Справа № 441/1611/17 Головуючий у 1 інстанції Яворська Н.І.
Провадження № 22-ц/811/819/25 Доповідач в 2-й інстанції Приколота Т. І.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 серпня 2025 року м.Львів

Справа № 441/1611/17

Провадження № 22-ц/811/819/25

Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Приколоти Т.І.,

суддів : Мікуш Ю.Р., Савуляка Р.В.,

секретар Іванова О.О.

з участю: прокурорів Германович Ю.А., Сеніва О.П.,

представників ОСОБА_1 , ОСОБА_2

розглянув апеляційну скаргу фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 на рішення Городоцького районного суду Львівської області, ухвалене у м. Городку від 13 вересня 2023 року у складі судді Яворської Н.І. у справі за позовом Пустомитівської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Комарнівської міської ради Львівського району Львівської області до ОСОБА_4 про звільнення земельної ділянки шляхом демонтажу самовільно встановленої тимчасової споруди,-

встановив:

30 жовтня 2017 року керівник Городоцької місцевої прокуратури Львівської області в інтересах Комарнівської міської ради Городоцького району Львівської області звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 про звільнення земельної ділянки шляхом демонтажу самовільно встановленої тимчасової споруди. Просив зобов`язати ОСОБА_5 звільнити земельну ділянку площею 30,85 кв.м на АДРЕСА_1 на відстані 7 м від будівлі АДРЕСА_2 , та стягнути судовий збір. В обґрунтування позову посилається на те, що у відповідача відсутні правовстановлюючі документи на спірну земельну ділянку та на розміщення на ній тимчасової споруди, яка містить ознаки стаціонарної споруди і встановлена з порушенням Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності». Стверджує, що відповідач самовільне зайняла земельну ділянку, яка відповідно до ст. 212 ЗК України підлягає поверненню власнику землі.

Рішенням Городоцького районного суду Львівської області від 13 вересня 2023 року позов задоволено. Зобов`язано ОСОБА_4 звільнити земельну ділянку площею 30,85 кв.м шляхом демонтажу самовільно встановленої тимчасової споруди (торгового павільйону), яка знаходиться на АДРЕСА_1 на відстані 7 м від будівлі АДРЕСА_3 та на відстані 25,47 м від будівлі № 10. Проведено розподіл судових витрат.

Рішення суду оскаржує фізична особа - підприємець ОСОБА_3 . Вважає рішення незаконним та необґрунтованим, таким, що винесене з порушенням норм матеріального та процесуального права. Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в позові. Наслідком демонтажу встановленої тимчасової споруди (торгового павільйону) є те, що ОСОБА_5 чи інші особи не зможуть здійснювати господарську діяльність у вказаному торговельному павільйоні. Вказує, що торговельну діяльність у ньому здійснювала не лише ОСОБА_5 . Частину цього павільйону (10 кв.м) було передано йому (заявнику) в оренду згідно договору найму (оренди) частини торговельного павільйону від 1 травня 2023 року та акту приймання-передачі від 15 травня 2023 року для торгівлі непродовольчими товарами. Договір діє до 31 грудня 2025 року (п.6.1). Стверджує, що на підставі договору від 1 травня 2023 року він мав право орендувати до 31 грудня 2025 року та здійснювати свою господарську діяльність в торговельному павільйоні. 27 лютого 2025 року ОСОБА_5 повідомила його (заявника) про дострокове розірвання договору оренди, оскільки існує необхідність у виконанні рішення Городоцького районного суду Львівської області від 13 вересня 2023 року. Стверджує, що оскаржуване рішення суду безпосередньо вплинуло на його права та обов?язки, оскільки позбавляє права оренди протягом строку, який обумовлено договором від 1 травня 2023 року. Пред?явлений прокурором позов задоволенню не підлягає, оскільки він звернувся в інтересах неналежного позивача, так як належним позивачем в даній справі виступає не Комарнівська міська рада а Держгеокадастр у Львівській області. Зазначає, що акт обстеження земельної ділянки від 5 вересня 2017 року не може свідчити про факт самовільного зайняття відповідачем земельної ділянки площею 42,72 кв.м, оскільки такий складений не уповноваженим на те органом. ОСОБА_4 є фізичною особою-підприємцем, основним видом її діяльності є роздрібна торгівля. Зазначає, що спір існує між Комарнівською міською радою (юридичною особою) та відповідачем (особою, яка має статус фізичної особи-підприємця) з приводу об?єкта, який було встановлено як споруду для використання в підприємницькій діяльності і котрий використовується в цій діяльності. Стверджує, що даний спір має розглядатися Господарським судом Львівської області.

30 травня 2025 року Пустомитівська окружна прокуратура подала до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу, у якому посилається на законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції. Просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників справи, дослідивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що слід закрити апеляційне провадження у справі, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.3 ст. 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ч.1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Статтею 10 ЦПК України визначено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України; та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У справі, яка переглядається, рішенням Городоцького районного суду Львівської області від 13 вересня 2023 року позов задоволено. Зобов`язано ОСОБА_4 звільнити земельну ділянку площею 30,85 кв.м шляхом демонтажу самовільно встановленої тимчасової споруди (торгового павільйону), яка знаходиться на АДРЕСА_1 на відстані 7 м від будівлі АДРЕСА_2 .

Фізична особа - підприємець ОСОБА_3 оскаржив в апеляційному порядку рішення суду, як особа, яка не брала участі у справі, проте, суд, на його думку, вирішив питання про його права, свободи, інтереси та (або) обов`язки.

З матеріалів справи вбачається, що ФОП ОСОБА_3 навів власні обґрунтування щодо необхідності його залучення до участі у спорі та щодо порушення його прав та інтересів рішенням суду першої інстанції. Вважає, що наслідком демонтажу встановленої тимчасової споруди (торгового павільйону) є те, що ОСОБА_5 або інші особи не зможуть здійснювати господарську діяльність у вказаному торговельному павільйоні. Вказує, що частину цього павільйону (10 кв.м) передано йому в оренду згідно договору найму (оренди) частини торговельного павільйону від 1 травня 2023 року та акту приймання-передачі від 15 травня 2023 року для торгівлі непродовольчими товарами. Згідно пункту 6.1 Договору він діє до 31 грудня 2025 року. На підставі договору від 1 травня 2023 року він ( ОСОБА_3 ) мав право орендувати до 31 грудня 2025 року та здійснювати свою господарську діяльність в торговельному павільйоні. 27 лютого 2025 року ОСОБА_5 повідомила його (заявника) про дострокове розірвання договору оренди, оскільки існує необхідність у виконанні рішення Городоцького районного суду Львівської області від 13 вересня 2023 року. Стверджує, що оскаржуване рішення суду безпосередньо вплинуло на його права та обов?язки, оскільки позбавляє його права оренди протягом строку, який обумовлено Договором від 1 травня 2023 року.

Згідно копії схеми генплану Комарнівської міської ради земельна ділянка на АДРЕСА_1 належить на праві власності Комарнівській міській раді Львівського району Львівської області.

З акту обстеження земельних ділянок щодо законності встановлення павільйонів у АДРЕСА_1 вбачається, що комісією Комарнівської міської ради від 5 вересня 2017 року виявлено, що серед 11 підприємців є також ОСОБА_6 , яка 28 вересня 2005 року отримала дозвіл на розробку містобудівного обґрунтування, яка не реалізувавши своє право та не виготовивши правовстановлюючі документи, встановила торговий павільйон.

Згідно рішення Комарнівської міської ради Львівського району Львівської області № 1562 від 3 лютого 2022 року «Про перенесення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності на АДРЕСА_1 » зобов`язано власників восьми тимчасових споруд - торгових павільйонів для провадження підприємницької діяльності на пл.І.Франка м.Комарно перенести тимчасові споруди згідно схеми розташування тимчасових споруд.

ОСОБА_4 була завчасно повідомлена про перенесення павільйону, однак не виконала цієї вимоги.

Згідно висновку експертизи № 2491 від 27 листопада 2019 року площа земельної ділянки на АДРЕСА_1 під тимчасовою спорудою (торговим павільйоном), що належить ОСОБА_4 , становить 30, 85 м.кв.

Складовою правової визначеності є передбачуваність застосування норм процесуального законодавства. Європейський суд з прав людини зауважує, що процесуальні норми призначені забезпечити належне відправлення правосуддя та дотримання принципу правової визначеності, а також про те, що сторони повинні мати право очікувати, що ці норми застосовуються. Принцип правової визначеності застосовується не лише щодо сторін, але й щодо національних судів (рішення ЄСПЛ від 21 жовтня 2010 року у справі «DIYA 97 v. UKRAINE», заява № 19164/04).

Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

У статті 129 Конституції України закріплено основні засади судочинства. Ці засади є конституційними гарантіями права на судовий захист.

Згідно із п.8 ч.3 ст. 129 Конституції України однією

з основних засад судочинства в Україні є, зокрема, забезпечення права на апеляційний перегляд справи.

Конституційні гарантії захисту прав і свобод людини та громадянина в апеляційній конкретизовано положеннями глави 1 розділу V

ЦПК України, у якій врегульовано порядок і підстави для апеляційного

оскарження рішень і ухвал суду в цивільному судочинстві.

Згідно зі ст.17 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи.

У статті 18 ЦПК України зазначено, що обов`язковість судового рішення не позбавляє осіб, які не брали участі у справі, можливості звернутися до суду, якщо ухваленим судовим рішенням вирішено питання про їхні права, свободи чи інтереси.

Статтею 352 ЦПК України передбачено, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Установлена процесуальним законом можливість здійснення апеляційного провадження за апеляційною скаргою особи, яка не була залучена до участі у справі, лише у разі підтвердження та встановлення наявності порушення оскаржуваним судовим рішенням її прав, інтересів та (або) обов`язків ґрунтується на принципі res judicata, тобто поваги до остаточного судового рішення, дія якого передбачає встановлення у відносинах між сторонами спору, вирішеного остаточним і обов`язковим для сторін судовим рішенням, стану правової визначеності.

Засада обов`язковості судових рішень буде нівелюватися,

якщо судове рішення могло б переглядатися за ініціативою особи, яка не брала участі у справі та не має безпосереднього правового зв`язку з оскаржуваним судовим рішенням, яке не впливає на її права та обов`язки. У такому випадку процедура апеляційного перегляду та скасування остаточного судового рішення несумісна з принципом визначеності правовідносин та верховенством права.

Суд апеляційної інстанції закриває апеляційне провадження, якщо після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося (п.3 ч.1 ст.362 ЦПК України).

Тобто у разі подання апеляційної скарги особою, яка не брала участі у справі, і апеляційним судом встановлено, що судовим рішенням питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося, апеляційне провадження підлягає закриттю, а рішення суду першої інстанції не має переглядатися по суті.

Особа, яка не брала участі у справі, має довести наявність у неї правового зв`язку зі сторонами спору або безпосередньо судовим рішенням через обґрунтування наявності таких критеріїв: вирішення судом питання про її право, інтерес, обов`язок, і такий зв`язок має бути очевидним та безумовним, а не ймовірним.

Судове рішення, що оскаржується особою, яка не брала участі у справі, повинно безпосередньо стосуватися прав, інтересів та обов`язків цієї особи, тобто судом має бути розглянуто й вирішено спір про право у правовідносинах, учасником яких на момент розгляду справи та ухвалення рішення судом першої інстанції є заявник, або в рішенні міститься судження про права та обов`язки цієї особи у відповідних правовідносинах, або рішення впливає на права та обов`язки такої особи (постанови Верховного Суду: від 4 листопада 2019 року у справі № 542/401/18 (провадження № 61-15078св19), від 10 вересня 2020 року у справі № 757/66808/19-ц (провадження № 61-10846св20), від 17 червня 2021 року у справі № 626/2547/19 (провадження № 61-18621св20), від 4 вересня 2024 року у справі № 461/6178/22 (провадження № 61-2120 св24)).

Відповідно до ч.4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Таким чином, у спірних правовідносинах суд апеляційної інстанції повинен надати оцінку доводам особи, яка не брала участі у розгляді справи в суді першої інстанції і подала апеляційну скаргу, щодо наявності у неї правового зв`язку зі сторонами спору або безпосередньо судовим рішенням. Тобто належить з`ясувати чи вирішено судом питання про право, інтерес, обов`язок заявника і чи такий зв`язок є очевидним та безумовним, а не ймовірним.

На вказаному наголошено у постанові Верховного Суду від 3 липня 2024 року у справі № 598/96/23 (провадження № 61-2421св24).

Порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо суд прийняв судове рішення про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки осіб, що не були залучені до участі у справі (п. 4 ч.3 ст.376 ЦПК України).

Відповідно до правових висновків Верховного Суду, наведених у постановах: від 17 лютого 2020 року у справі № 668/17285/13-ц (провадження № 61-41547сво18), від 24 квітня 2024 року у справі № 548/1887/21 (провадження № 61-4306св23) та інших, у разі, якщо апеляційний суд встановить, що рішення суду першої інстанції не порушує прав та інтересів особи, яка звернулася із апеляційною скаргою, апеляційне провадження підлягає закриттю та, відповідно, питання щодо законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції судом апеляційної інстанції не вирішується.

Оскаржуване рішення суду першої інстанції не встановлює, не змінює, не обмежує, і не припиняє права та/або обов`язки заявника. Тому відповідно до вимог п.3 ч.1 ст. 362 ЦПК України апеляційне провадження підлягає закриттю.

Керуючись: ст. ст. 255, 258-261, 353, 362, 389- 391 ЦПК України, суд,-

п о с т а н о в и в:

Закрити апеляційне провадження у справі за апеляційною скаргою фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 на рішення Городоцького районного суду Львівської області від 13 вересня 2023 року у справі за позовом Пустомитівської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Комарнівської міської ради Львівського району Львівської області до ОСОБА_4 , про звільнення земельної ділянки шляхом демонтажу самовільно встановленої тимчасової споруди.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст судового рішення складено 21 серпня 2025 року.

Головуючий-______________________Т. І. Приколота

Судді: ______________ Ю.Р. Мікуш _______________Р. В. Савуляк