Справа № 752/6233/23
Провадження № 2/752/551/25
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

30.07.2025 року Голосіївський районний суд м. Києва у складі

головуючого судді Данілової Т.М.

з участю секретаря Моркотун О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом Першого заступника керівника Київської міської прокуратури в інтересах держави в особі Кабінету Міністрів України та Регіонального відділення Фонду державного майна України по місту Києву до Товариства з обмеженою відповідальністю "Тісо", ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про визнання недійсним договору іпотеки та скасування державної реєстрації іпотеки, -

в с т а н о в и в:

Перший заступник керівника Київської міської прокуратури в інтересах держави в особі Кабінету Міністрів України та Регіонального відділення Фонду державного майна України по місту Києву звернувся у суд з позовом про визнання недійсним договору іпотеки та скасування державної реєстрації іпотеки.

В обгрунтування позовних вимог зазначає, що двоповерхова нежитлова будівля - виробничий корпус №2 літ. "Б", загальною площею 904 кв.м по АДРЕСА_1 належить до державної власності та перебуває на балансі Укрсоюзсервіса. Проте, на даний час право власності на вказане майно незаконно зареєстровано за ТОВ "Тісо" у складі майнового комплексу, загальною площею 8 631,1 кв.м (літ. А, А1, А2, Б, В, Г, Ж, К, Д, Н) по АДРЕСА_1 .

Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Разумовою О.І. 29.01.2019 року зареєстровано обтяження належного ТОВ "Тісо" нерухомого майна по АДРЕСА_1 іпотекою. Підставою для вказаної реєстрації став іпотечний договір від 29.01.2019 року №115 (зі змінами, внесеними 04.02.2022), відповідно до якого ТОВ "Тісо" (іпотекодавець) передало майновий комплекс по АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об"єкта нерухомого майна 000, загальною площею 7 529 кв.метрів (в тому числі будівлю літ. "Г", площею 2 215,3 кв.м) в іпотеку ОСОБА_3 та ОСОБА_1 (іпотекодержавтелі) в забезпечення вимог, які виникають за договором позики грошових коштів в сумі 310 000 грн. від 29.01.2019 року №114 зі строком виконання до 04.02.2024 року. Позивач вважає, що даний іпотечний договір є незаконним, порушує права дійсного власника частини переданого в іпотеку майна - держави в особі Кабінету Міністрів України та підлягає визнанню недійсним, оскільки ТОВ "Тісо" незаконно, на підставі неіснуючих документів включило до складу належного йому майна, зареєструвало за собою право власності та передало в іпотеку нежитлові приміщення виробничого корпусу №2 (в технічному паспорті КМ БТІ- літера "Б"), площею 904 кв.м по АДРЕСА_1 , які належать державі.

За таких підстав, позивач просить визнати недійсним іпотечний договір від 29.01.2019 року (зі змінами, внесеними 04.02.2022), укладений між ТОВ "Тісо", ОСОБА_4 та ОСОБА_1 , посвідчений приватним нотаріусом КМНО Разумовою О.І. (реєстраційний №115), про передачу в іпотеку майнового комплексу по вул. Ямській, 72 у м. Києві (реєстраційний номер об"єкта нерухомого майна 000), а також скасувати державну реєстрацію іпотеки на майновий комплекс по АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об"єкта нерухомого майна 000) від 29.01.2019 року, проведену приватним нотаріусом КМНО Разумовою О.І. на підставі рішення №45284235 від 30.01.2019 року.

Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 04 квітня 2023 року відкрито загальне позовне провадження у даній справі. (а.с. 108 т.2)

Кабінет Міністрів України надіслав письмові пояснення. (а.с. 144 т. 2) Просить задовольнити позов.

Представник відповідача ТОВ "Тісо" - адвокат Іванов М.В. надіслав до суду відзив на позовну заяву. (а.с. 2 т.3) Просить відмовити в задоволенні позову, посилаючись на безпідставність вимог позивача та перебування в провадженні Господарського суду м. Києва справи № № 910/1052/23 за позовом першого заступника керівника Київської міської прокуратури в інтересах держави в особі Кабінету Міністрів України та Регіонального відділення Фонду державного майна України по місту Києву до ТОВ "Тісо" та підприємства з іноземними інвестиціями "Biп-Рент" про скасування державної реєстрації права власності, витребування нерухомого майна із чужого незаконного володіння, визнання недійсним договору оренди. Також вважає, що прокурор пропустив строк позовної давності.

Позивач надіслав відповідь на відзив на позовну заяву. (а.с. 108 т.3) Просить задовольнити позов.

Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 20 грудня 2023 року зобов`язано посадових осіб Голосіївського управління поліції ГУНП у м. Києві надати суду засвідчену належним чином копію матеріалів кримінального провадження № 0010423. (а.с. 139 т.3)

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 20 грудня 2023 року зупинено провадження у даній справі до остаточного вирішення справи № 910/1052/23за позовом першого заступника керівника Київської міської прокуратури в інтересах держави в особі Кабінету Міністрів України та Регіонального відділення Фонду державного майна України по місту Києву до ТОВ "Тісо" та підприємства з іноземними інвестиціями "Biп-Рент" про скасування державної реєстрації права власності, витребування нерухомого майна із чужого незаконного володіння, визнання недійсним договору оренди, що перебуває в провадженні Господарського суду м. Києва. (а.с. 140 т.3)

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 16 квітня 2025 року поновлено провадженя у даній справі. (а.с. 156 т.3)

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 27 травня 2025 року закрито підготовче провадження та справа призначена до судового розгляду. (а.с. 169 т.3)

В судовому засідані представники позивачів підтримали позовні вимоги та просила суд задовольнити позов з вищевказаних підстав.

Представники відповідачів в судовому засіданні не визнали позовні вимоги та заперечували проти їх задоволення, зазначивши, що рішенням Господарського суду м. Києва від 13 червня 2024 року частково задоволено позов прокурора, постановлено витребувати у ТОВ "Тісо" на користь держави в особі Кабінету Міністрів України нежитлову будівлю - виробничий корпус №2, літера "Б", загальною площею 904 кв.м, за адресою: АДРЕСА_1 . 29 липня 2025 року проведена державна реєстрація права власності на об"єкт нерухомості - виробничий корпус №2, літера "Б", загальною площею 875,7 кв.метрів, за адресою: АДРЕСА_1 , за державою в особі Господарсько-фінансового департаменту секретаріату Кабінету Міністрів України.

Вислухавши пояснення учасників судового розгляду та дослідивши матеріали справи, встановлено наступне.

Судом встановлено, що на виконання постанов Ради Міністрів Української РСР від 7 серпня 1990 року № 170 та від 11 лютого 1991 року № 26 було створено Укрсоюзсервіс та затверджено перелік об`єднань, підприємств і організацій побутового обслуговування населення, функції по управлінню якими, як державним майном, було покладено на Укрсоюзсервіс, зокрема, управління майном Заводу "Побутмаш".

Постановою Верховної Ради Української РСР від 29 листопада 1990 року № 506-VІІ до введення в дію Закону Української РСР "Про роздержавлення майна" встановлено мораторій на території республіки на будь-які зміни форм власності і власника державного майна, ініціаторами та учасниками якого є органи державної влади і управління.

Як вже було зазначено судом, постановою КМУ від 18 вересня 1993 року № 750 "Про стабілізацію діяльності підприємств та організацій побутового обслуговування населення" до завершення приватизації та створення ринкової інфраструктури сфери послуг покладено на Укрсоюзсервіс функції координації діяльності підприємств і організацій служби побуту незалежно від форм власності, пов?язаної з розвитком побутових послуг. Також було передано на вказаний період до сфери управління Укрсоюзсервісу підприємства, організації та установи (у тому числі Заводу "Побутмаш"), засновані на загальнодержавній власності, що становлять інфраструктуру служби побуту і перебувають у сфері управління органів державної виконавчої влади.

Постановою КМУ від 17 березня 2004 року № 336 "Про деякі питання підвищення ефективності використання державного майна" визнано такими, що втратили чинність пункти 1 та 2 вищевказаної постанови та доручено Фонду забезпечити в установленому порядку здійснення приватизації майна державних підприємств, що перебувають у сфері управління Укрсоюзсервісу.

Судом встановлено, що у період з 11 лютого 1991 року по 17 березня 2004 року Укрсоюзсервіс був органом управління Київського дослідно-експериментального заводу та його нерухомим майном.

До складу державного нерухомого майна Київського дослідно-експериментального заводу, що перебувало на балансі останнього, входив виробничий корпус № 2, загальною площею 840 м2, з прилеглою територією, які розміщені за адресою: вулиця Ямська, 72 у місті Києві.

На виконання наказу Укрсоюзсервісу від 30 березня 1992 року № 12 директором Заводу "Побутмаш" Дементьевим Ю.В. з балансу заводу на баланс Укрсоюзсервісу, як органу управління його майном, безоплатно передано вищевказаний виробничий корпус з прилеглою до нього територією, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією акта передачі основних фондів від 8 квітня 1992 року, підписаною вказаними сторонами. На підставі вказаного нерухомого майна було утворено відокремлений структурний підрозділ Укрсоюзсервісу - "Виробнича філія Укрсоюзсервісу".

Судом встановлено, що після переводу Заводу в новозбудовані виробничі приміщення за іншою адресою, майновий комплекс (нежилі будівлі) заводу, розташований по АДРЕСА_1 , передано Фондом в оренду ТОВ "Тісо", однак спірна нежитлова будівля виробничого корпусу № 2, загальною площею 840 м2, з присвоєною адресою: АДРЕСА_1 , залишалася закріпленою за Укрсоюзсервісом як органом управління.

Згідно інформації, яка міститься в листі Фонду від 25 липня 2022 року № 30-10/2605, майно цілісного майнового комплексу Завод "Побутмаш" було приватизовано у 2000 році, однак будівля, яка у 1992 році передана на баланс Укрсоюзсервісу, до приватизаційної маси не включалась.

Відповідно до технічного паспорту від05.04.2007 року нежитлової будівлі по АДРЕСА_2 , наданого КП КМР "Київське міське бюро технічної інвентаризації" на запит прокуратури, вказана нежитлова будівля складається з 2-х поверхів, загальною площею 904 кв.м. При цьому, загальна площа вказаної будівлі збільшилася на 64 кв.м, оскільки раніе було помилково не враховано площу сходових клітин, про що ззначено в інвентаризаційній справі.

Надалі у 2008 році РВ ФДМ по м. Києву, за погодженням з Укрсоюзсервісом, передало цілісний майновий комплекс, до складу якого входила нежитлова двоповерхова будівля, площею 904 кв.м - виробничий корпус №2 літ. "Б", в оренлу ТОВ "Союзпобутсервіс - 2007".

Крім того, за інформацією РВ ФДМ України по м. Києву від 11.02.2021 року №30-03/1150 відповідно до наказу Фонду державного майна України від 25.05.2009 р. №761 цілісний майновий комплекс відокремленого структурного підрозділу Укрсоюзсервісу "Виробнича філія УКрсоюзсервіс" по вул. Ямській, 72-А в м. Києві, включено до переліку об"єктів державної власності групи А, які перебувають в оренді та підлягають приватизаії шляхом викупу.

Після розірвання зазначеного договору оренди з ТОВ "Союзпобутсервіс - 2007" в судового порядку на виконання рішення Господарського суду м. Києва від 25.03.2010 р. у справі №40/35, цілісний майновий комплекс за вказаною адресою за актом приймання - передачі від 03.07.2012 року повернуто РВ ФДМ України по м. Києву та одночасно передано Укрсоюзсервісу.

У подальшому наказом ФДМУ від 11.04.2013 року №481 спірне майно виключено з переліку об"єктів державної власності групи А, які перебувають в оренді та підлягають приватизації шляхом викупу.

Також встановлено, що згідно договору купівлі-продажу майнового комплексу (нежилих будівель) від 31 серпня 2000 року № 707, укладеного між Фондом та ТОВ "Тісо" ,останнє в рамках процедури приватизації придбало майновий комплекс за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 3 010,7 м2, що складався з конкретного переліку нежитлових будівель літер: АА, Б, В, Г, Ж, З, К, І, Л, М.

Рішенням Господарського суду м. Києва від 20.06.2012 р. у справі №5011-62/6746-2012, залишеним без зін постановами Київського апеляційного господарського суду від 19.06.2013 р. та Вищого господарського суду України від 04.09.2013 р., за ТОВ "Тісо" визнано право власності на майновий комплекс по вул. Ямській, 72 в м. Києві, загальною площею 6 522,7 кв.м, зокрема

1. літера А, загальною площею 2 763,8 кв.м,

2. літера А1, загальною площею 426,3 кв.м,

3. літера А2, загальною площею 599,2 кв.м,

4. літера Б, загальною площею 1 312,4 кв.м,

5. літера Г, загальною площею 1 312,5 кв.м,

6. літера Ж, загальною площею 24,4 кв.м,

7. літера К, загальною площею 84,1 кв.м.

Судом встановлено, що приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Разумовою О.І. 29.01.2019 року зареєстровано обтяження належного ТОВ "Тісо" нерухомого майна по АДРЕСА_1 іпотекою.

Підставою для вказаної реєстрації став іпотечний договір від 29.01.2019 року №115 (зі змінами, внесеними 04.02.2022), відповідно до якого ТОВ "Тісо" (іпотекодавець) передало майновий комплекс по АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об"єкта нерухомого майна 000, загальною площею 7 529 кв.метрів (в тому числі будівлю літ. "Г", площею 2 215,3 кв.м) в іпотеку ОСОБА_3 та ОСОБА_1 (іпотекодержавтелі) в забезпечення вимог, які виникають за договором позики грошових коштів в сумі 310 000 грн. від 29.01.2019 року №114 зі строком виконання до 04.02.2024 року.

Звертаючись у суд з даним позовом, позивач вважає, що даний іпотечний договір є незаконним, порушує права дійсного власника частини переданого в іпотеку майна - держави в особі Кабінету Міністрів України та підлягає визнанню недійсним, оскільки ТОВ "Тісо" незаконно, на підставі неіснуючих документів включило до складу належного йому майна, зареєструвало за собою право власності та передало в іпотеку нежитлові приміщення виробничого корпусу №2 (в технічному паспорті КМ БТІ- літера "Б"), площею 904 кв.м по АДРЕСА_1 , які належать державі.

Відповідно до статті 204 ЦПК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Частиною першою статті 215 ЦПК України визначено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Згідно із частиною третьою статті 215 ЦПК України, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Відповідно до вимог частини другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства.

Згідно із частиною першою статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частиною другою статті 203 ЦПК України встановлено, що особа, яка вчиняє правочин повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності.

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Частиною першою статті 2 Закону України від 01 липня 2004 року № 1952-IV «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до частини третьої статті 10 цього Закону державний реєстратор, зокрема, встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями; перевіряє документи на наявність підстав для зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення; здійснює інші повноваження, передбачені цим Законом.

За змістом частин другої, четвертої статті 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» перелік документів, необхідних для державної реєстрації прав, та порядок державної реєстрації прав визначаються Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень. Державній реєстрації підлягають виключно заявлені речові права на нерухоме майно та їх обтяження, за умови їх відповідності законодавству і поданим/отриманим документам.

Разом з тим, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).

Відповідно до частини третьої статті 12 та частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, що рішенням Господарського суду м. Києва від 13 червня 2024 року, залишеним без змін постановою Верховного Суду від 28 січня 2025 року, частково задоволено позов першого заступника керівника Київської міської прокуратури в інтересах держави в особі Кабінету Міністрів України та Регіонального відділення Фонду державного майна України по місту Києву до ТОВ "Тісо" та підприємства з іноземними інвестиціями "Biп-Рент" про скасування державної реєстрації права власності, витребування нерухомого майна із чужого незаконного володіння, визнання недійсним договору оренди.

Постановлено витребувати у ТОВ "Тісо" на користь держави в особі Кабінету Міністрів України нежитлову будівлю - виробничий корпус №2, літера "Б", загальною площею 904 кв.м, за адресою: АДРЕСА_1 .

29 липня 2025 року проведена державна реєстрація права власності на об"єкт нерухомості - виробничий корпус №2, літера "Б", загальною площею 875,7 кв.метрів, за адресою: АДРЕСА_1 , за державою в особі Господарсько-фінансового департаменту секретаріату Кабінету Міністрів України, що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об"єктів нерухомого майна щодо об"єктів нерухомого майна.

Таким чином, задоволення віндикаційного позову Прокурора саме по собі стало підставою для внесення відповідних записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно в частині належності права власності держави на спірне майно.

При цьому, судом також враховано те, що Прокурор просить про визнання недійсним іпотечного договору та скасування відповідних реєстраційних дій стосовно всього належного ТОВ "Тісо" нерухомого майна в цілому, а не тільки в частині належного державі майна.

З огляду на викладене, суд надходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 3, 4, 10, 13, 76-82, 89, 141, 223, 259, 263-265, 268ЦПК України, суд -

в и р і ш и в:

Позов Першого заступника керівника Київської міської прокуратури в інтересах держави в особі Кабінету Міністрів України та Регіонального відділення Фонду державного майна України по місту Києву до Товариства з обмеженою відповідальністю "Тісо", ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про визнання недійсним договору іпотеки та скасування державної реєстрації іпотеки - залищити без задоволення.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя