Справа № 364/726/25
Провадження № 6/364/8/25

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.08.2025 Володарський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Макаренко Л. А.,

при секретарі судового засідання Голуб А.Л.,

за участю:

учасники справи не з`явилися,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку статті 442 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) в приміщенні Володарського районного суду Київської області в селищі Володарка Білоцерківського району Київської області заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «УКРФІНСТАНДАРТ» (, адреса місцезнаходження: вул. Глибочицька, 17 Б, оф. 503, м. Київ, 04052, далі ТОВ «ФК «УКРФІНСТАНДАРТ»); Стягувач: Товариство з обмеженою відповідальністю «ДІНЕРО» (, адреса місцезнаходження: вул. Сурікова, 3, м. Київ, 03035, далі ТОВ «ДІНЕРО»), Боржник: ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ); заінтересована особа: приватний виконавець Крегул Іван Іванович (РНОКПП НОМЕР_2 , адреса місця проживання: промисловий майданчик «Карат», 5 А, оф. 511, м. Вишгород, Київська обл., 07300), про заміну сторони виконавчого провадження,

ВСТАНОВИВ:

До Володарського районного суду Київської області 12.08.2025 надійшла зазначена заява ТОВ «ФК «УКРФІНСТАНДАРТ», Стягувач: ТОВ «ДІНЕРО», Боржник: ОСОБА_1 , заінтересована особа: приватний виконавець Крегул І.І., про заміну сторони виконавчого провадження № 69718517.

На обґрунтування поданої заяви ТОВ «ФК «УКРФІНСТАНДАРТ» у згаданій заяві зазначено, що на виконанні у приватного нотаріуса виконавчого округу Київської області Крегула І.І. перебуває виконавче провадження № 69718517 щодо примусового виконання виконавчого документа, виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригіда В.О. від 07.02.2022 про стягнення з Боржника ОСОБА_1 заборгованості на користь ТОВ «ДІНЕРО». Надалі 03.04.2025 між ТОВ «ДІНЕРО» та ТОВ «ФК «УКРФІНСТАНДАРТ» було укладено договір факторингу № 571-ФК-25, за яким право грошової вимоги до названого Боржника перейшло до ТОВ «ФК «УКРФІНСТАНДАРТ».

Ухвалою суду від 13.08.2025 відкрито провадження у справі, призначено судовий розгляд на 22.08.2025 (а.с. 20-21), відкладений на 29.08.2025 через тимчасову непрацездатність судді (а.с. 30-31).

У судове засідання 29.08.2025 учасники справи не з`явилися, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені за наявними в матеріалах справи адресами, що підтверджено матеріалами справи.

У заяві ТОВ «ФК «УКРФІНСТАНДАРТ» викладено клопотання про розгляд справи без участі представника Заявника (а.с. 3).

Боржник ОСОБА_1 повідомлявся про розгляд справи в порядку частин сьомої, восьмої, одинадцятої статті 128 ЦПК України шляхом направлення судових повісток за адресою його місця реєстрації (а.с. 18), повістка повернулась без вручення з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с. 28-29), а також шляхом розміщення оголошень про його виклик у судові засідання на офіційному вебсайті Володарського районного суду Київської області вебпорталу Судової влади України (а.с. 32-33).

За наведених обставин Боржник, місце фактичного проживання (перебування) якого невідоме, вважається належно повідомленим про дату, час і місце розгляду справи шляхом направлення судових повісток за зареєстрованою адресою їх місця проживання з отриманням відмітки на повістках про відсутність особи за цієї адресою (пункт 2 частини сьомої, пункт 4 частини восьмої статті 128 ЦПК України), а також шляхом опублікування оголошення про виклик на офіційному веб-сайті судової влади України (частина одинадцята статті 128, частина десята статті 130 ЦПК України).

Водночас суд, вирішуючи питання щодо можливості розгляду справи за відсутності фактичного отримання Боржником судових повісток, виходить як з наведених положень статей 128, 130 ЦПК України, які є спеціальними процесуальними нормами, що встановлюють порядок направлення і вручення судових повісток, а також з обов`язку особи зареєструвати своє місце проживання.

Відповідно до норм статей 3, 7 Закону України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні» повнолітня особа декларує місце свого проживання самостійно. Таке декларування та реєстрація місця проживання (перебування) особи здійснюється, зокрема, з метою ведення офіційного листування та здійснення інших комунікацій з особою.

Згідно з вимогами пункту 4 Порядку декларування та реєстрації місця проживання (перебування), затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 07.02.2022 № 265 (зі змінами), особа може задекларувати/зареєструвати своє місце проживання (перебування) лише за однією адресою; у разі коли особа проживає у двох і більше місцях, вона здійснює декларування/реєстрацію місця проживання (перебування) за однією з таких адрес за власним вибором; за адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування) з особою ведеться офіційне листування та вручення офіційної кореспонденції. Строки виконання особою обов`язку щодо декларування/реєстрації свого місця проживання визначені в пункті 5 названого Порядку.

З огляду на це обов`язок суду повідомити особу, зокрема про дату, час і місце судового засідання, шляхом направлення офіційної кореспонденції на адресу його зареєстрованого місця проживання, на переконання суду, прямо кореспондується з обов`язком особи зареєструвати своє місце проживання, тим самим повідомивши державу (державні органи, зокрема суди) про адресу отримання нею офіційної кореспонденції; невиконання особою такого обов`язку не може перешкоджати іншим особам захистити в суді свої права та законні інтереси (статті 55, 68 Конституції України).

Згідно з частиною третьою статті 442 ЦПК України суд розглядає заяву про заміну сторони її правонаступником у десятиденний строк з дня її надходження до суду у судовому засіданні з повідомленням учасників справи та заінтересованих осіб. Неявка учасників справи та інших осіб не є перешкодою для вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження.

У зв`язку з наведеним судом не вбачається перешкод для розгляду і вирішення по суті заяви ТОВ «ФК «УКРФІНСТАНДАРТ» про заміну сторони виконавчого провадження.

Суд, розглянувши матеріали справи і оцінивши наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні (стаття 89 ЦПК України), вирішуючи справу, виходить з такого.

З наявних письмових матеріалів справи судом встановлено, що на виконанні у приватного нотаріуса виконавчого округу Київської області Крегула І.І. перебуває виконавче провадження № 69718517 з примусового виконання виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Бригіди В.О. від 07.02.2022 про стягнення з Боржника ОСОБА_1 на користь ТОВ «ДІНЕРО» заборгованості за кредитним договором від 26.05.2010 № AG2695012, що підтверджено доданими до згаданої вище заяви ТОВ «ФК «УКРФІНСТАНДАРТ» копіями названого виконавчого напису нотаріуса (а.с. 11) та постанови зазначеного виконавця про відкриття виконавчого провадження від 24.08.2022 № 69718517.

Як перевірено судом за відомостями офіційного вебсайту Автоматизованої системи виконавчого провадження, зазначене вище виконавче провадження № 69718517 не завершено, що вбачається з відповідної Інформаційної довідки (а.с.47-49).

Також з наданих суду матеріалів встановлено, що 03.04.2025 між Заявником ТОВ «ФК «УКРФІНСТАНДАРТ» та ТОВ «ДІНЕРО» укладено Договір факторингу № 571/ФК-25 (а.с. 6-9), за умовами якого Заявникові відступлено права грошових вимог, зокрема, до Боржника ОСОБА_1 за згаданим вище договором від 26.05.2010 № AG2695012, що підтверджено копіями Акта прийому-передачі Реєстру прав вимог (реєстру Боржників) та Витягу з цього Реєстру (а.с. 8, 9).

Отже, як вбачається з усього наведеного та матеріалів справи, саме названий кредитний договір від 26.05.2010 № AG2695012, відносно стягнення заборгованості по якому здійснюється виконавче провадження № 69718517, зазначений у згаданому Реєстрі прав вимог, відтак право вимоги за названим договором відступлено Первісним стягувачем (ТОВ «ДІНЕРО») Заявникові ТОВ «ФК «УКРФІНСТАНДАРТ» (Новому кредитору).

За загальним визначенням правонаступництво це перехід прав і обов`язків від одного суб`єкта до іншого; при цьому правонаступництво може бути універсальним або частковим (сингулярним): за універсального правонаступництва до правонаступника (фізичної або юридичної особи) переходять усі права і обов`язки того суб`єкта, якому вони належали раніше; за часткового (сингулярного) правонаступництва від одного до іншого суб`єкта переходять лише окремі права і обов`язки. Правонаступництво є самостійною підставою заміни кредитора у зобов`язанні; правонаступництво слід розглядати як певний юридичний механізм похідного правонабуття, за яким до правонаступника переходять суб`єктивні права та обов`язки попередника. Доказами правонаступництва щодо окремого зобов`язання може бути, зокрема, відповідний договір, на підставі якого воно виникло (зокрема, постанова Верховного Суду від 20.03.2018 у справі № 910/1972/17).

Відповідно до статті 512 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), правонаступництва, а також в інших випадках, встановлених законом.

Так, зокрема, згідно зі статтею 1077 ЦК за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 514 ЦК України); заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 516 ЦК України).

За визначенням статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчим провадженням як завершальною стадією судового провадження і примусового виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) є сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник (частина перша статті 15 Закону України «Про виконавче провадження»).

Відповідно до частини п`ятої статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» уразі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив..

Згідно з положеннями частин першої, другої, четвертої статті 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником; заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець. Ухвала про заміну сторони виконавчого провадження надсилається (надається) учасникам справи, а також державному виконавцю, приватному виконавцю в порядку, передбаченому статтею 272 цього Кодексу.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12.10.2022 у справі № 183/4196/21 виснувала, що оскільки тільки в ЦПК України врегульовано правило заміни сторони виконавчого провадження, порушеного через необхідність виконання рішення «несудового» органу, можна зробити такий висновок: заява про заміну сторони виконавчого провадження, відкритого на виконання виконавчого напису нотаріуса, підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства.

Зважаючи на усе викладене вище, суд дійшов до висновку про наявність підстав для задоволення заяви ТОВ «ФК «УКРФІНСТАНДАРТ» та заміни сторони стягувача у виконавчому провадженні № 69718517.

Відповідно до статей 512, 514 Цивільного кодексу України, статті 15 Закону України «Про виконавче провадження», керуючись статтями 247, 258-261, 272, 273, 351-355, 442 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву ТОВ «ФК «УКРФІНСТАНДАРТ» про заміну сторони виконавчого провадження задовольнити.

Замінити сторону виконавчого провадження стягувача Товариство з обмеженою відповідальністю «ДІНЕРО» (, адреса місцезнаходження: вул. Сурікова, 3, м. Київ, 03035, далі ТОВ «ДІНЕРО») на Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «УКРФІНСТАНДАРТ» (, адреса місцезнаходження: вул. Глибочицька, 17 Б, оф. 503, м. Київ, 04052, далі ТОВ «ФК «УКРФІНСТАНДАРТ») у виконавчому провадженні № 69718517, що перебуває на виконанні у приватного нотаріуса виконавчого округу Київської області Крегула І.І. з примусового виконання виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Бригіди В.О. від 07.02.2022 про стягнення з Боржника ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором від 26.05.2010 № AG2695012.

Копії цієї ухвали суду надіслати всім учасникам справи.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено ЦПК України. Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирає законної сили з моменту її підписання суддею (стаття 261 ЦПК України).

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Суддя Л. А. Макаренко