Справа № 509/1305/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 серпня 2025 року смт.Овідіополь

Овідіопольський районний суд Одеської області у складі:

Головуючого судді Спічака Вадима Олексійовича,

за участю секретаря судового засідання Попочебенюк Владлени Олександрівни

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна страхова компанія "Оранта", третя особа: ОСОБА_2 , про стягнення 55251 гривні 90 копійок недоплаченого страхового відшкодування,-

ВСТАНОВИВ:

І. Стислий виклад позиції позивача.

Представник позивача звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в якому просив суд, стягнути на користь позивача ОСОБА_1 з відповідача «Публічне акціонерне товариство Національна акціонерна страхова компанія "Оранта" 55251 гривні 90 копійок недоплаченого страхового відшкодування та судові витрати.

ІІ. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі

31.03.2025 року Овідіопольським районним судом Одеської області було відкрито провадження у цивільній справі, розгляд справи здійснено за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

За заявами представника відповідача від 29.05.2025 року та від 19.06.2025 року розгляд справи неодноразово відкладався через хворобу представника відповідача, та з метою надання часу представнику відповідача для ознайомлення з матеріалами справи.

В судовому засіданні 06.08.2025 року представник позивача заявив про відшкодування витрат на професійну правничу допомого.

В судовому засіданні 06.08.2025 року представник відповідача в черговий раз заявила клопотання про відкладення розгляду справи для формулювання позиції по справі. Заслухавши думку учасників справи судом було відмовлено у задоволенні вказаного клопотання.

Інших заяв та клопотань до суду не надходило.

ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом.

Судом встановлено, що 07 серпня 2024 року о 21 годині 40 хвилин у селі Лиманка Одеського району Одеської області на вулиці Центральна, 7 сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля DAEWOO з державним реєстраційним номером НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_2 (третя особа), та автомобіля AUDI з державним реєстраційним номером НОМЕР_2 , який належить позивачу ОСОБА_1 .

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 була застрахована в Публічному акціонерному товаристві "Національна акціонерна страхова компанія "Оранта" (відповідач) за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності № 219779656, з лімітом страхового відшкодування за шкоду, завдану майну потерпілого, у розмірі 160 000 грн.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобіль AUDI позивача отримав пошкодження, що спричинило матеріальні збитки.

18.09.2024 року позивач звернувся до ТОВ «Авто Одекс» з метою проведення експертного транспортного дослідження по визначенню вартості матеріального збитку власнику ктз для подання до суду (а.с.17).

26.09.2024 року експертом оцінщиком був проведений огляд транспортного засобу позивача по справі про що був складений відповідний протокол (а.с.25).

30.09.2024 року Постановою Овідіопольського районного суду Одеської області ОСОБА_2 визнано винним у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди та накладено на нього стягнення у вигляді штрафу за статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Зазначена постанова не оскаржувалася та набрала законної сили.

30.09.2024 року Відповідач на підставі узгодженого з позивачем розміру страхового відшкодування перерахував на рахунок позивача НОМЕР_3 гривні 84 копійки (а.с.45).

В подальшому відповідач відремонтував транспортний засіб, сплативши за ремонт: 133?491 гривень (а.с. 35-36, 38-40).

Для оцінки збитків позивач замовив експертні звіти: звіт про оцінку збитків колісного транспортного засобу № 821-11/24 від 14 листопада 2024 року, відповідно до якого ринкова вартість автомобіля AUDI з урахуванням пошкоджень становить 135 593,00 грн, та звіт № 820-09/24 від 11 листопада 2024 року, відповідно до якого вартість матеріального збитку становить 287 203,00 грн.

Реальні матеріальні збитки, за оцінкою експерта, склали 151 610,00 грн. (287 203,00 грн. мінус 135 593,00 грн.).

IV. Норми права, які застосував суд.

Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюється?Конституцією України,?ЦК України, Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі -?Закон № 1961-IV), чинним на час виникнення спору, та іншими законами України і нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них.

Відповідно до?статті 1194 ЦК України?особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Пунктом 2.1 статті 2 Закону № 1961-IV?передбачено, що якщо норми?цього Закону?передбачають інше, ніж положення інших актів цивільного законодавства України, то застосовуються норми?цього Закону.

Вказана норма кореспондується зі?частиною другою статті 999 ЦК України, якою встановлено, що до відносин, що випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення?цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

У спорах пов`язаних із відшкодуванням шкоди за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів норми?Закону № 1961-IV?є спеціальними, а?цей Закон?є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у цих правовідносинах.

За вимогами?статті 3 Закону № 1961-IV?обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

У?пункті 33.1.4 статті 33 Закону № 1961-IV?передбачено, що у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов`язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених?статтею 41 цього Закону, МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов`язок, він має підтвердити це документально.

Крім того, для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених?статтею 41 цього Закону, МТСБУ) заяву про страхове відшкодування (пункт 35.1 статті 35).

Сторонами договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є страхувальник та страховик. При цьому договір укладається з метою забезпечення прав третіх осіб (потерпілих) на відшкодування шкоди, завданої цим третім особам унаслідок скоєння дорожньо-транспортної пригоди за участю забезпеченого транспортного засобу.

Завдання потерпілому шкоди внаслідок дорожньо-транспортної пригоди особою, цивільна відповідальність якої застрахована, породжує деліктне зобов`язання, в якому праву потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі відповідає обов`язок боржника (особи, яка завдала шкоди).

Водночас така дорожньо-транспортна пригода слугує підставою для виникнення договірного зобов`язання згідно з договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, у якому потерпілий так само має право вимоги до боржника (у договірному зобов`язанні ним є страховик).

Згідно з?пунктом 36.1 статті 36 Закону № 1961-IV?страховик (у випадках, передбачених?статтею 41 цього Закону, МТСБУ), керуючись нормами?цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати).

Разом із тим, згідно з?пунктом 36.2 статті 36 Закону № 1961-IV?страховик протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у?статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніше як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо за рахунок потерпілої особи (її представника), то сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Якщо у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком. Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна.

V. Висновки суду

Під час розгляду справи судом було встановлено, що 30.09.2024 року позивач отримав від відповідача страхове відшкодування. Як зазначено у позовній заяві розмір вказаного страхового відшкодування було узгоджено між сторонами.

У судовому засіданні представник позивача підтвердив, що позивач погодився із розміром відшкодування, що був запропонований відповідачем, після чого ними були оформленні відповідні документи.

Крім того з матеріалів справи вбачається, що станом на момент виплати страхового відшкодування позивач вже звертався до експертів з приводу визначення вартості матеріального збитку, що йому було завдано внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Станом на 18.09.2024 року був проведений огляд автомобіля з визначенням переліку виявлених пошкоджень. Отже позивач до проведення зазначеної вище виплати страхового відшкодування відповідачем, мав можливість оцінити характер та кількість пошкоджень свого автотранспортного засобу, та вимагати більший розмір страхового відшкодування.

Позивач не надав жодних доказів на підтвердження того, що він узгодив з відповідачем розмір страхового відшкодування під впливом помилки, обману, насильства, тяжкої обставини або не усвідомлюючи значення своїх дій.

За вказаних обставин суд зазначає, що стягнення з відповідача страхового відшкодування у більшому розмірі, однак в межах ліміту відповідальності страховика було б можливим у разі недосягнення узгодження між страховиком та позивачем меншої суми страхового відшкодування в порядку?статті 36.2 Закону № 1961-IV?.

Вказаний висновок суду відповідає висновкам Верховного суду.

У постанові від 21 березня 2018 року у справі № 569/13697/15-ц (провадження?№ 61-5424св18) Верховний Суд, залишаючи без змін рішення апеляційного суду, звернув увагу, що позивач підписав заяву про виплату страхового відшкодування і погодився із розміром та способом здійснення страхового відшкодування, який був визначений на той час страховиком відповідно до положень?пункту 36.2 статті 36 Закону № 1961-IV. Однак суд першої інстанції, стягуючи зі страховика на користь позивача різницю між страховою виплатою та розміром шкоди, з огляду на наявність заяви про страхове відшкодування із погодженим сторонами розміром страхового відшкодування, дійшов необґрунтованого висновку про покладення на страховика обов`язку такої виплати.

Також у постанові від 10 червня 2020 року у справі №333/2096/17 (провадження № 61-20343св18) Верховний Суд, скасовуючи рішення судів попередніх інстанцій у частині стягнення зі страховика майнової шкоди, виходив із того, що страховик та потерпілий дійшли згоди про розмір страхового відшкодування, що підтверджено відповідною заявою позивача.

У постанові від 13.12.2023 року у справі 759/28079/21 (провадження №?61-5522св23) Верховний Суд,скасовуючи рішення судів попередніх інстанцій? у частині стягнення зі страховика майнової шкоди зазначив що стягуючи зі страховика на користь позивача страхове відшкодування у розмірі 10 000 грн., як різницю між?визначеним страховим полісом лімітом відповідальності страховика (130 000 грн.) та виплаченою страховиком узгодженою сумою (120 000 грн.), суд першої інстанції, з висновком якого погодився і апеляційний суд, викладеного вище не врахував та з огляду на наявність заяви про страхове відшкодування із узгодженим сторонами розміром страхового відшкодування дійшов необґрунтованого висновку про покладення на страховика обов`язку виплати понад узгоджену суму.

Верховний Суд неодноразово звертав увагу, що для приватного права властивою є така засада, як розумність. Розумність характерна як для оцінки/врахування поведінки учасників цивільного обороту, тлумачення матеріальних приватно - правових норм, що здійснюється при вирішенні спорів, так і для тлумачення процесуальних норм ( постанова Верховного Суду від 16 червня?2021 року у справі № 554/4741/19 (провадження № 61-7013св20), постанова Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду??від 18 квітня 2022 року у справі № 520/1185/16-ц (провадження № 61-28728сво18), постанова Великої Палати Верховного Суду від 08 лютого 2022 року у справі № 209/3085/20 (провадження № 14-182цс21)).

Крім того, для приватного права притаманна диспозитивність, яка проявляється, зокрема і в тому, що особа, з урахуванням принципу свободи правочину, сама вирішує вчиняти чи не вчиняти певний правочин.

Доктрина заборони суперечливої поведінки, базується зокрема на тому, що ніхто не може діяти всупереч своїй попередній поведінці. В основі доктрини заборони суперечливої поведінки знаходиться принцип добросовісності. Верховний Суд??у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 10 квітня 2019 року у справі № 390/34/17 (провадження № 61-22315сво18) зазначав, що добросовісність - це певний стандарт поведінки, який характеризується чесністю,відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення.

Таким чином, за змістом вказаного узгодження позивач , діючи добровільно, на власний розсуд погодився із розміром страхового відшкодування у розмірі 65393 гривні 84 копійок та правовими наслідками такої виплати,? тому заявлена в подальшому вимога до відповідача щодо збільшення розміру страхового відшкодування суперечить як попередній поведінці позивача , так і засадам розумності та диспозитивності.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що позовні ОСОБА_1 до ПАТ «НАСК «ОРАНТА» про стягнення недоплаченого страхового відшкодування не підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись?ст. ст. 12,?13,?81,?89,?141,?247,?258,?259,?263-265,?273-279,?354,?355 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна страхова компанія "Оранта" про стягнення з Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна страхова компанія "Оранта" на користь ОСОБА_1 55251 гривні 90 копійок недоплаченого страхового відшкодування відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.?

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана учасниками справи до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.?

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюєтьсяз дня складення повного судового рішення.?

Повний текст судового рішення складено 15.02.2025 року.

Суддя Спічак В.О.