Номер провадження: 22-ц/813/6071/25
Справа № 523/7874/25
Головуючий у першій інстанції Аліна С. С.
Доповідач Кострицький В. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.08.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Кострицького В.В.,

суддів: Коновалової В.А., Назарової М.В.,

за участю секретаря Булацевської Я.В.

учасники справи:

заявник ОСОБА_1

представник заявника - Плукчи Роман Васильович

заінтересована особа Доброславський відділ державної реєстрації актів цивільного стану в Одеському районі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса)

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 , який діє в інтересах ОСОБА_1 на ухвалу Пересипського районного суду міста Одеси від 22 травня 2025 року, ухвалене у складі судді Аліної С.С., у приміщенні того ж суду,

у цивільній справі за заявою ОСОБА_1 , за участю заінтересованої особи Доброславського відділу державної реєстрації актів цивільного стану в Одеському районі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), про встановлення факту що має юридичне значення,-

встановив:

Короткий зміст заяви.

До Пересипського районного суду міста Одеси надійшла заява ОСОБА_1 , за участю заінтересованої особи Доброславського відділу державної реєстрації актів цивільного стану в Одеському районі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), про встановлення факту що має юридичне значення, а саме: встановити неправильність запису про народження ОСОБА_1 в частині зазначення дати народження та зобов`язати Доброславський відділ державної реєстрації актів цивільного стану в Одеському районі Одеської області південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Одеса); внести відповідні виправлення у відповідний запис в актах цивільного стану про народження № 33 від 31 липня 1982 року, а саме змінити дату народження з « ІНФОРМАЦІЯ_1 » на « ІНФОРМАЦІЯ_2 ».

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Ухвалою Пересипського районного суду міста Одеси від 22 травня 2025 року відмовлено у відкритті провадження у цивільній справі за заявою за заявою ОСОБА_1 , за участю заінтересованої особи Доброславського відділу державної реєстрації актів цивільного стану в Одеському районі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), про встановлення факту що має юридичне значення у зв`язку з тим, що справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Суд першої інстанції в обґрунтування свого рішення зазначає, що у вказаних правовідносинах що склались між учасниками спору вбачається публічно-правовий спір, який належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Вважає за доцільне відмовити у прийнятті заяви ОСОБА_1 , за участю заінтересованої особи Доброславського відділу державної реєстрації актів цивільного стану в Одеському районі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), про встановлення факту що має юридичне значення та роз`яснити заявнику право на звернення з заявою до Одеського окружного адміністративного суду.

Доводи апеляційної скарги.

Не погоджуючись з ухвалою суду, представник заявника звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу Пересипського районного суду міста Одеси від 22 травня 2025 року скасувати повністю та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що суд не в повному обсязі встановив усі обставини справи та необґрунтовано відмов у відкритті провадження.

Зазначає, що не можливо оскаржувати дії відповідача в порядку адміністративного судочинства (визнаючи неправомірними дії), оскільки його дії законні та правомірні, немає первинних документів, він (відповідач) не може зробити зміни в актовому записі (якщо би були первинні документи, і відповідач відмовився внести зміни, то тоді його дії треба було оскаржувати в порядку адміністративного судочинства.

Вказує, що дана цивільна справи підлягає розгляду саме в порядку цивільного судочинства.

Щодо явки сторін.

Сторони належним чином повідомлені про час та місце судового розгляду. В судове засідання зявився представник позивача не заперечував проти слухання справи, клопотань про відкладення не надходило, що у відповідності до вимог ст.372 ЦПК України не перешкоджає апеляційному перегляду.

Позиція апеляційного суду.

Заслухавши суддю-доповідача, представника позивача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає апеляційну скаргу такою, що підлягає задоволенню.

Згідно положень ст. 379 ЦПК України, підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; порушення норм процесуального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

У статті 2 ЦПК України вказано, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Конституція України гарантує кожному судовий захист його прав у межах конституційного, цивільного, господарського, адміністративного і кримінального судочинства України. Норми, що передбачають вирішення спорів, зокрема про поновлення порушеного права, не можуть суперечити принципу рівності усіх перед законом та судом і у зв`язку з цим обмежувати право на судовий захист.

Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

Стаття 16 ЦК врегульовує захист цивільних прав та інтересів судом та передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. У частині другій цієї статті наведено перелік способів захисту цивільних прав та інтересів судом, який не є вичерпним, адже тут же зазначено, що суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Звертаючись до суду із заявою, ОСОБА_1 просила встановити неправильність її запису про народження в частині зазначення дати народження та зобов`язати Доброславський відділ державної реєстрації актів цивільного стану в Одеському районі Одеської області південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Одеса) та внести відповідні виправлення у відповідний запис в актах цивільного стану про народження № 33 від 31 липня 1982 року, а саме змінити дату народження з « ІНФОРМАЦІЯ_1 » на « ІНФОРМАЦІЯ_2 ».

Судом встановлено, що Ренійський відділ державної реєстрації актів громадянського стану в Ізмаїльському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (Одеса) відмовив у внесенні виправлення в запис акта цивільного стану про народження заявниці. У відповіді зазначається про те, що органами РАЦСу було направлено запит до комунального некомерційного підприємства «Доброславська багатопрофільна лікарня інтенсивного лікування» Доброславської селищної ради Одеського району Одеської області (на теперішній час Курісовська сільська рада, Березівського району Одеської області), але було отримана відповідь про те, що інформація, яка б підтверджувала факт народження дитини у червні 1982 року громадянкою ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 у пологовому будинку Комінтернівської ЦРЛ (на той час) не представляється можливим через відсутність будь-яких відомостей.

Відмовляючи у відкритті провадження, суд першої інстанції виходив з того, що у вказаних правовідносинах що склались між учасниками спору вбачається публічно-правовий спір, який належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Проте, з висновками суду першої інстанції про відмову у відкритті суд апеляційної інстанції не може погодитись, враховуючи наступне.

За положеннями ст. 55, 124 Конституції України та ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Відповідно до статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Судовий захист прав і свобод людини і громадянина необхідно розглядати як вид державного захисту прав і свобод людини і громадянина. і саме держава бере на себе такий обов`язок відповідно до частини другої статті 55 Конституції України. Право на судовий захист передбачає і конкретні гарантії ефективного поновлення в правах шляхом здійснення правосуддя. Відсутність такої можливості обмежує це право. А за змістом частини другої статті 64 Конституції України право на судовий захист не може бути обмежено навіть в умовах воєнного або надзвичайного стану.

Однією з основних засад судочинства, визначених п. 8 ч. 3 ст. 129 Конституції України є забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду.

Право на доступ до суду, передбачено пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка передбачає таке: «Кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи незалежним і безстороннім судом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру».

Як свідчить позиція Європейського суду з прав людини у багатьох справах, основною складовою права на суд є право доступу, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права. В рішенні Європейського суду з прав людини в справі «Жоффер де ля Прадель проти Франції» від 16 грудня 1992 року зазначено, що не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але й реальним.

Зі змісту поданої ОСОБА_1 заяви вбачається, що спірні правовідносини пов`язані з відмовою органу Ренійський відділ державної реєстрації актів громадянського стану в Ізмаїльському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (Одеса) внести зміни до актового запису про народження заявниці через відсутність інформації, яка б підтверджувала факт народження дитини у червні 1982 року громадянкою ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 у пологовому будинку Комінтернівської ЦРЛ (на той час) та бажанням встановити неправильність запису про народження, а саме дати, яка не відповідає всім іншим документам.

Актами цивільного стану є події та дії, які нерозривно пов`язані з фізичною особою і започатковують, змінюють, доповнюють або припиняють її можливість бути суб`єктом цивільних прав та обов`язків (частина перша статті 49 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України). Актом цивільного стану є, зокрема, народження фізичної особи (частина друга статті 49 ЦК України).

Аналогічні за змістом приписи закріплені у статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» (далі - Закон).

Державна реєстрація актів цивільного стану проводиться з метою забезпечення реалізації прав фізичної особи й офіційного визнання і підтвердження державою фактів народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті (частина перша статті 9 Закону).

Внесення змін до актового запису цивільного стану проводиться відповідним органом державної реєстрації актів цивільного стану за наявності достатніх підстав. За наслідками перевірки зібраних документів орган державної реєстрації актів цивільного стану складає обґрунтований висновок про внесення змін до актового запису цивільного стану або про відмову в цьому. У разі відмови у внесенні змін до актового запису цивільного стану у висновку вказуються причини відмови та зазначається про можливість її оскарження в судовому порядку (частина перша статті 22 Закону).

Порядок внесення змін до актових записів цивільного стану також регулюють Правила внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджені наказом Міністерства юстиції України від 12 січня 2011 року № 96/5 (далі - Правила).

Згідно з пунктом 1.1 розділу І Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, які складено органами державної реєстрації актів цивільного стану України, проводиться районними, районними у містах, міськими (міст обласного значення), міськрайонними, міжрайонними відділами державної реєстрації актів цивільного стану головного територіального управління юстиції у випадках, передбачених чинним законодавством. У разі відмови у внесенні змін до актових записів цивільного стану у висновку відділу державної реєстрації актів цивільного стану вказуються причини відмови та зазначається про можливість оскарження його у судовому порядку.

Перелік способів захисту цивільних прав та інтересів наведений у частині другій статті 16 ЦК України. Цей перелік не є вичерпним, оскільки суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Відповідно до пункту 2.13 Правил підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є, зокрема, рішення суду про встановлення неправильності в актовому записі цивільного стану.

У своїй заяві ОСОБА_1 просила встановити факт реальної дати народження, тобто встановити факт неправильності запису про дату її народження.

Перелік особистих немайнових прав, які встановлені Конституцією України, ЦК України та іншим законом, не є вичерпним (частина третя статті 270 ЦК України).

Суд першої інстанції, відмовив у відкритті провадження, вказавши про необхідність оскаржити відмову заінтересованої сторони за правилами адміністративного судочинства.

У справах про оскарження відмови внести за заявою особи зміни до актового запису цивільного стану суд за правилами адміністративного судочинства вивчає наявність чи відсутність достатніх підстав для прийняття відповідного рішення, зокрема, перевіряє чи відповідні рішення прийняті на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а також, чи прийняті вони обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення.

Завдання адміністративного суду у таких справах полягає, насамперед, у перевірці додержання процедури розгляду та прийняття органом реєстрації актів цивільного стану відповідного рішення.

Адміністративний суд, розглядаючи такі справи, не вправі вийти за межі їх публічно-правових аспектів і встановлювати юридичні факти, що мають значення для внесення змін до актових записів цивільного стану.

Аналогічних висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду в поставі від 14 листопада 2018 року у справі № 425/2737/17 (провадження № 14-408цс18).

Заявниця звернулась до суду для захисту права на забезпечення органом державної влади особистого немайнового права (частина перша статті 273 ЦК України) на відображення достовірної інформації про дату народження в актовому записі, а не для оскарження відмови органу державної реєстрації актів цивільного стану внести зміни до актового запису цивільного стану. У заяві відсутні доводи щодо неправомірності вказаної відмови Ренійським відділом державної реєстрації актів громадянського стану в Ізмаїльському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (Одеса).

Таким чином, об`єктом перевірки судом в цій справі є встановлення обставин, що підтверджують або спростовують дату народження заявниці в певну дату та залежно від них вирішення питання про неправильність актового запису про народження в частині дати її народження, а не дотримання Ренійським відділом державної реєстрації актів громадянського стану в Ізмаїльському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (Одеса) процедури розгляду звернення заявника про внесення змін до актового запису про народження й оцінка правомірності дій щодо відмови в задоволенні цього звернення.

Цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку: наказного провадження; позовного провадження (загального або спрощеного); окремого провадження (частина друга статті 19 ЦПК України).

Окреме провадження призначене для розгляду справ про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов для здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав (частина сьома статті 19 ЦПК України).

Згідно ч. 1ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення (п. 5 ч. 2ст. 293 ЦПК України).

Перелік юридичних фактів, що підлягають встановленню в судовому порядку, визначений у ч.1 ст. 315 ЦПК України, не є вичерпним.

У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов:

- згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян, та чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення;

- заявник не має іншої можливості встановити факт, що має для нього юридичне значення, в зв`язку з чим єдиним способом встановлення необхідного факту є ухвалення судом відповідного рішення;

- якщо встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право;

- чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів.

Таким чином, юридичні факти можуть бути встановлені лише для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника. В порядку окремого провадження розглядаються справи за заявою фізичних осіб про встановлення фактів, якщо встановлення фактів не пов`язується з наступним вирішенням спору про право, та чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до п. 1 ч. 1ст. 186 ЦПК України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до ч.4 ст. 315 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду.

З огляду на викладене колегія апеляційного суду не погоджується з висновком місцевого суду про те, що у сторін виник спір стосовно оскарження відмови органу державної реєстрації актів цивільного стану внести зміни до актового запису про народження особи, та вважає, що справа має розглядатися за правилами цивільного судочинства в порядку окремого провадження.

Правовий висновок щодо правильного застосування пункту 2.13 Правил викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року (справа № 425/2737/17), у якій зазначено, що суди за правилами цивільного судочинства повинні встановлювати обставини, що підтверджують або спростовують факт народження особи, та залежно від установлених обставин вирішувати питання про неправильність актового запису і зобов`язання відповідача внести зміни до цього запису. У справах про оскарження відмови внести за заявою особи зміни до актового запису цивільного стану суд за правилами адміністративного судочинства вивчає наявність чи відсутність достатніх підстав для прийняття відповідного рішення, зокрема перевіряє, чи відповідні рішення прийняті на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а також чи прийняті вони обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення. Завдання адміністративного суду в таких справах полягає насамперед у перевірці додержання процедури розгляду та прийняття органом реєстрації актів цивільного стану відповідного рішення. Адміністративний суд, розглядаючи такі справи, не має права виходити за межі їх публічно-правових аспектів і встановлювати юридичні факти, що мають значення для внесення змін до актових записів цивільного стану.

До таких висновків прийшов і ВС у постанові від 17.02.2021 справа № 635/4947/20 (провадження № 61-18769св20).

З урахуванням викладеного, суд апеляційної інстанції прийшов до висновку, що доводи апеляційної скарги є обґрунтованими, а висновки суду першої інстанції про відмову у відкритті провадження є передчасними та такими, що не ґрунтується на матеріалах справи.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст.374ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

З огляду на вищенаведене, колегія суддів приходить до висновку щодо задоволення апеляційної скарги ОСОБА_2 , який діє в інтересах ОСОБА_1 та скасування ухвали Пересипського районного суду міста Одеси від 22 травня 2025 року і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції..

Керуючись ст. 367, 374, 379,381-384, 390 ЦПК України, апеляційний суд,-

ухвалив:

Апеляційну скаргу Плучки Романа Васильовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 - задовольнити.

Ухвалу Пересипського районного суду міста Одеси від 22 травня 2025 року - скасувати, направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду справи.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення і протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту може бути оскаржена до Верховного Суду.

.

Головуючий суддя В.В. Кострицький

Судді М.В. Назарова

В.А. Коновалова