповідних розділах здійснюються службові відмітки, або довідка про призов військовозобов`язаного на військову службу, видана військовим комісаріатом або військовою частиною, а для резервістів - витяг із наказу або довідка про зарахування до списків військової частини, які видаються військовою частиною. На вказані пільги мають право лише мобілізовані позичальники.

На підтвердження обставин поширення на ОСОБА_1 положень Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» представник відповідача надала суду:

- копію довідки командира військової частини від 07 квітня 2025 року, відповідно до якої ОСОБА_1 перебуває на військовій службі по мобілізації (а.с.106);

- копію довідки командира військової частини від 15 квітня 2025 року, відповідно до якої ОСОБА_1 в період з 08.01.2023 року по 29.05.2023 року, 29.05.2023 року по 16.08.2023 року, 17.08.2023 року по 30.08.2023 року, з 12.09.2023 року по 26.10.2023 року, 08.12.2023 року по 09.01.2024 року, 18.11.2024 року по 24.11.2024 року, 25.11.2024 року по 24.12.2024 року брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із військовою агресією Російської Федерації проти України (а.с.107);

- копію посвідчення учасника бойових дій № НОМЕР_1 , виданого 18 липня 2023 року на ім`я ОСОБА_1 (а.с.108).

Надані представником відповідача документи суд оцінює як такі, що підтверджують наявність у ОСОБА_1 пільг щодо нарахування процентів, а тому на відповідача, як на військовослужбовця, призваного на військову службу за призовом під час мобілізації поширюються пільги передбачені пунктом 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», а тому проценти за користування кредитними коштами в сумі 32917,50 грн стягненню не підлягають.

Окрім того, судом встановлено, що представником позивача не доведено перехід прав вимоги до відповідача за даним договором позики як правонаступника прав та обов`язків ТОВ «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів».

14 червня 2021 року між ТОВ «Фінансова компанія «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» було укладено договір факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021 року (а.с.9-11), за яким ТОВ «Фінансова компанія «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» відповідно до якого позивач зобов`язався передати грошові кошти в розпорядження ТОВ «Фінансова компанія «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» (ціна продажу) за плату, а останнє в свою чергу зобов`язалося відступити ТОВ «ФК «ЄАПБ» право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав до третіх осіб - боржників, включаючи суму основного зобов`язання (позики), плату за позикою (плату за процентною ставкою), проценти за порушення грошових зобов`язань, право на одержання яких належить ТОВ «Фінансова компанія «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів».

28.07.2021 між ТОВ «Фінансова компанія «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» було укладено додаткову угоду №2 до договору факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021 року (а.с.12), відповідно до п.1 якого, сторони погодили внести зміни до п.1.3 договору та викласти його в наступній редакції: 1.3. Клієнт зобов`язується протягом 10 (десяти) робочих днів з дати відступлення права вимоги за Договором позики Фактору, повідомити Боржників про відступлення права вимоги та про передачу їх персональних даних Фактору, надати інформацію передбачену чинним законодавством про Фактора, у спосіб, передбачений договором про споживчий кредит та вимогами чинного законодавства. Відповідно до п.2 вказаної додаткової решта положень Договору залишаються без змін та діють в частині, що не суперечить даній Додатковій угоді.

13.06.2022 між ТОВ «Фінансова компанія «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» було укладено додаткову угоду №7 до договору факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021 року (а.с.13), якою визначено, що сторони домовились викласти п.9.1 договору в наступній редакції «9.1 даний договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення його печатками сторін. Договір дійсний протягом 12 місяців з дня набрання чинності, але в будь-якому випадку до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за цим договором. У випадку, якщо жодна із сторін не направить письмове повідомлення про розірвання договору за один місяць до строку закінчення дії договору, даний договір автоматично пролонгується на кожний наступний рік». ця додаткова угода до договору вступає в дію з дати її підписання сторонами і є невід`ємною частиною договору.

25.09.2024 між ТОВ «Фінансова компанія «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» було укладено додаткову угоду №37 до договору факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021 року (а.с.14), в якій було узгоджено загальну суму прав вимоги, що відступається згідно Реєстру боржників №31,32 від 25.09.2024 року, але у вищевказаній додатковій угоді такі суми не вказані, що унеможливлює встановити відповідність оплати проведеної згідно платіжної інструкції № 460 від 27.09.2025 (а.с. 89) та визнати вищевказану платіжну інструкцію належним доказом на підтвердження оплати за додатковою угодою № 37 до договору факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021 року.

Відповідно до Витягу з реєстру боржників №32 до договору факторингу №14/06/21 від 14.06.2021 від 25.09.2024 року (а.с.16), ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до боржника ОСОБА_1 за договором позики № 79496477 в сумі 46005,00 грн., що складається із: 13087,50 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 32917,50 грн. сума заборгованості за відсотками.

Статтею 512 ЦК України визначено підстави заміни кредитора у зобов`язанні, зокрема, пунктом 1 ч.1 цієї статті передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відповідно до статті 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

За приписами ч.1 статті 517 ЦК України, первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Первісний кредитор у зобов`язанні відповідає перед новим кредитором за недійсність переданої йому вимоги, але не відповідає за невиконання боржником свого обов`язку, крім випадків, коли первісний кредитор поручився за боржника перед новим кредитором (ч.1 статті 519 ЦК України).

Таким чином, відступлення права вимоги може здійснюватися тільки відносно дійсної вимоги, що існувала на момент переходу цих прав.

З даного приводу суд враховує правову позицію, викладену Верховним Судом України у постанові від 05.07.2017 року у справі №752/8842/14-ц, відповідно до якої у справах про визнання недійсними договорів про відступлення права вимоги судам необхідно з`ясовувати обсяг та зміст прав, які переходять до нового кредитора та чи існують ці права на момент переходу.

Межі обсягу прав, що переходять до нового кредитора, можуть встановлюватися законом і договором, на підставі якого здійснюється перехід права. Обсяг і зміст прав, які переходять до нового кредитора, є істотними умовами цього договору.

Відповідно до статті 1077 ЦК України, за договором факторингу одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає.

Згідно із положеннями статті 1078 ЦК України, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події.

Предметом відступлення може бути лише зобов`язальна вимога, яка є дійсною, належним чином індивідуалізованою та правомірною та доводить, що вказані ознаки предмета є сутнісними, а відсутність хоча б одного з них позбавляє певну вимогу можливості бути предметом відступлення.

Таким чином, суд приходить до висновку, що під існуючою грошовою вимогою слід розуміти грошову вимогу, строк платежу за якою на момент укладення договору фінансування під відступлення грошової вимоги уже настав. Майбутньою вимогою, як предмета відступлення, під яке надається фінансування, може бути грошова вимога, яка ґрунтується на договорі, вже укладеному до моменту відступлення, строк платежу за яким ще не настав.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 15.09.2022 року у справі №910/12525/20 вказала, що положення частини першої статті 203 ЦК України прямо встановлюють, що застосовуються саме до змісту правочину (сукупності його умов), а не до його суб`єктного складу. В тому випадку, коли особа відступає право вимоги, яке їй не належить, у правовідносинах відсутній управнений на таке відступлення суб`єкт. За загальним правилом пункту 1 частини першої статті 512, статті 514 ЦК України, у цьому разі заміна кредитора у зобов`язанні не відбувається.

Чинне законодавство не забороняє відступлення майбутніх вимог, однак це стосується майбутніх вимог тільки за умови їх визначеності, тоді як передача за правочином невизначених, позбавлених конкретного змісту вимог, у тому числі, й на майбутнє, тягне за собою наслідки у вигляді неукладеності відповідного правочину, оскільки його сторонами не досягнуто згоди щодо предмета правочину або такий предмет не індивідуалізовано належним чином. Така правова позиція викладена у постановах Верховного Суду: від 24.04.2018 року у справі №914/868/17, від 18.10.2018 року у справі №910/11965/16.

Крім того, Верховний Суд у постанові від 02.11.2021 року у справі №905/306/17 зробив висновок про те, що для підтвердження факту відступлення права вимоги фінансова компанія, як заінтересована сторона повинна надати до суду докази переходу права вимоги від первісного до нового кредитора на кожному етапі такої передачі. Належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором.

В той же час правовідносини між ТОВ «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» та ОСОБА_1 за договором позики виникли 14 березня 2024 року, тобто пізніше ніж було укладено договір факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021 року. За таких обставин, на час укладення вказаного договору факторингу у кредитора ТОВ «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» було відсутнє право вимоги до відповідача за договором позики, яке він міг би передати ТОВ «ФК «ЄАПБ» на підставі договору факторингу від 14 червня 2021 року.

При цьому обсяг прав та обов`язків сторін по договору факторингу від 14.06.2021 додатковими угодами №7 від 13.06.2022 року та №37 від 25.09.2024 року - не змінений, по своїй суті вони не є новим договором факторингу, і не свідчать жодним чином про перехід до ТОВ «ФК«ЄАПБ» від первісного кредитора ТОВ «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» права вимоги до ОСОБА_1 за договором позики № 79496477 від 14.03.2024 року. У зв`язку із наведеним виникають правові наслідки передання недійсної вимоги між новим кредитором і боржником.

Враховуючи вищевикладене, суд доходить висновку, що позовні вимоги ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики № 79496477 від 14.03.2024 в сумі 46005,00 грн., задоволенню не підлягають.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 141, 258-259, 264-265, 280-283 ЦПК України, ст.ст.11, 509, 526, 611, 638, 1048-1050, 1054 ЦК України, суд,-

Ухвалив:

У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційну скаргу на рішення може бути подано до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Повний текст рішення складено 19.08.2025.

Повне найменування учасників процесу:

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», юридична адреса: м. Київ, вул. Симона Петлюри, буд.30.

Відповідач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

СуддяА. С. Река