Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 серпня 2025 року м.Львів

Галицький районний суд міста Львова у складі:

головуючого судді Мироненко Л.Д.,

при секретарі судового засідання Курилюк А.І.,

за участю:

представника позивача Хомутецького Д.С.

відповідача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

(Грицика І.І.)

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Львівського міського комунального підприємства по обслуговуванню та ремонту житла «Айсберг» до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про стягнення заборгованості,-

встановив:

Позовні вимоги.

Львівське міське комунальне підприємство по обслуговуванню та ремонту житла «Айсберг» звернулося до суду з позовом до відповідачів, в якому просило стягнути з них солідарно на користь позивача заборгованість у розмірі 9 902 грн 20 коп за житлово-комунальні послуги за період з 01.04.2011 року по 30.11.2024 року, а також судовий збір. В обґрунтування позову покликалося на те, що будинок АДРЕСА_1 перебуває на утриманні ЛМКП «Айсберг», між сторонами укладений договір № 94 від 16 липня 2019 року про надання послуги з управління багатоквартирним будинком.

Рух справи в суді.

Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 30.12.2024 року відкрито провадження, справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з (викликом) повідомленням сторін в судове засідання.

13.02.2025 року від відповідача ОСОБА_3 надійшов відзив на позов, у якому останній зазначив, що ЛМКП «Айсберг» не укладався договір про надання послуг з утримання будинку та прибудинкової території з мешканцями квартири АДРЕСА_2 . Повноважень на укладання договору будь-якій особі відповідачами не надавалося. Вказав, що у разі відсутності договору, позивач зобов`язаний надати докази підстав для виникнення зобов`язань у боржника. Однак, доказів надання будь-яких послуг суду не надано. Крім того, позивачем не надано розрахунку суми заборгованості і підтвердження фактичного надання вказаних у позовній заяві послуг з утримання будинку та прибудинкової території, та витрат, понесених позивачем на виконання цих послуг. Безпідставне нарахування суми заборгованості не може бути підставою для її стягнення на користь ЛМКП «Айсберг».

24.02.2025 року від представника позивача до суду надійшла відповідь на відзив, у якій останній зазначив, що договір на управління багатоквартирним будинком АДРЕСА_1 був укледний між позивачем та співвласниками вказаного будинку, є чинним, а тому підлягає виконанню. Зазначив, що до вказаного договору долучено відповідний кошторис, у якому міститься деталізація та розмір витрат на надані послуги з управління таким будинком.

Ухвалою суду від 14.08.2025 року було відмовлено у клопотанні представника позивача про поновлення строку на подання письмових доказів.

Позиції сторін в судовому засіданні.

Представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовільнити.

Відповідач ОСОБА_1 та представник відповідача ОСОБА_3 заперечили факт надання послуг та просили відмовити у задоволенні позовних вимог.

Відповідачі ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , повідомлені належним чином про дату, час та місце судового засідання, не з`явилися, процесуальних заяв та клопотань до суду не подавали.

Фактичні обставини, встановлені судом.

Судовим розглядом було встановлено, що відповідачам на праві приватної спільної сумісної власності належить квартира АДРЕСА_2 , що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру, заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна.

Відповідно до довідки ЛКП « Айсберг» № 1513 від 13.12.2024 року відповідачі зареєстровані за адресою: АДРЕСА_3 .

Відповідно до відомості про нарахування та оплату послуг (особовий рахунок № НОМЕР_1 ) на помешкання за адресою: АДРЕСА_3 , заборгованість за житлово комунальні послуги становить 9902,20 грн.

Мотиви прийняття рішення судом.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно з частиною першою статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляді вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (стаття 5 ЦПК України).

Згідно з частинами першою та другою статті 10 ЦПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Частиною другою статті 382 ЦК України встановлено, що усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав.

Правовідносини, що виникли між сторонами регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги».

Пунктом 5 частини 1 статті 1 Закону встановлено, що житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг.

Згідно з пунктом 2 такої виконавець комунальної послуги - суб`єкт господарювання, що надає комунальну послугу споживачу відповідно до умов договору.

Відповідно до пунктів 1, 2 ч. 1 ст. 5 Закону до житлово-комунальних послуг належать: житлова послуга - послуга з управління багатоквартирним будинком; комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами.

Пунктами 6, 9, 13 ч. 1 ст. 1 Закону визначено, що споживач житлово-комунальних послуг (далі - споживач) - індивідуальний або колективний споживач; індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги; колективний споживач - юридична особа, що об`єднує споживачів у будівлі та в їхніх інтересах укладає договір про надання комунальної послуги.

При цьому відповідно до п. 12 такої послуга з управління багатоквартирним будинком - результат господарської діяльності суб`єктів господарювання, спрямованої на забезпечення належних умов проживання і задоволення господарсько-побутових потреб мешканців будинку шляхом утримання і ремонту спільного майна багатоквартирного будинку та його прибудинкової території відповідно до умов договору.

А відповідно до п. 14 управитель багатоквартирного будинку - фізична особа - підприємець або юридична особа - суб`єкт підприємницької діяльності, яка за договором із співвласниками забезпечує належне утримання та ремонт спільного майна багатоквартирного будинку і прибудинкової території та належні умови проживання і задоволення господарсько-побутових потреб.

За змістом п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону, споживач має право одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів.

Такому праву прямо відповідає визначений п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону обов`язок індивідуального споживача надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Частиною 1 ст. 9 Закону встановлено, що споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.

Як свідчить тлумачення статті 526 ЦК України, цивільне законодавство містить загальні умови виконання зобов`язання, що полягають у його виконанні належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Це правило є універсальним і підлягає застосуванню як до виконання договірних, так і недоговірних зобов`язань. Недотримання умов виконання призводить до порушення зобов`язання.

Згідно із частиною 3 статті 10 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», частиною 1, 2 статті 12 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку», пункту 32 постанови Кабінету Міністрів України від 5 вересня 2018 р. № 712 «Про затвердження Правил надання послуги з управління багатоквартирним будинком та Типового договору про надання послуги з управління багатоквартирним будинком», витрати на управління багатоквартирним будинком включають: 1) витрати на утримання, реконструкцію, реставрацію, проведення поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна у багатоквартирному будинку; 2) витрати на оплату комунальних послуг стосовно спільного майна багатоквартирного будинку; 2-1) витрати, пов`язані з виконанням зобов`язань за кредитним договором, укладеним за програмами Фонду енергоефективності; 3) витрати на сплату винагороди управителю в разі його залучення; 4) інші витрати, передбачені рішенням співвласників або законом. Витрати на управління багатоквартирним будинком розподіляються між співвласниками пропорційно до їхніх часток співвласника, якщо рішенням зборів співвласників або законодавством не передбачено іншого порядку розподілу витрат.

Усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав (частина друга статті 382 ЦК України).

Управління багатоквартирним будинком здійснюється його співвласниками (частина перша статті 9 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку»).

Співвласники приймають рішення щодо управління багатоквартирним будинком на зборах у порядку, передбаченому цією статтею. Якщо у багатоквартирному будинку в установленому законом порядку утворено об`єднання співвласників, проведення зборів співвласників та прийняття відповідних рішень здійснюється згідно із законом, що регулює діяльність об`єднань співвласників багатоквартирних будинків. До повноважень зборів співвласників належить прийняття рішень з усіх питань управління багатоквартирним будинком, у тому числі про визначення управителя та його відкликання, затвердження та зміну умов договору з управителем, визначення переліку та розміру витрат на управління багатоквартирним будинком (стаття 10 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку»).

Рішення вважається прийнятим зборами співвласників, якщо за нього проголосували власники квартир та нежитлових приміщень, площа яких разом перевищує 50 відсотків загальної площі всіх квартир та нежитлових приміщень багатоквартирного будинку, крім рішень, визначених абзацами другим - сьомим цієї частини(ч. 13 ст.10 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку»).

З аналізу вказаних норм випливає, що рішення з питань управління багатоквартирним будинком, а саме визначення управителя та його відкликання, затвердження та зміна умов договору з управителем; обрання уповноваженої особи (осіб) співвласників під час укладання, внесення змін та розірвання договору з управителем, здійснення контролю за його виконанням, приймається зборами співвласників, якщо за них проголосували власники квартир та нежитлових приміщень, площа яких разом перевищує 50 відсотків загальної площі всіх квартир та нежитлових приміщень багатоквартирного будинку.

З матеріалів справи вбачається, що договір № 94 від 16 липня 2019 року про надання послуги з управління багатоквартирним будинком був укладений на підставі рішення зборів співвласників багатоквартирного будинку АДРЕСА_1 .

Рішення загальних зборів є за своєю правовою природою актом, є дійсним, якщо у судовому порядку не буде встановлено інше, тобто існує презумпція легітимності рішень відповідних органів управління. На момент розгляду справи договір не визнаний недйсним, а відтак, посилання сторони відповідача що він не має юридичного значення,- суд вважає безпідставними.

Згідно додатку №1 до вищезазначеного договору передбачені кошторис та вимоги до якості послуги на управління будинком. Складовими витрат на утримання будинку та прибудинкової території та поточного ремонту спільного майна будинку були передбачені та встановлені умови і періодичність послуг:

-витрати з прибирання прибудинкової території(протягом дня за графіком);

-витрати з прибирання сходових кліток(протягом дня за графіком);

-витрати з технічного обслуговування внутрішньобудинкових систем гарячого і холодного водопостачання, водовідведення, теплопостачання і зливної каналізації(при плановому та загальному оглядах будинку, при аварійній ситуації-негайно);

-обслуговування димових та вентиляційних каналів будинку(два рази на рік весною та осінню, при виникненні аварійної ситуації-негайно);

-технічне обслуговування та поточний ремонт мереж електропостачання та електрообладнання(два рази на рік. Заміна, ремонт проводки,ламп, патронів - за необхідності. Для усунення аварійних ситуацій-негайно);

-поточний ремонт(за необхідності. На підставі планових обсягів робіт, що включені до розрахунку тарифу);

-винагорода управителя;

-надання послуг з вивезення твердих побутових відходів(збирання, зберігання, вивезення(шляхом укладення окремого договору з виконання послуг);

-технічне обслуговування ліфтів (шляхом укладення окремого договору з виконання послуг);

-купівля електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку(освітлення місць загальногокористування тощо)( (шляхом укладення окремого договору з виконання послуг);

-суцільна дератизація(шляхом укладення окремого договору з виконання послуг);

-ліквідація наслідків аварійних ситуацій у внутрішньо-будинкових мережах(шляхом укладення окремого договору з виконання послуг).

Проаналізувавши вищезазначені норми законодавства, договір про надання послуги з управління багатоквартирним будинком, суд приходить до висновків про те, що споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Оскільки сторона відповідача категорично заперечувала надання послуг позивачем, судом були детально проаналізовані письмові докази, долучені до позовної заяви на підтвердження вимог ЛКП «Айсберг».

Так, до позову долучені у якості доказів надання комунальних послуг: договір про надання послуг з вивезення твердих побутових відходів від 03 січня 2020 року з ТОВ «Грінера Україна(з додатковими угодами); договір на виконання робіт з ліквідація аварій та пошкоджень на внутрішньобудинкових інженерних мережах з Львівським комунально-аварійним підприємством від 01.03.2018 року; договори(з додатками) про надання послуг з Обласним комунальним підприємством Львівської обласної ради «Профілактична дезінфекція» від 02 січня 2023 року, від 01.01.2024 року; договір про постачання електричної енергії від 26.12.2007 року.

Суд вважає за необхідне зазначити, що самі по собі договори позивача з суб*єктами підприємницької діяльності не підтверджують факти надання послуг відповідачам.

На підтвердження надання послуг, представником позивача до матеріалів справи не було долучено ні відомостей про об`єм використаної електроенергії на сходових клітках за спірний період, ні розрахунків за електричну енергію, в тому числі узагальнених по періодам; ні робочих листків штатних робітників з виконання робіт, актів-завдань (наприклад, з виконання сажотрусних робіт по профілактичній прочистці димовентиляційних каналів в житлових будинках, прибиранню, миттю сходових клітин та інше); ні актів здачі прийняття ремонтно аварійних робіт, актів надання послуг на внутрішньо будинкових інженерних мережах; ні актів з надання послуг зі збору та вивезення твердих побутових відходів; ні актів надання послуг з захоронення твердих побутових відходів; ні інформаційних довідок, ні сумісних актів з яких вбачається, що надані послуги по збиранню та вивезенню твердих побутових відходів згідно договору з ТзОВ «Грінера Україна» по будинку АДРЕСА_1 ; ні рахунків за фактичні обсяги вивезених твердих побутових відходів; ні відомості про виконані роботи та витрати по утриманню будинку та прибудинкової території; ні актів прийняття передачі послуг з дератизації; ні спільних актів звірення щодо об*єму виконання робіт ЛКП з контрагентами за укладеними договорами у спірний період та відповідних розрахунків з ними тощо.

У частині третій статті 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України).

Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Ураховуючи викладене, керуючись принципом змагальності сторін, суд, встановивши фактичні обставини у справі, належним чином оцінивши докази, подані позивачем, приходить до висновку про недоведеність належними та допустимим доказами надання у спірний період відповідачам ЛМКП «Айсберг» послуг з обслуговування будинку та прибудинкової території. Господарські договори, долучені до позову, свідчать лише про існування ділових взаємин між ЛМКП «Айсберг» та іншими підприємствами, установами та організаціями. Через вказані договори сторони визначили права, обов`язки, умови співпраці, порядок постачання, оплати, відповідальність та строки виконання зобов`язань. Фактів надання житлово-комунальних послуг відповідачам самі по собі договори не підтверджують.

Керуючись ст.ст., 258, 259, 263-265, ЦПК України, суд -

ухвалив:

У задоволенні позову Львівського міського комунального підприємства по обслуговуванню та ремонту житла «Айсберг» до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про стягнення заборгованості,- відмовити.

Повний текст рішення виготовлено 19 серпня 2025 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його проголошення до Львівського апеляційного суду. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 30 днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Позивач: Львівське міське комунальне підприємство по обслуговуванню та ремонту житла «Айсберг», адреса: м. Львів, просп. Свободи, буд. 39, код ЄДПОУ 20772578.

Відповідач 1: ОСОБА_3 , адреса: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Відповідач 2: ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Відповідач 3: ОСОБА_4 , адреса: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_4 .

Відповідач 4: ОСОБА_5 , адреса: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_5 .

Суддя Мироненко Л.Д.