ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(додаткова)

21 серпня 2025 року

м. Київ

справа № 462/9315/13-ц

провадження № 61-11529св24

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

Тітова М. Ю. (суддя-доповідач), Коротенка Є. В., Червинської М. Є.,

учасники справи:

заявник - Акціонерне товариство «УкрСиббанк»,

суб'єкт, дії якого оскаржуються, - Залізничний відділ державної виконавчої служби у м. Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції,

заінтересовані особи: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

провівши в порядку письмового провадження попередній розгляд заяви представника ОСОБА_1 - Осіва Павла Володимировича про ухвалення додаткового судового рішення у справі за скаргою Акціонерного товариства «УкрСиббанк» на рішення, дії посадової особи відділу державної виконавчої служби щодо примусового виконання рішення суду згідно з виконавчим листом,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2023 року Акціонерне товариство «УкрСиббанк» (далі - АТ «УкрСиббанк») звернулося до суду зі скаргою, в якій просило:

визнати неправомірною бездіяльність Залізничного відділу державної виконавчої служби у м. Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (станом на 22 грудня 2015 року назва - Залізничний відділ державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції) у вигляді нездійснення дій щодо надсилання стягувачу постанови від 22 грудня 2015 року про відмову у відкритті виконавчого провадженняразом з виконавчим документом стосовно виконавчого листа у цивільній справі № 462/9315/13-ц щодо боржникаОСОБА_1 про наступне: «Звернути стягнення на предмет іпотеки згідно з договором іпотеки від 14 травня2007 року, укладеним між ПАТ «УкрСиббанк» і ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , та договором іпотеки від 19 березня 2008 року, укладеним між ПАТ «УкрСиббанк» і ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , - квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , яка складається з трьохжитлових кімнат, житловою площею 40, 2 кв. м, та кухні, загальною площею квартири 69, 2 кв. м, що належить на праві приватної власності ОСОБА_1 , з метою задоволення вимог ПАТ «УкрСиббанк» на загальну суму 669 417, 24 грн шляхом проведення прилюдних торгів предмета іпотеки, у межах процедури виконавчого провадження, з дотриманням вимог Закону України «Про іпотеку» та встановити початкову ціну,визначену на підставі оцінки майна, здійсненої суб'єктом оціночної діяльності, проведеної відповідно до законодавства»;

зобов'язати Залізничний відділ державної виконавчої служби у м. Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (далі - Залізничний ВДВС у м. Львові Західного МУ МЮ) усунути порушення прав стягувача АТ «УкрСиббанк», допущені у зв'язку звказаною бездіяльністю відділу державної виконавчої служби, шляхом ненадсилання стягувачу постанови від 22 грудня 2015 року про відмову у відкритті виконавчого провадження разом з виконавчим документом.

Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 19 грудня 2023 року, залишеною без змін постановою Львівського апеляційного суду від 11 липня 2024 року, у задоволенні скарги відмовлено.

Постановою Верховного Суду від 29 травня 2025 року ухвалу Залізничного районного суду м. Львова від 19 грудня 2023 року та постанову Львівського апеляційного суду від 11 липня 2024 року залишено без змін.

06 червня 2025 року представник ОСОБА_1 - Осів П. В. звернувся до Верховного Суду із заявою про ухвалення додаткового судового рішення у справі про стягнення з АТ «УкрСиббанк» на користь ОСОБА_1 понесених витрат на професійну правничу допомогу в суді касаційної інстанції в розмірі 15 000,00 грн.

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Згідно з пунктом 3 частини першої статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Відповідно до частини першої статті 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.

Частиною першою статті 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно з частинами першою, другою статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Відповідно до частини третьої статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Водночас, згідно із частиною четвертою статті 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частина п`ята статті 137 ЦПК України).

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина шоста статті 137 ЦПК України).

На підтвердження понесення витрат на правничу допомогу відповідач надав: ордер на надання правничої допомоги, договір № 22/09 про надання правничої допомоги від 22 вересня 2023 року, акт прийому-передачі наданих правничих послуг до договору № 22/09 про надання правничої допомоги від 04 червня 2025 року.

У серпні 2025 року АТ «УкрСиббанк» направило до Верховного Суду заперечення на заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткової постанови, мотивовані тим, що заявник пропустив строк для подачі доказів понесення витрат на правничу допомогу. Також вказувало, що заявлені до відшкодування витрати не відповідають вимогам реальності, розумності, обґрунтованості, співмірності та пропорційності. На складання відзиву адвокат ОСОБА_1 - Осів П. В. витратив 7 годин, з яких 3 години - на пошук та вивчення судової практики.

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (частина восьма статті 141 ЦПК України).

Вимога частини восьмої статті 141 ЦПК України щодо строку та порядку подання доказів про розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, має застосовуватися і до справ, що розглядаються в спрощеному провадженні, де судові дебати відсутні.

Днем вручення судового рішення є день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи (пункт 2 частини шостої статті 272 ЦПК України).

У поданому відзиві на касаційну скаргу від представник ОСОБА_1 - Осів П. В. просив суд, зокрема, стягнути з АТ «УкрСиббанк» на користь ОСОБА_1 понесені витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 15 000,00 грн.

Постанову Верховного Суду від 29 травня 2025 року представник ОСОБА_1 - Осів П. В. отримав 03 червня 2025 року через підсистему «Електронний суд».

Заяву про ухвалення додаткового рішення разом з доказами на підтвердження понесення витрат на професійну правничу допомогу, направлено до Верховного Суду через підсистему «Електронний суд» 06 червня 2025 року.

З огляду на вказане, заяву про ухвалення додаткового рішення разом з доказами на підтвердження витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, направлено до Верховного Суду протягом п`яти днів після отримання рішення суду, тому вимоги частини восьмої статті 141 ЦПК України заявником дотримані.

Враховуючи характер виконаної представником ОСОБА_1 роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також розумності їхнього розміру, з огляду на наявність клопотання АТ «УкрСиббанк» про зменшення витрат на професійну правничу допомогу, виходячи з конкретних обставин справи, Верховний Суд вважає за необхідне стягнути з АТ «УкрСиббанк» користь ОСОБА_1 7 500,00 грн на відшкодування витрат, пов`язаних з наданням правничої допомоги в суді касаційної інстанції.

Керуючись статтями 141, 270, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Заяву представника ОСОБА_1 - Осіва Павла Володимировича задовольнити частково.

Ухвалити у справі додаткове судове рішення.

Стягнути з Акціонерного товариства «УкрСиббанк» на користь ОСОБА_1 7 500, 00 грн на відшкодування судових витрат, пов`язаних з наданням правничої допомоги в суді касаційної інстанції.

Додаткова постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:М. Ю. Тітов Є. В. Коротенко
М. Є. Червинська