Справа № 601/1871/25
Провадження № 6/602/18/2025
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"14" серпня 2025 р. м. Ланівці

Лановецький районний суд Тернопільської області у складі головуючого судді Наумчука В.А., за участі секретаря судового засідання Майхрук Н.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду справу за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «УКРФІНСТАНДАРТ» про заміну сторони виконавчого провадження, заінтересовані особи: Товариства з обмеженою відповідальністю «ІНСТАФІНАНС», ОСОБА_1 , приватний виконавець Варивода Дмитро Васильович, -

в с т а н о в и в :

Товариство з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «УКРФІНСТАНДАРТ» (далі у тексті - ТОВ «ФК «УКРФІНСТАНДАРТ» або заявник), через свого представника адвоката Жевегу К.В., звернулося до суду із заявою про заміну сторони виконавчого провадження.

В обґрунтування поданої заяви заявник стверджує, що на виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Тернопільської області Вариводи Д.В. (далі у тексті приватний виконавець Варивода Д.В.) перебуває виконавче провадження № 67643231 щодо примусового виконання виконавчого документа, виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою В.О. за № 37984 від 05.11.2021 про стягнення із боржника ОСОБА_1 заборгованості на користь стягувача - Товариства з обмеженою відповідальністю «ІНСТАФІНАНС» (далі у тексті ТОВ «ІНСТАФІНАНС»).

У подальшому за Договором факторингу № 573/ФК-25, укладеним 03.04.2025 між ТОВ «ІНСТАФІНАНС» та ТОВ «ФК «УКРФІНСТАНДАРТ», право грошової вимоги за кредитним договором, за яким проводиться стягнення заборгованості за згаданим вище виконавчим документом, перейшло до заявника.

Просить суд замінити у виконавчому провадженні № 67643231 сторону виконавчого провадження - стягувача ТОВ «ІНСТАФІНАНС» на його правонаступника - ТОВ «ФК «УКРФІНСТАНДАРТ».

Ухвалою суду від 25 липня 2025 року заяву прийнято до провадження та призначено судове засідання для розгляду справи на 01 серпня 2025 року.

Судове засідання 01.08.2025 не відбулося у зв`язку з перебуванням головуючого судді у нарадчій кімнаті. Розгляд заяви призначено на 14.08.2025.

Представник заявника у судове засідання не з`явився, у заяві просив розгляд проводити за його відсутності.

Боржник ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, хоча була належним чином повідомлена про дату, час і місце судового засідання, про причини своєї неявки суду не повідомила.

Представник стягувача ТОВ «ІНСТАФІНАНС» у судове засідання не з`явився, хоча стягувач був повідомлений належним чином про дату, час і місце судового засідання, пояснень з приводу розглядуваної заяви у вказаний судом строк не надав.

Приватний виконавець Варивода Д.В. у судове засідання не з`явився, хоча був повідомлений належним чином про дату, час і місце судового засідання, пояснень з приводу розглядуваної заяви у вказаний судом строк не надав.

Відповідно до частини третьої статті 442 ЦПК України неявка учасників справи та інших осіб не є перешкодою для вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження.

Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи.

Розглянувши заяву та додані до неї документи, оцінивши докази, які в них містяться, суд дійшов наступних висновків.

5 листопада 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою В.О. вчинено виконавчий напис № 37984 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ІНСТАФІНАНС» заборгованість за кредитним договором ID1928308 у сумі 7849,00 грн та 650 грн плати за вчинення виконавчого напису, а всього 8499,00 грн, що підтверджується копією виконавчого напису (а.с. 11 на звороті).

23 листопада 2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Тернопільської області Вариводою Д.В. відкрито виконавче провадження № 67643231 по примусовому виконанню виконавчого напису, виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою В.О. за № 37984 від 05.11.2021 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ІНСТАФІНАНС» заборгованості в сумі 8499,00 грн, що підтверджується копією постанови про відкриття виконавчого провадження (а.с. 10).

Станом на дату звернення заявника до суду та на дату розгляду заяви виконавче провадження № 67643231 перебуває на виконанні у приватного виконавця Вариводи Д.В., що убачається із загальнодоступної інформації, яка міститься в АСВП на офіційному сайті Міністерства юстиції України в мережі Інтернет.

В обґрунтування тієї обставини, що до ТОВ «ФК «УКРФІНСТАНДАРТ» перейшло право вимоги до боржника ОСОБА_1 за Кредитним договором, заявник покликається на договір факторингу укладений між ТОВ «ІНСТАФІНАНС» та ТОВ «ФК «УКРФІНСТАНДАРТ», а також документи щодо його виконання, копії яких додано до заяви.

Суд дослідив згадані вище докази, надані заявником, та встановив наступні обставини.

3 квітня 2025 року між ТОВ «ФК «УКРФІНСТАНДАРТ», як Фактором з однієї сторони, та ТОВ «ІНСТАФІНАНС», як Клієнтом з іншої сторони, укладено договір факторингу №573/ФК-25 (далі у тексті Договір факторингу, а.с. 6-8).

Пунктом 2.1 Договору факторингу передбачено, що згідно умов цього договору клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені в Реєстрі прав вимоги, а Фактор зобов`язується їх прийняти та сплатити Клієнту суму фінансування за таке відступлення на умовах, визначених цим договором.

Згідно з пунктом 4.1 Договору факторингу право вимоги переходить від клієнта до фактора з моменту підписання ними відповідного Реєстру прав вимог у формі наведеної в Додатку №1 до цього договору, але тільки за умови повної оплати фактором суми грошових коштів фінансування клієнту, передбаченої розділом 3 договору.

Відповідно до п. 4.2 Договору факторингу відступлення права вимоги не набуває чинності, доки фактор не здійснить повну сплату суми фінансування протягом кінцевого терміну, зазначеного у пункті 3.1.2 договору. Якщо фактор не здійснить платіж протягом 10 (десяти) банківських днів з моменту підписання Реєстру вимог і сторони не домовилися про продовження цього терміну платежу, передача права вимоги з цього Реєстру вважається недійсною, а права вимоги залишаються за клієнтом.

Пунктами 3.1.1. та 3.1.2 Договору факторингу передбачено: фінансування належна до сплати Клієнту сума грошових коштів встановлюється в Реєстрі прав вимог. Фінансування належна до сплати клієнту сума грошових коштів, яка вказана у відповідному Реєстрі прав вимог, сплачується фактором одним платежем негайно, але не пізніше наступного банківського дня з моменту підписання сторонами такого Реєстру прав вимог.

За п. 1.6 Договору факторингу «Реєстр прав вимог» - означає перелік прав вимог до боржників, що відступається за цим договором. Форма Реєстру прав вимог наведена в додатку №1 до цього договору.

Зі змісту наведених вище пунктів договору слідує, що сторони при укладенні Договору факторингу визначили його умови таким чином, що необхідною умовою переходу права вимоги від клієнта до фактора є повна оплата фактором суми фінансування клієнту, яка вказується сторонами у відповідному Реєстрі прав вимог, що складається за відповідною формою, погодженою сторонами у додатку №1 до Договору факторингу.

Винятком з цієї умови є передбачений у п. 4.2 Договору факторингу випадок, коли сторони домовилися про продовження цього терміну платежу.

До заяви також додано копії: Витягу від 03.04.2025 з додатку до Договору факторингу, Акту приймання-передачі реєстру прав вимог за Договором факторингу від 03.04.2025, платіжної інструкції №3259 від 03.04.2025 (а.с. 8 на звороті - 9).

У Витязі з Додатку до Договору факторингу від 03.04.2025, підписаному сторонами факторингу та скріпленому їх печатками міститься інформація про РНОКПП боржника, її П.І.Б., № і дату укладення кредитного договору, суми загальної заборгованості, по тілу кредиту та процентами.

Суд констатує, що у згаданому вище Витязі не вказано загальної суми фінансування за Реєстром прав вимог, як це передбачено пунктами 3.1.1 та 3.1.2 Договору факторингу. Більше того, там не зазначено про те, що це є витяг з «Реєстру прав вимог», не вказано який номер Додатку до Договору факторингу, а форма, у якій він складений, не відповідає у повній мірі формі Додатку №1 до Договору факторингу, якій має відповідати Реєстр прав вимог, як це передбачено п. 1.6 Договору факторингу.

Разом з тим, у наданому заявником Акті приймання-передачі реєстру прав вимог за Договором факторингу від 03.04.2025 вказано про те, що за умовами Договору факторингу клієнт передав, а фактор прийняв Реєстр прав вимог за договором, складений за формою згідно з Додатком №1 до цього договору. Загальна сума заборгованості: 81 534 611 грн 19 коп.

Суд зауважує, що за платіжною інструкцією №3259 від 03.04.2025 ТОВ «ФК «УКРФІНСТАНДАРТ» сплатив для ТОВ «ІНСТАФІНАНС» згідно умов Договору факторингу 716 973,59 грн.

Сплачена фактором на користь клієнта сума є значно меншою, ніж указана в Акті приймання-передачі за Реєстром прав вимог від 03.04.2025 за Договором факторингу.

Отже, доказів того, що фактор виконав умову Договору факторингу щодо повної оплати суми фінансування клієнту, яка згідно з умовами Договору факторингу є необхідною підставою для переходу права вимоги від клієнта до фактора, заявник не надав.

Матеріали справи не містять доказів того, що сторони домовилися про продовження терміну оплати всієї суми фінансування, а долучений до заяви Витяг від 03.04.2025 з додатку до Договору факторингу не відповідає вимогам, які передбачені Договором факторингу для Реєстру прав вимог.

Аналізуючи встановлені обставини справи, суд враховує наступні положення чинного законодавства.

Статтею 442 ЦПК України передбачено, що у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець.

Відповідно до ч. 5 ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження», у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником.

Відповідно до частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Тлумачення частини першої статті 512 ЦК України дозволяє стверджувати, що відступлення права вимоги є одним із випадків заміни кредитора в зобов`язанні, яке відбувається на підставі правочину. Відступлення права вимоги не є окремим видом договору, це правочин, який опосередковує перехід права. Відступлення права вимоги може відбуватися, зокрема внаслідок укладення договору: (а) купівлі-продажу чи міни (частина третя статті 656 ЦК України); (б) дарування (частина друга статті 718 ЦК України); (в) факторингу (глава 73 ЦК України).

Наведена вище правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 15.04.2024 у справі № 2221/2373/12 (провадження № 61-483св23).

Відповідно до статті 1077 Цивільного кодексу України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає.

Згідно зі статтею 1078 Цивільного кодексу України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 11.09.2018 по справі № 909/968/16 (провадження № 12-97гс18) зазначила, що цесія (уступка права вимоги) є одним з обов`язкових елементів відносин факторингу (пункт 73 постанови).

Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу.

Правонаступництвом є перехід прав і обов`язків від одного суб`єкта до іншого. Процесуальне правонаступництво виникає з юридичних фактів правонаступництва (заміни сторони матеріального правовідношення її правонаступником) і відображає зв`язок матеріального і процесуального права. Фактично, процесуальне правонаступництво є похідним від матеріального.

Отже, підставою для заміни сторони стягувача, тобто процесуального правонаступництва, є наступництво у матеріальних правовідносинах, унаслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і переходу до іншої особи прав і обов`язків вибулої сторони в цих правовідносинах.

З огляду на вищенаведене, заміна судом стягувача у виконавчому провадженні, шляхом заміни стягувача його правонаступником є можливою за умови доведення заявником факту правонаступництва, у т.ч. у зв`язку із заміною кредитора у зобов`язанні, зокрема внаслідок відступлення права вимоги від первісного кредитора до нового.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Виконання зобов`язань, реалізація, зміна та припинення певних прав у договірному зобов`язанні можуть бути зумовлені вчиненням або утриманням від вчинення однією із сторін у зобов`язанні певних дій чи настанням інших обставин, передбачених договором, у тому числі обставин, які повністю залежать від волі однієї із сторін.

Верховний Суд у своїх постановах неодноразово стверджував, що належними доказами, які засвідчують факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються, за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором (див. постанови Верховного Суду від 29.06.2021 у справі №753/20537/18, від 21.07.2021 у справі №334/6972/17, від 27.09.2021 у справі №5026/886/2012 та інші).

Верховний Суд у постанові від 02.11.2021 у справі №905/306/17 вказував на те, що для підтвердження факту відступлення права вимоги, фінансова компанія як заінтересована сторона повинна надати до суду докази переходу права вимоги від первісного до нового кредитора на кожному етапі такої передачі.

Ураховуючи наведене вище, суд дійшов висновку, що факт передання права вимоги заборгованості, яке виникло на підставі кредитного договору ID1928308, укладеного між ТОВ «ІНСТАФІНАНС» та ОСОБА_1 , не доведено заявником.

Відтак, у задоволенні заяви про заміну сторони виконавчого провадження слід відмовити.

Відповідно до ч. 4 ст. 442 ЦПК України ухвала про заміну сторони виконавчого провадження надсилається (надається) учасникам справи, а також державному виконавцю, приватному виконавцю в порядку, передбаченому ст. 272 ЦПК України.

Керуючись ст. 258-261, 272, 351-355, 442 ЦПК України, суд -

п о с т а н о в и в :

У задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «УКРФІНСТАНДАРТ» про заміну сторони виконавчого провадження, заінтересовані особи: Товариства з обмеженою відповідальністю «ІНСТАФІНАНС», ОСОБА_1 , приватний виконавець Варивода Дмитро Васильович, - відмовити.

Копію ухвали надіслати учасникам справи, а також приватному виконавцю.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання суддею і може бути оскаржена до Тернопільського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: В. А. Наумчук