Справа №690/445/25
Провадження №2/690/280/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 серпня 2025 року м. Багачеве

Багачевський міський суд Черкаської області

в складі: головуючого судді Здоровила В.А.

за участю секретаря Мельник С.В.

під час відкритого підготовчого судового засідання цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до Багачевської міської ради Черкаської області про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, -

в с т а н о в и в:

представник позивача ОСОБА_1 адвокат Токар О.М. в позовній заяві просить суд визначити позивачу ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 додатковий строк на прийняття спадщини після смерті її батька, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , строком у три місяці з моменту набрання рішенням суду законної сили, посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_2 .. За життя ОСОБА_2 належало на праві приватної власності 2/3 квартири за адресою: АДРЕСА_1 , що становить весь обсяг спадкового майна померлого. Решта 1/3 частки означеної квартири належить доньці ОСОБА_2 , ОСОБА_1 .. Право власності позивача та її покійного батька на квартиру АДРЕСА_2 підтверджується свідоцтвом на право власності на житло від 16.02.1999 та свідоцтвом про право на спадщину за законом від 26.06.2002.

Позивач ОСОБА_1 є єдиною спадкоємицею майна свого батька, так як вона одна дитина, а матір, ОСОБА_3 померла задовго до смерті батька ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Враховуючи відсутність інших рідних та близьких ОСОБА_2 осіб, 22.06.2002 ним складено заповіт на користь доньки, позивача по справі, де ОСОБА_1 вказана спадкоємицею всього майна, що належатиме ОСОБА_2 на день його смерті.

ОСОБА_1 понад десять років постійно мешкає в Іспанії. Останній раз коли вона мала нагоду відвідати батька в Україні за його життя, був у 2017 році. В послідуючому, для того щоб батько мав належну турботу та догляд, позивач зверталась до своїх близьких друзів, які допомагали ОСОБА_4 у побуті, за потреби у лікуванні, утриманні житла, тощо. Позивач, шляхом перерахування особистих коштів на картковий рахунок друзів, брала участь в матеріальному забезпеченні потреб батька.

Організацією поховання та послідуючим встановленням пам`ятника ОСОБА_2 займались також близькі друзі, так як сама ОСОБА_1 не могла приїхати до України через низку обставин - погіршення стану здоров`я, в зв`язку з чим, позивач потребувала постійних медичних обстежень з метою встановити причину поганого самопочуття, а в подальшому, з грудня 2019 року розпочалась пандемія корона вірусу, і на початку березня 2020 року було оголошено тотальний карантин в усіх країнах Європи, в тому числі в Україні, та будь-яке пересування як в межах країни проживання так і за кордоном, було заборонене.

Приїхати до України позивач змогла лише у квітні 2025 року, коли стан її здоров`я трохи покращився, ковідні обмеження були зняті, а Черкаська область та західні регіони України стали відносно безпечними, враховуючи триваючу повномасштабну війну.

Прибувши до м. Багачеве Черкаської області, позивач, як єдина спадкоємиця, звернулась до приватного нотаріуса Звенигородського районного нотаріального округу з заявою про прийняття спадщини після смерті батька, ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 та отримала постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 17.04.2025 №163/02-31, де причиною такої відмови зазначено пропуск спадкоємцем строку на прийняття спадщини.

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , тобто строк на прийняття спадщини для позивача діяв по 17 березня 2020 року, включно. Враховуючи, що позивач постійно мешкає в іншій країні, для прибуття до України, навіть без додаткових негативних обставин, є досить складно та витратно, а у випадку позивача, з врахуванням оголошеної пандемії та введення карантину в межах строку на прийняття спадщини, який тривав для ОСОБА_1 у описаний період, виявилось неможливим, що варто розцінювати як поважність причини пропуску означеного строку. Тим більше, що подати заяву про прийняття спадщини через консульські чи дипломатичні установи також було неможливо, адже, знову ж таки, через пандемію, установи до введення карантину працювали не щодня і не повний робочий час, транспорт між містами мав ковідні обмеження щодо кількості пасажирів, а згодом сполучення під час карантину взагалі було припинене, при цьому, до посольства України в м. Мадрид позивач мала добиратись з м. Коїн, відстань між якими становить близько 500 кілометрів.

Крім іншого, позивач протягом 2019 2020 мала стрімке погіршення здоров`я, що додатково не давало їй можливості приїхати в Україну ні на поховання батька, ні для улагодження питання спадщини.

Пройшовши численні обстеження, у ОСОБА_1 було виявлено онкологічне захворювання, та 16.10.2020 її прооперовано. Після операції позивач проходила тривалий курс хіміотерапії, та їй була встановлена стома, що унеможливлювало відлучення від місця проживання більше ніж на умовну годину.

На початку 2022, коли позивач увійшла в стадію стійкої ремісії, в Україні розпочалась війна. Таким чином, приїхати для реалізації своїх спадкових прав на майно, що залишилось після батька, ОСОБА_1 змогла лише в 2025 році.

Отже спочатку обставини непереборної сили, пандемія та введений карантин, а потім стан здоров`я позивача, війна в країні, об`єктивно унеможливили для неї таку дію як особисте подання заяви про прийняття спадщини після смерті її батька у встановлений законодавцем шестимісячний строк, тому можливо стверджувати про важливість причин пропуску вказаного строку, як наслідок поновлення його в судовому порядку.

Спадкодавець ОСОБА_2 мав лише одну спадкоємицю його майна. Поважність причини пропуску строку на подання заяви про прийняття спадщини полягає в низці обставин (пандемія з послідуючим суворим карантином, тяжка хвороба та війна в Україні), які в своїй сукупності перешкодили ОСОБА_1 у реалізації її права на прийняття спадщини подання відповідної заяви до нотаріуса. Тому, підсумовуючи викладені обставини, та практику Європейського суду, визначення додаткового строку для прийняття спадщини ОСОБА_1 , не суперечить та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Понесені витрати по справі витрати у вигляді оплати судового збору та витрат на правову допомогу до стягнення позивачем не заявляються.

Позивач ОСОБА_1 та її представник адвокат Токар О.М. в підготовче судове засідання не з`явилися, адвокат Токар О.М. подала до суду заяву, в якій просить справу розглянути без участі сторони позивача під час підготовчого судового засідання, позовні вимоги підтримує повністю та просить суд позов задовольнити.

Представник відповідача Багачевської міської ради Черкаської області Огнива Т.В. в підготовче судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву про проведення судового засідання у відсутності представника відповідача та просить прийняти обґрунтоване рішення за наявними матеріалами справи, позовні вимоги Багачевська міська рада Черкаської області визнає в повному обсязі.

У відповідності до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Суд, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази по справі, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності вважає, що позов підлягає до задоволення виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 , виданим Ватутінським МВ ДРАЦС ГТУЮ у Черкаській області 17.09.2019, актовий запис № 204 (а.с.18).

За життя ОСОБА_2 належало на праві приватної власності 2/3 квартири за адресою: АДРЕСА_1 , що становить весь обсяг спадкового майна померлого. Решта 1/3 частки означеної квартири належить доньці ОСОБА_2 , ОСОБА_1 .. Право власності позивача та її покійного батька на квартиру АДРЕСА_2 , підтверджується свідоцтвом на право власності на житло від 16.02.1999 (а.с.12) та свідоцтвом про право на спадщину за законом від 26.06.2002 (а.с.13).

Позивач ОСОБА_1 є єдиною спадкоємицею майна свого батька, так як вона одна дитина, а матір, ОСОБА_3 померла задовго до смерті батька ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Враховуючи відсутність інших рідних та близьких ОСОБА_2 осіб, 22.06.2002 ним складено заповіт (а.с.17) на користь доньки, позивача по справі, де ОСОБА_1 вказана спадкоємицею всього майна, що належатиме ОСОБА_2 на день його смерті.

ОСОБА_1 понад десять років постійно мешкає в Іспанії. Останній раз коли вона мала нагоду відвідати батька в Україні за його життя, був у 2017 році. В послідуючому, для того щоб батько мав належну турботу та догляд, позивач зверталась до своїх близьких друзів, які допомагали ОСОБА_4 у побуті, за потреби у лікуванні, утриманні житла, тощо. Позивач, шляхом перерахування особистих коштів на картковий рахунок друзів, брала участь в матеріальному забезпеченні потреб батька, що стверджується квитанціями про перерахунок коштів через Приват Банк (а.с.49-59).

Організацією поховання та послідуючим встановленням пам`ятника ОСОБА_2 займались також її близькі друзі, так як сама ОСОБА_1 не могла приїхати до України через низку обставин - погіршення стану здоров`я, в зв`язку з чим, позивач потребувала постійних медичних обстежень з метою встановити причину поганого самопочуття, а в подальшому, з грудня 2019 розпочалась пандемія корона вірусу, і на початку березня 2020 було оголошено тотальний карантин в усіх країнах Європи, в тому числі в Україні, та будь-яке пересування як в межах країни проживання так і за кордоном, було заборонене.

Приїхати до України позивач змогла лише у квітні 2025 року, коли стан її здоров`я трохи покращився, ковідні обмеження були зняті, а Черкаська область та західні регіони України стали відносно безпечними, враховуючи триваючу повномасштабну війну.

Прибувши до м. Багачеве Черкаської області, позивач, як єдина спадкоємиця, звернулась до приватного нотаріуса Звенигородського районного нотаріального округу з заявою про прийняття спадщини після смерті батька, ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.78) та отримала постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 17.04.2025 №163/02-31 (а.с.22), де причиною такої відмови зазначено пропуск спадкоємцем строку на прийняття спадщини.

Ст. 1269, 1270 ЦК України, визначено, що спадкоємець який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто.

Отже законодавцем не передбачено можливості довірити іншій особі здійснення такої дії як подання заяви про прийняття спадщини. Це особистий обов`язок та право спадкоємця.

Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до положень ст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , тобто строк на прийняття спадщини для позивача діяв по 17 березня 2020 року, включно. Враховуючи, що позивач постійно мешкає в іншій країні, для прибуття до України, навіть без додаткових негативних обставин, є досить складно та витратно, а у випадку позивача, з врахуванням оголошеної пандемії та введення карантину в межах строку на прийняття спадщини, який тривав для ОСОБА_1 у описаний період, виявилось неможливим, що варто розцінювати як поважність причини пропуску означеного строку. Тим більше, що подати заяву про прийняття спадщини через консульські чи дипломатичні установи також було неможливо, адже, знову ж таки, через пандемію, установи до введення карантину працювали не щодня і не повний робочий час, транспорт між містами мав ковідні обмеження щодо кількості пасажирів, а згодом сполучення під час карантину взагалі було припинене, при цьому, до посольства України в м. Мадрид позивач мала добиратись з м. Коїн, відстань між якими становить близько 500 кілометрів.

Крім іншого, позивач протягом 2019 2020 мала стрімке погіршення здоров`я, що додатково не давало їй можливості приїхати в Україну ні на поховання батька, ні для улагодження питання спадщини.

Пройшовши численні обстеження, у ОСОБА_1 було виявлено онкологічне захворювання, та 16.10.2020 її прооперовано. Після операції позивач проходила тривалий курс хіміотерапії, та їй була встановлена стома, що унеможливлювало відлучення від місця проживання більше ніж на умовну годину. Дані обставити підтверджуються відповідними листами (а.с.26-48).

На початку 2022 року, коли позивач увійшла в стадію стійкої ремісії, в Україні розпочалась війна. Таким чином, приїхати для реалізації своїх спадкових прав на майно, що залишилось після батька, ОСОБА_1 змогла лише в 2025 році.

Отже спочатку обставини непереборної сили, пандемія та введений карантин, а потім стан здоров`я позивача, війна в країні, об`єктивно унеможливили для неї таку дію як особисте подання заяви про прийняття спадщини після смерті її батька у встановлений законодавцем шестимісячний строк, тому можливо стверджувати про важливість причин пропуску вказаного строку, як наслідок поновлення його в судовому порядку.

Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду виніс Постанову від 26.07.2021 у справі №405/7058/19 (провадження №61-18000св20), де виснував, що поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Правила ч. 3 ст. 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними.

Аналогічний правовий висновок викладено Верховним Судом України у постанові від 23 серпня 2017 року у справі № 6-1320цс17, у постановах Верховного Суду від 01 квітня 2019 року у справі №643/3049/16-ц (провадження № 61-39398св18), від 11 листопада 2020 року у справі № 750/262/20 (провадження № 61-14038св20), від 03 березня 2020 року у справі № 145/148/20 (провадження № 61-16153св20).

Поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини вважаються зокрема:

- тривала хвороба спадкоємця;

- перебування спадкоємця тривалий час за межами України та неможливість з тих чи інших причин звернутись до відповідних представницьких установ (посольств, консульств);

- велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна, тощо.

Як зазначено вище, для позивача істотними перешкодами в реалізації її спадкових прав, були всі перелічені обставини і тяжка хвороба, і жорсткі карантинні обмеження, і постійне перебування в іншій країні, і в послідуючому війна, що в сукупності спричинили пропуск строку на подання заяви про прийняття спадщини, але водночас такі причини пропуску строку є безумовно поважними, відтак, пропущений строк можливо визначити додатково, усунувши таким чином порушене майнове право позивача.

При вирішенні цивільно - правового спору суд повинен враховувати, що одним з проявів верховенства права є положення про те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори. Справедливість - одна з основних засад права, і є вирішальною у визначенні його, як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права. Ця позиція ґрунтується, в тому числі, на рішенні Конституційного Суду України від 02 листопада 2004 року № 15-рп/2004 у справі № 1-33/2004.

Ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» Конвенція та практика Європейського суду з прав людини, при розгляді справ національними судами застосовується як джерело права.

Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини численними рішеннями (у справах «Воловік проти України», «Копецький проти Словаччини», «Суханов та Ільченко проти України», «Беєлер проти Італії» та інших), сформувала позицію, що поняття «майно» та «власність», які містяться у ст. 1 Першого протоколу до Конвенції, є значно ширшим, ніж закріплено у ст. 41 Конституції України та чинному ЦК України, та мають автономне значення, яке не обмежується правом власності на матеріальні речі та не залежить від формальної класифікації у національному законодавстві, певні інші права та інтереси, які становлять майно, можуть також розглядатись як «право на власність» та відповідно як «власність» для цілей цієї статті.

Спадкодавець ОСОБА_2 мав лише одну спадкоємицю його майна. Поважність причини пропуску строку на подання заяви про прийняття спадщини полягає в низці обставин (пандемія з послідуючим суворим карантином, тяжка хвороба та війна в Україні), які в своїй сукупності перешкодили ОСОБА_1 у реалізації її права на прийняття спадщини подання відповідної заяви до нотаріуса. Тому, підсумовуючи викладені обставини, та практику Європейського суду, визначення додаткового строку для прийняття спадщини ОСОБА_1 , не суперечить та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

А тому, суд вважає за необхідним визначити позивачу ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 додатковий строк на прийняття спадщини після смерті її батька, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , строком у три місяці з моменту набрання рішенням суду законної сили.

Понесені витрати по справі у вигляді оплати судового збору та витрат на правову допомогу до стягнення позивачем не заявляються.

На підставі ст. 1270, 1272, 1276 ЦК України та керуючись ст. 4, 12, 13, 76-81, 141, 200, 211, 247, 258, 259, 263, 264, 265, 268, 273, 352, 354, 355 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

позовні вимоги ОСОБА_1 до Багачевської міської ради Черкаської області про визначення додаткового строку для прийняття спадщини задовольнити повністю.

Визначити позивачу ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_1 , додатковий строк на прийняття спадщини після смерті її батька ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_7 , строком у три місяці з моменту набрання рішенням суду законної сили.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Головуючий В.А. Здоровило