Справа №461/6205/25
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
25 серпня 2025 року Галицький районний суд м. Львова
в складі: головуючої судді Волоско І.Р.
секретар судового засідання Старовецька С.І.
за участю: позивача ОСОБА_1
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання договору та відшкодування збитків, -
ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 про розірвання договору та відшкодування збитків.
В обгрунтування заявленого позову покликається на те, що 24 липня 2024 року вона звернулась в Юридичну консультацію Шевченківського району м. Львова за наданням правової допомоги щодо розслідування причин пожежі, яка сталася в квартирі позивачки, і представництва її інтересів суді. Відповідач - адвокат Лойко І.М., який зареєстрований в єдиному державному реєстрі адвокатів за номером 342 від 11.05.1995 р. (Львівська обласна КДКА) і здійснює свою діяльність в Юридичній консультації Шевченківського району м. Львова, погодився надати позивачці правову допомогу і за консультацію та скерування її справи до суду запросив 1 500 (одну тисячу п`ятсот) грн. Письмового договору в той же день складеного не було. Відповідач запевнив, що сформує договір про надання правничої допомоги. Однак протягом місяця з моменту одержання оплати, а саме в період з 24.07.2024 до 26.08.2024, відповідач не відповідав на її дзвінки. 22.08.2024 позивачка прийшла в Юридичну консультацію Шевченківського району м. Львова, де адвокат підтвердив факт отримання грошей і пообіцяв повернути їй кошти 26.08.2024 р. о 16:00. Прийшовши 26.08.2024 р. в домовлену годину, адвоката Лойка І.М. не було. Однак коли позивач прийшла знову вже 28.08.2024 р., адвокат Лойко І. М. повернув їй лише 500 (п`ятсот) грн., а решту 1000 грн. відмовився віддавати. У листопаді 2024 року позивач звернулась до Кваліфікаційно - дисциплінарної комісії адвокатури Львівської області з приводу притягнення відповідача ОСОБА_2 до дисциплінарної відповідальності. Рішенням Кваліфікаційно - дисциплінарної комісії адвокатури Чернівецької області № 227 від 21.03.2025 відповідача було притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді попередження і було роз`яснено, що можливість стягнення неповернутих коштів за невиконання своїх обов`язків може бути здійснена у судовому порядку в рамках цивільного судочинства. 21 травня 2025 року ОСОБА_1 звернулась до відповідача з листом з проханням надати їй акт виконаних робіт, а також документ, що підтверджує оплату гонорару у розмірі 1 500 (однієї тисячі п`ятсот) гривень, однак відповіді не отримала. У зв`язку з наведеним, просить позов задоволити, розірвати договір про надання правничої допомоги у зв`язку з істотним порушенням відповідачем, а саме не укладенням в належній формі і як наслідок неможливості виконання і невиконанням доручень; відшкодувати збитки у розмірі 1 308 (однієї тисячі триста восьми) гривень, які складаються з витрат, пов`язаних із дисциплінарним провадженням у КДКА, і суми, яку відповідач взяв перед укладенням договору та частково не повернув, а також стягнути з відповідача моральну шкоду, яку позивач оцінює у розмірі 3 000 (трьох тисяч) гривень.
В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила такі задовольнити.
Відповідач ОСОБА_2 просив відмовити у задоволенні позову в повному обсязі з підстав, наведених у відзиві. Пояснив, що до нього звернулася ОСОБА_1 , яка заявила, що під вікном її квартири загорівся електричний кабель і пожежа пошкодила пластикову раму з 7 вікон на балконній галереї та обпалила її балкон. На руках в неї не було ніяких документів. За два рази вона сама дала йому 1000 грн., а потім 500 грн. Її справою ОСОБА_2 займався цілий місяць: з 24.07.2024 р. до 26.08.2024 р. Звертався по різних інстанціях, зустрічався з різними людьми, писав і відправляв рекомендованими листами запити та листи. У зв`язку з наведеним, відповідач заперечує наведені ОСОБА_1 обставини, а тому просить суд відмовити в задоволені позовних вимог.
Відповідно до ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Частинами 1 та 3 статті 13 ЦПК встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.
При цьому, виходячи з положень ст. 16 ЦК України особа звертається до суду за захистом свого порушеного права.
Суд, заслухавши пояснення, всебічно та повно перевіривши матеріали справи, оцінивши надані, представлені та добуті докази, які були дослідженими в судовому засіданні, приходить до наступного висновку.
Судом встановлено, що 14 квітня 2024 року ОСОБА_1 звернулась до відділу поліції №1 Львівського районного управління поліції №1 Головного управління Національної поліції у Львівській області. ГУНП у Львівські області щодо пожежі у її квартирі.
08.05.2024 ОСОБА_1 отримала відповідь на звернення, в якій їй було роз`яснено про можливість стягнення матеріальних збитків в порядку приватного обвинувачення.
24.07.2024 року ОСОБА_1 звернулась в Юридичну консультацію Шевченківського району м. Львова за наданням правової допомоги щодо розслідування причин пожежі і представництва її інтересів суді.
Позивач зазначає, що відповідач - адвокат Лойко І. М., який зареєстрований в єдиному державному реєстрі адвокатів за номером 342 від 11.05.1995 р. (Львівська обласна КДКА) і здійснює свою діяльність в Юридичній консультації Шевченківського району м. Львова, погодився надати позивачці правову допомогу і за консультацію та скерування моєї справи до суду запросив 1 500 (одну тисячу п`ятсот) грн.
Встановлено, що письмового договору між сторонами складено не було.
22.08.2024 ОСОБА_1 прийшла в Юридичну консультацію Шевченківського району м. Львова, де ОСОБА_2 підтвердив факт отримання грошей і пообіцяв повернути їй кошти 26.08.2024 р. о 16:00.
26.08.2024 позивач прийшла до ОСОБА_2 , однак в домовлену годину адвоката не було.
28.08.2024 ОСОБА_1 знову прийшла до адвоката Лойко І.М., який повернув їй лише 500 (п`ятсот) грн., а решту, тобто 1000 грн. відмовився віддавати.
У листопаді 2024 року ОСОБА_1 звернулась до Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Львівської області з приводу притягнення ОСОБА_2 до дисциплінарної відповідальності.
Рішенням Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Чернівецької області № 227 від 21.03.2025 відповідача було притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді попередження і було роз`яснено позивачці, що можливість стягнення неповернутих мені коштів за невиконання своїх обов`язків може бути здійснена у судовому порядку в рамках цивільного судочинства.

21 травня 2025 року ОСОБА_1 звернулась до відповідача з листом з проханням надати їй акт виконаних робіт, а також документ, що підтверджує оплату гонорару у розмірі 1 500 (однієї тисячі п`ятсот) гривень, однак відповіді не отримала.

Відповідно до ст. 26 ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правничої допомоги.

Пункт 4 ч.1 ст.1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначає договір про надання правової допомоги як домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Відповідно до ст. 27 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», яка визначає форму та зміст договору про надання правової допомоги, договір про надання правничої допомоги укладається в письмовій формі. Договір про надання правничої допомоги може вчинятися усно у випадках: 1) надання усних і письмових консультацій, роз`яснень із правових питань з подальшим записом про це в журналі та врученням клієнту документа, що підтверджує оплату гонорару (винагороди); 2) якщо клієнт невідкладно потребує надання правничої допомоги, а укладення письмового договору за конкретних обставин є неможливим - з подальшим укладенням договору в письмовій формі протягом трьох днів, а якщо для цього існують об`єктивні перешкоди - у найближчий можливий строк.

В ч.1 ст. 626 Цивільного кодексу України зазначається, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно ч.1 ст. 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

В договорі про надання правової допомоги мають бути чітко і недвозначно визначені всі головні умови, на яких адвокат приймає доручення клієнта, в тому числі строк договору (ст. 631 ЦК України), ціна договору (ст. 632 ЦК України).

Відповідно до статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Як вбачається із відзиву на позовну заяву та пояснень адвоката Лойка І.М., які було надано ним КДК, він виконував доручення клієнтки ОСОБА_1 , звертаючись до різних посадових осіб в її інтересах, в тому числі із запитами, що могло мати місце тільки за умови укладання письмового договору.

В той же час, зі слів адвоката Лойка І.М., такий договір не укладався, тому він не мав законних підстав її представляти.

Також відповідач у відзиві визнав, що отримав від ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 1 500 грн.

Відтак, встановлено, що правові стосунки, які виникли між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 підпадають під дію норм ст.26 та ст.27 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».

Таким чином, під час розгляду справи встановлено, що 24 липня 2024 року ОСОБА_1 , звернувшись за наданням правничої допомоги до відповідача, надала йому 1500 гривень за надання правової допомоги.

Як було встановлено судом, відповідач не заперечує отримання від позивачки коштів у сумі 1500 грн та надання їй правової допомоги; адвокат конкретно вказує, до кого він звертався в інтересах позивачки, з приводу чого, зазначаючи при цьому засоби зв`язку посадових осіб та їх адреси.

Однак відповідно до умов, визначених ст. 27 ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», вказане могло мати місце тільки за умови укладання договору у письмовій формі.

Крім цього, відповідно до п.2 ч.1 ст.21 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» під час здійснення адвокатської діяльності адвокат зобов`язаний на вимогу клієнта надати звіт про виконання договору про надання правничої допомоги.

В свою чергу, адвокат Лойко І.М. не підтверджує належним чином будь-якими доказами, що така правнича допомога ним надавалась належним чином (звіт, акт виконаних робіт).

Зокрема, 21 травня 2025 року позивач надіслала відповідачу лист з проханням надати їй акт виконаних робіт, однак відповіді не отримала.

ОСОБА_1 у своєму позові зазначає, що 28.08.2024 р. адвокат Лойко І. М. повернув їй лише 500 (п`ятсот) грн., а решту, тобто 1000 грн. відмовився віддавати.

Відтак, суд вважає, що слід задовольнити позов в частині повернення відповідачем ОСОБА_2 ОСОБА_1 коштів у сумі 1000 гривень, які було ним отримано та неповернуто їй у зв`язку із неналежним виконанням робіт, пов`язаних із наданням правничої допомоги.

Разом із цим, як вже було встановлено судом, договору про надання правничої допомоги між сторонами укладено не було, внаслідок чого рішенням Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Чернівецької області № 227 від 21.03.2025 відповідача було притягнуто до дисциплінарної відповідальності.

У зв`язку з цим, в суду відсутні підстави для задоволення позовної вимоги в частині розірвання договору про надання правничої допомоги.

Також суд приходить до висновку про відмову позову в частині вимог про стягнення з відповідача на користь позивача суми витрачених нею коштів на проїзд до Чернівців для участі у розгляді дисциплінарної справи, оскільки вказані докази відсутні в матеріалах даної цивільної справи, а долучені копії проїзних документів жодним чином не підтверджують відношення до даної справи.

Окрім цього, відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 23 ЦК України моральна шкода може полягати у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів;

Так, згідно із Постановою ВП ВС від 15.12.2020 у справі № 752/17832/14-ц моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливості реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру.

Враховуючи умови, необхідні для компенсації моральної шкоди, висвітлені у Постанові ОП КЦС ВС від 05.12.2022 в справі № 214/7462/20, глибину душевних страждань, завданих відповідачем і загальні цивільного права - добросовісності, справедливості і розумності, звертаю увагу на наступне.

Протиправність поведінки відповідача, який завдав моральної шкоди полягає у порушенні ним Правил адвокатської етики адвокат надає правову допомогу відповідно до законодавства України про адвокатуру та адвокатську діяльність на підставі договору про надання правової допомоги (ст.14), адвокат інформує клієнта щодо ведення дорученої йому справи, у тому числі щодо правової позиції у справі (ст.18), при виконанні доручення адвокат зобов`язаний використати всі розумно необхідні і доступні йому законні засоби для надання ефективної професійної правничої (правової) допомоги клієнту, здійснення його захисту або представництва (ст.27), - що проявляється у тому, що відповідач не уклав в письмовій формі договору про надання правничої допомоги, а також належним чином не виконував обов`язків щодо представництва і не надав інформації про виконані роботи за письмовим проханням ОСОБА_1 у листі від 21.05.2025.

Позивач зазначає, що моральна шкода, яку їй заподіяв відповідач, полягає у душевних стражданнях, яких вона зазнала у зв`язку із протиправною поведінкою відповідача.

Встановлено, що ОСОБА_1 є особою похилого віку, пенсіонером та особою з інвалідністю II групи, звернулась за допомогою щодо представлення її інтересів в суді до відповідача - адвоката Лойка І.М., однак належним чином не отримала професійну правничу допомогу, внаслідок чого зазнала душевних страждань, що негативно вплинуло на її самопочуття як особи похилого віку і особи з інвалідністю II групи.

Таким чином, суд вважає, що у даному випадку наявні всі правові підстави для відшкодування моральної шкоди, яка була беззаперечно завдана позивачу.

При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди позивачу, суд враховує вимоги розумності та справедливості, а також ступінь доведеності та обґрунтованості позивачем розміру завданої шкоди, яку вона зазнала.

На думку суду, розмір відшкодування, наведений у позовній заяві, який позивачем заявлено в сумі 3 000 гривень, є необгрунтованим і безпідставним.

Позивач дійсно зазнала моральної шкоди, разом із цим, позивач не обґрунтувала та не надала належних доказів на підтвердження факту заподіяння їй моральних страждань саме на суму 3000 гривень та з чого вона при цьому виходить.

Суд враховує конкретні обставини справи, характер та об`єм заподіяних позивачу моральних страждань, ступінь їх доведеності, а тому, з`ясувавши усі доводи позивача щодо обґрунтування нею як обставин спричинення, так і розміру моральної шкоди, яку вона зазнала, вважає за необхідне стягнути на користь позивача 1 000 грн. моральної шкоди.

Суд вважає, що такий розмір буде відповідати вимогам розумності та справедливості та є адекватним нанесеній моральній шкоді.

Окрім цього, встанолено, що позивач понесла витрати за відправлення поштової кореспонденції у розмірі 40 гривень, яку слід стягнути з відповідача.

Згідно ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до правил ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

При цьому в деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов`язок довести наявність вищевказаних обставин.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З огляду на викладене, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності та їх зміст, суд приходить до висновку, що вимоги ОСОБА_1 підлягають до часткового задоволення.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 18, 13, 76, 77, 259, 263,265, 268, 273, 280-284 ЦПК України, суд,-

в и р і ш и в:

позов задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду у розмірі 1 000 (одна тисяча) гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 1 000 (одна тисяча) гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати, пов`язані із розглядом справи, у розмірі 40 (сорок) гривень.

У задоволенні решти вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст складено 26.08.2025.

Суддя І.Р.Волоско