ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/4510/25 Справа № 182/3754/22 Суддя у 1-й інстанції - Кобеляцька-Шаховал І. О. Суддя у 2-й інстанції - Остапенко В. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 серпня 2025 року м. Кривий Ріг

справа № 182/3754/22

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Остапенко В.О.,

суддів Бондар Я.М., Зубакової В.П.,

секретар судового засідання Дяченко Д.П.

сторони:

позивач Приватне акціонерне товариство «Страхова група «ТАС»

відповідач ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі Дніпропетровської області, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксації судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, без участі учасників справи, в порядку спрощеного позовного провадження, апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 28 січня 2025 року, яке постановлено суддею Кобеляцькою-Шаховал І.О. у місті Нікополі Дніпропетровської області, відомості щодо дати складання повного судового рішення в матеріалах справи відсутні,

ВСТАНОВИВ:

В жовтні 2022 року Приватне акціонерне товариство «Страхова група «ТАС» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення суми страхового відшкодування.

В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, 17 травня 2021 року, о 19 год. 30 хв., у м. Нікополі Дніпропетровської області, на перехресті вул. Елекрометалургів та 50 років НЗФ сталася дорожньо транспортна пригода за участю автомобіля «ВАЗ 2110», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_1 та автомобіля марки «NissanX-Trail», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , яким керував ОСОБА_2 .

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобілі отримали механічні пошкодження.

Постановою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 13 серпня 2021 року по справі № 182/4124/21 ОСОБА_1 визнано виним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст.122-4, 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу.

На момент дорожньо - транспортної пригоди цивільно - правова відповідальність власника автомобіля автомобіля «ВАЗ 2110», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , була застрахована в ПрАТ «СГ «ТАС» полісом обов`язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АР/7297848. Водій пошкодженого автомобіля марки «NissanX-Trail», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_2 звернувся до ПрАТ «СГ «ТАС» із повідомленням про ДТП від 18 травня 2021 року та заявою про страхове відшкодування від 10 червня 2021 року. Дана заява була розглянута, а пошкодження автомобіля марки «NissanX-Trail», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , внаслідок ДТП, визнано страховим випадком. ПрАТ «СГ «ТАС» здійснила виплату страхового відшкодування в розмірі 130 000 грн, згідно платіжного доручення № 208521 від 01 вересня 2021 року.

Відповідно до ст.1191 Цивільного кодексу України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Відповідно підпункту в) підпункту 38.1.1 пункту 38.1 ст.38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди.

Оскільки відповідач після скоєння ДТП самовільно залишив місце пригоди, він зобов`язаний сплатити на користь ПрАТ «СГ «ТАС» суму сплаченого страхового відшкодування в розмірі 130 000 грн.

На підставі наведенного вище, керуючись ст.ст.1166, 1191 Цивільного кодексу України, ст.38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», позивач просив суд стягнути з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» суму сплаченого страхового відшкодування у розмірі 130 000 грн та сплачений судовий збір.

Рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 28 січня 2025 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» суму сплаченого страхового відшкодування у розмірі 130 000 грн та витрати сплаченого судового збору в розмірі 2 481 грн, а всього - 132 481 грн.

В апеляційній скарзі відповідач просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог позивача та стягнення з позивача на користь відповідача судових витрат у справі, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права, а також невідповідність висновків суду обставинам справи.

Апеляційна скарга мотивована тим, що той факт, що 17 травня 2021 року мала місце дорожньо - транспортна пригода відповідач не заперечує, проте відповідач наполягає на тому, він не був учасником вищевказаної пригоди, а тому вважати, що він самовільно залишив місце ДТП, підстав немає.

Апелянт зазначає, що факти, викладені позивачем в позовній заяві, стороною позивача не доведені. Він будь-які адміністративні порушення, в тому числі, порушення правил дорожнього руху, не порушував, що свідчить про його незгоду, яка викладена у протоколі про адміністративне правопорушення.

Також вказує, що позивач в позовній заяві посилався на ту обставину, що постановою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 13 серпня 2021 року відповідача було визнано винним та притягнуто до адміністративної відповідальності, проте, з даним твердженням він також не погоджується, оскільки справа розглядалась за його відсутності та ним було подано пояснення (зауваження) щодо незгоди з висновком, який викладено у протоколі. Однак, його пояснення враховані не були, що також вважає порушенням. Окрім цього, зазначає, що у даній справі належним та достатнім доказом протокол про адміністративне правопорушення бути не може, оскільки не є належним доказом.

Крім того апелянт зазначає, що судом першої інстанції порушені норми матеріального права в частині застосування норм Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», які не відповідають фактичним обставинам справи, оскільки в оскаржуваному рішенні суд як на підставу задоволення позову посилався на пп 38.1.1, п.38.1 ст 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», відповідно до якого страховик після виплати страхового відкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого трансортго засобу, який спричинив дородньо-ранспорту пригоду, якщо він керував транспортниз засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препараті, що знижюоть увагу та швидкість реакції.

Відзив на апеляційну скаргу не подано.

Учасники справи, будучи завчасно належним чином повідомленими про час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилися, про причини своєї неявки суд не повідомили, що, у відповідності до ч.2 ст. 372 ЦПК України, не перешкоджає розглядові справи.

Неявка осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час та місце судового розгляду справи являється їх волевиявленням, яке свідчить про відмову від реалізації свого права на безпосередню участь у судовому розгляді справи та інших процесуальних прав, тому не може бути перешкодою для розгляду судом апеляційної інстанції питання по суті.

Така правова позиція викладена Верховний Судом у постанові від 24 січня 2018 року у справі № 907/425/16.

У постанові Верховного Суду від 01 жовтня 2020 року у справі № 361/8331/18 суд дійшов висновку про те, що якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд апеляційної інстанції вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Колегія суддів не вбачає підстав для визнання обов`язкової явки сторін по справі в судове засідання, оскільки наявні у справі матеріали є достатніми для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи.

Відповідно до ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, з наступних підстав.

Як встановлено судом та вбачається із матеріалі справи 26 травня 2020 року між приватним акціонерним товариством «Страхова група «ТАС» та ОСОБА_1 було укладено договір обов`язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (Поліс № АР/7297848), згідно з яким забезпеченим транспортним засобом є автомобіль марки «ВАЗ 2110», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 .

17 травня 2021 року, о 19 год. 30 хв., у м.Нікополі Дніпропетровської області, на перехресті вул.Елекрометалургів та 50 років НЗФ, сталась дорожньо - транспортна пригода за участю автомобіля марки «ВАЗ 2110», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_1 та автомобіля марки «NissanX-Trail», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , яким керував ОСОБА_2 .

Внаслідок дорожньо - транспортної пригоди автомобілі отримали механічні пошкодження.

Постановою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 13 серпня 2021 року по справі № 182/4124/21 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст.122-4, 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу.

Водій пошкодженого автомобіля «NissanX-Trail», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_2 звернувся до ПрАТ «СГ «ТАС» із повідомленням про ДТП від 18 травня 2021 року та заявою про страхове відшкодування від 10 червня 2021 року. Дана заява була розглянута, а пошкодження автомобіля марки «NissanX-Trail», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , внаслідок ДТП визнано страховим випадком. ПрАТ «СГ «ТАС» здійснила виплату страхового відшкодування в розмірі 130 000 грн, згідно платіжного доручення № 208521 від 01 вересня 2021 року.

Ухвалюючи рішення по справі та стягуючи з відповідача на користь позивача суму сплаченого страхового відшкодування, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки ДТП виникло з вини водія ОСОБА_1 , який керував транспортним засобом автомобілем марки «ВАЗ 2110», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , що встановлено постановою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 13 серпня 2021 року, тому, відповідно до ст.1191 ЦК України та абзацу а) пп.38.1.1 п.38.1 ст.38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01 липня 2004 року № 1961-IV, чинному на час виникнення спірних правовідносин, після проведення виплати ОСОБА_2 у АТ«СГ «ТАС» (приватне) виникло право регресної вимоги до винної у ДТП особи - відповідача ОСОБА_1 .

Колегія суддів не може повністю погодитись з таким висноком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що 26 травня 2020 року між приватним акціонерним товариством «Страхова група «ТАС» та ОСОБА_1 було укладено договір обов`язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (Поліс № АР/7297848), згідно з яким забезпеченим транспортним засобом є автомобіль марки «ВАЗ 2110», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 .

17 травня 2021 року, о 19 год. 30 хв., у м.Нікополі Дніпропетровської області, на перехресті вул.Елекрометалургів та 50 років НЗФ, сталась дорожньо - транспортна пригода за участю автомобіля марки «ВАЗ 2110», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_1 та автомобіля марки «NissanX-Trail», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , яким керував ОСОБА_2 .

Внаслідок дорожньо - транспортної пригоди автомобілі отримали механічні пошкодження.

Постановою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 13 серпня 2021 року по справі № 182/4124/21 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст.122-4, 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу.

Водій пошкодженого автомобіля «NissanX-Trail», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_2 звернувся до ПрАТ «СГ «ТАС» із повідомленням про ДТП від 18 травня 2021 року та заявою про страхове відшкодування від 10 червня 2021 року. Дана заява була розглянута, а пошкодження автомобіля марки «NissanX-Trail», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , внаслідок ДТП визнано страховим випадком. ПрАТ «СГ «ТАС» здійснила виплату страхового відшкодування в розмірі 130 000 грн, згідно платіжного доручення № 208521 від 01 вересня 2021 року.

Своїми діями ОСОБА_1 вчинив адміністративні правопорушення, передбачені ст. 124 та ст. 122-4 КУпАП.

Вина відповідача у вчиненні правопорушень, передбачених ст. 124 та ст. 122-4 КУпАП, за наслідками вищезазначеної ДТП підтверджується копією постанови Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 13 серпня 2021 року по справі № 182/4124/21, яка відповідачем не була оскаржена.

Судом також встановлено, що на підставі вищезазначених документів ПрАТ «СГ «ТАС» здійснила виплату страхового відшкодування власнику пошкодженого транспортного засобу в розмірі 130 000 грн.

Переглядаючи рішення суду за доводами апеляційної скарги, колегія суддів зазначає таке.

Між сторонами виникли правовідносини з відшкодування винною у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди особою виплаченої суми страхового відшкодування в порядку регресу.

Частиною першою статті 1166 ЦК України визначено, що майнова шкода, завдана не правомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» № 6 від 27 березня 1992 року постановляючи рішення про стягнення на користь потерпілого відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини.

Відповідно до статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно зі статтею 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Статтею 1191 ЦК України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 22 Закону України Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів при настанні страхового випадку страховик або МТСБУ відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов: до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, зокрема, якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди.

У зв`язку з настанням події, у відповідності до вимог Закону, позивачем здійснено регламентну виплату потерпілій особі.

Оскільки ОСОБА_1 спричинив дорожньо-транспортну пригоду та після ДТП самовільно залишив місце пригоди, ПрАТ «СГ «ТАС», як страховик, що здійснив регламентну виплату потерпілій особі, має право регресу до нього і підлягає стягненню із відповідача на користь позивача 130 000 грн вартість відновлювального ремонту автомобіля.

Відповідач ОСОБА_1 не надав суду доказів на підтвердження того, що ним оскаржувалася постанова про визнання його винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП, а тому його вина придумується. Крім того, відповідачем не надано доказів того, що розмір завданої потерпілому матеріальної шкоди є іншим.

Тому судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що оскільки позивачем сплачено потерпілій особі у порядку відшкодування шкоди 130 000 грн заподіяної в результаті дорожньо-транспортної пригоди, що сталася з вини відповідача, який після ДТП залишив місце пригоди, наявні підстави для стягнення в порядку регресу з ОСОБА_1 вказаної суми страхового відшкодування.

За вищенаведених обставин, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог позивача.

Разом з тим, задовольняючи позовні вимоги позивача, суд помилково послався на абзац а) пп.38.1.1 п.38.1 ст.38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» відповідно до якого страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він керував транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

З позовної заяви вбачається, що позивач обґрунтовував свої позовні вимоги підпунктом в) пп.38.1.1 п.38.1 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» відповідно до якого страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов: до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, зокрема, якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди.

Постановою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 13 серпня 2021 року по справі № 182/4124/21 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст.122-4, 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, тобто ОСОБА_1 спричинив дорожньо-транспортну пригоду та після ДТП самовільно залишив місце пригоди.

Отже, позовні вимоги позивача підлягають задоволенню на підставі підпункту в) пп.38.1.1 п.38.1 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», а не на підставі абзацу а) пп.38.1.1 п.38.1 ст.38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» про що помилково зазначено в оскаржуваному рішенні.

За таких обставин рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 28 січня 2025 року слід змінити в частині мотивів задоволення позовних вимог Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» до ОСОБА_1 про стягнення суми страхового відшкодування, виклавши їх в редакції цієї постанови.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381, 382, 384 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 28 січня 2025 рокузмінити в частині мотивів задоволення позовних вимог Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» до ОСОБА_1 про стягнення суми страхового відшкодування, виклавши їх в редакції цієї постанови.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повне судове рішення складено 19 серпня 2025 року.

Головуючий:

Судді: