провадження № 2-о/208/46/25
РІШЕННЯ

Іменем України

05 травня 2025 р. м. Кам`янське

Заводський районний суд міста Кам`янського у складі:Головуючого судді Похвалітої С.М., за участю секретаря судового засідання - Кіблицької М.В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення, -

в с т а н о в и в:

Заявник ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення.

У своїй заяві заявник, ОСОБА_1 ,просить суд:

- встановити факт належності йому - ОСОБА_1 - договору міни на квартиру HB 0181916 АДРЕСА_1 від 25.12.1997р. виданого на ім`я ОСОБА_1 .

В заяві заявник зазначив, що йому, ОСОБА_1 , на підставі договору міни квартири HB 0181916 від 25.12.1997р., оформленого у приватного нотаріуса Богатової І.О., належить квартира АДРЕСА_1 .

При видачі договору міни на квартиру була допущена помилка, яка перешкоджає йому провести реєстраційні дії у державного реєстратора.

Так, у договорі його прізвище записано як « ОСОБА_1 », що не збігається із записом його прізвища в паспорті громадянина України, що був виданий Красноармійським МВУМВС України в Донецькій області від 07 червня 2003 року, де його прізвище зазначене, як « ОСОБА_1 ».

28 серпня 2024 року він звернувся до державного реєстратора прав на нерухоме майно Карпухіної Лілії Володимирівни у Юридичний департамент Одеської міської ради Одеської області, де 03 вересня 2024 року отримав відмову у реєстрації, у зв`язку з неможливістю встановлення права власності на квартиру.

Внаслідок такої помилки, виникла необхідність встановити факт належності йому правовстановлюючого документу, а саме договору міни на квартиру.

Таким чином, з метою надання заявнику можливості вільно розпоряджатися своєю власністю, а саме квартирою АДРЕСА_1 існує необхідність встановити юридичний факт, що правовстановлюючий документ - договір міни на квартиру АДРЕСА_1 від 25.12.1997 року, посвідченого Богатовою І.О., приватним нотаріусом Красноармійського нотаріального округу Донецької області, належить ОСОБА_1 .

У судове засідання заявник ОСОБА_1 не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутністю, вимоги підтримує в повному обсязі.

Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

11 листопада 2024 року ухвалою суду відкрито провадження по справі та призначено дату судового засідання.

Вивчивши матеріали цивільної справи, дослідивши надані суду докази, суд вважає заяву такою, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до копії паспорта громадянина України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , серії НОМЕР_1 , виданого 07 червня 2003 року Красноармійським МВ УМВС України в Донецькій області, на першій сторінці прізвище українською мовою записане як « ОСОБА_1 », на другій сторінці паспорту прізвище російською мовою записане як « ОСОБА_1 » (а.с.7-10). Також в матеріалах справи міститься копія картки платника податків, в якій його прізвище українською мовою записане як « ОСОБА_1 » (а.с.6).

Однак, у договорі міни (НB 0181916) квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , посвідченого приватним нотаріусом Красноармійського нотаріального округу Донецької області Богатовою І.О., від 25.12.1997 року, прізвище ОСОБА_1 зазначено як « ОСОБА_1 » (а.с.3-4).

Рішенням №74860226 про відмову в проведенні реєстраційних дій від 03 вересня 2024 року державним реєстратором прав на нерухоме майно Карпухіною Лілією Володимирівною відмовлено у проведенні реєстраційних дій за заявою ОСОБА_1 від 28.08.2024 за №62672785 про реєстрацію права власності на квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , у зв`язку з тим, що з поданого договору міни квартира належить ОСОБА_1 , тому не можливо встановити право власності на зазначений об`єкт ОСОБА_1 (а.с.5).

Ст. 4 ЦПК України визначає, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно до вимог статті 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до ч. 1 ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

Відповідно до ч. 2 ст.315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

У п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» роз`яснено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян.

Пунктом 12 вказаної Постанови визначено, що при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я по батькові, місце і час народження якої зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення.

Згідно з ч.1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Статтею 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Згідно ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Факт належності ОСОБА_1 договору міни (НВ 0181916) від 25.12.1997 р. на квартиру за адресою: АДРЕСА_2 , підтверджується: копією паспорта громадянина України; копією картки платника податків.

За таких обставин, оцінюючи, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, а також те, що встановлення зазначеного факту, породжує юридичні наслідки, а саме необхідне заявнику для реалізації своїх прав на розпорядження власністю, чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення і встановлення зазначеного факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право, суд вважає за необхідне дану заяву задовольнити.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (PRONINA v. UKRAINE, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Згідно ч. 7 ст. 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення в порядку окремого провадження судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.

Керуючись ст.ст. 7, 76, 77, 80, 268, 272, 273, 293, 315, 319 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Заяву ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення, задовольнити.

Встановити факт належності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП - НОМЕР_2 , - договору міни (HB 0181916) від 25.12.1997р., посвідченого приватним нотаріусом Красноармійського нотаріального округу Донецької області Богатовою І.О., на квартиру за адресою: АДРЕСА_2 , що виданий на ім`я ОСОБА_1 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів безпосередньо до суду апеляційної інстанції, тобто до Дніпровського Апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості сторін:

заявник - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП - НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_2 .

Суддя Похваліта С. М.