Справа № 570/3968/25
провадження № 2/570/1934/2025
У Х в а л а

і м е н е м У к р а ї н и

19 серпня 2025 року

Суддя Рівненського районного суду Рівненської області Кушнір Н.В., перевіривши виконання вимог ст.175-177, 184 ЦПК України по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Рівненського відділу державної виконавчої служби у Рівненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, третя особа: ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови державного виконавця,

у с т а н о в и в:

покликаючись на неотримання ним постанови про накладення адміністративного стягнення та відсутність вини позивача у її несвоєчасному виконанні, представник позивача адвокат Катерина Панчелюга у поданій до суду 12 серпня 2025 року через систему "Електронний суд" позовній заяві просить скасувати постанову державного виконавця Рівненського відділу державної виконавчої служби у Рівненському районі Рівненської області Чопюк М.Б. про відкриття виконавчого провадження від 04.08.2025 ВП №78746223 про стягнення з ОСОБА_1 штрафу у подвійному розмірі 34 000 грн., а також постанову державного виконавця Рівненського відділу державної виконавчої служби у Рівненському районі Рівненської області Чопюк М.Б. від 04.08.2025 ВП№ 78746223 про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору у розмірі 3 400 грн.

19 серпня 2025 року ухвалою Рівненського районного суду Рівненської області задоволена заява про самовідвід судді Гладишевої Х.В. від розгляду даної справи.

Дослідивши матеріали справи, вважаючи їх достатніми для винесення рішення, суд прийшов до таких висновків.

Згідно з ч.3 ст.3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Відповідно до ст.5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Ч.1 ст.19 ЦПК України установлює, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з положеннями ст.447, 448 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушені їхні права. Скарга подається стороною виконавчого провадження до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Тобто зазначеними нормами ЦПК України передбачена можливість оскарження дій державного виконавця до того суду, який видав виконавчий документ на виконання свого рішення, ухваленого в порядку цивільного судочинства. Така скарга подається з метою судового контролю за виконанням судового рішення, ухваленого у цивільній справі.

Разом з тим, відповідно до ч.1 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Юрисдикція адміністративних судів не поширюється на справи про накладення адміністративних стягнень, крім випадків, визначених цим Кодексом /п.3 ч.2 ст.19 КАС України/.

Отже, і механізм судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах, визначений ст.267 цього Кодексу, не підлягає застосуванню до цих правовідносин (щодо накладення адміністративного стягнення).

Тобто, згідно з наведеними нормами ЦПК України та КАС України право на звернення зі скаргою на дії державного виконавця в порядку судового контролю пов`язані з наявністю судового рішення, ухваленого за правилами цивільного та адміністративного судочинства відповідно, та його примусовим виконанням.

Виконавче провадження №78746223, у якому представник позивача оскаржує дії державного виконавця, здійснювалося щодо примусового виконання постанови ІНФОРМАЦІЯ_2 у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210-1 КУпАП.

Оскаржувані дії державного виконавця стосуються примусового виконання судового рішення про накладення адміністративного стягнення, передбаченого ч.3 ст.210-1 КУпАП.

Такі справи (про накладення адміністративного стягнення) розглядаються районними, районними у місті, міськими чи міськрайонними судами, іншими органами (посадовими особами) в порядку, встановленому КУпАП, яким передбачено порядок примусового виконання постанов про накладення адміністративного стягнення.

Проте цим Кодексом не передбачена можливість оскарження в порядку судового контролю за виконанням судових рішень дій осіб, уповноважених здійснювати таке примусове виконання.

Водночас, відповідно до п.1 ч.1 ст.19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема, спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Вжитий у цій процесуальній нормі термін «суб`єкт владних повноважень» позначає орган державної влади (у тому числі без статусу юридичної особи), орган місцевого самоврядування, орган військового управління, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (п.7 ч.1 ст.4 КАС України).

Ст.287 КАС України передбачає особливості провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця як окремої категорії адміністративного спору.

Учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб /ч.1 ст.287 КАС України/.

Таким чином, оскільки представник позивача адвокат Катерина Панчелюга оскаржує дії державного виконавця у зв`язку з примусовим виконанням судового рішення про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення, ухваленого в порядку КУпАП, а не за наслідками розгляду цивільної справи, то подана нею позовна заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства. Наведене узгоджується із висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними у постанові від 06.02.2019 у справі № 757/62025/17-ц (провадження № 14-619цс18).

Згідно з п.1 ч.1 ст.186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Ураховуючи вищенаведене, встановивши, що позов ОСОБА_1 про скасування постанов державного виконавця у справі про притягнення до адміністративної відповідальності підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, суд відмовляє у відкритті провадження у справі за вказаним позовом.

На підставі вищевикладеного, керуючись п.1 ч.1 ст.186 ЦПК України, суддя

п о с т а н о в и в:

відмовити у відкритті провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Рівненського відділу державної виконавчої служби у Рівненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції , третя особа: ІНФОРМАЦІЯ_1 , про скасування постанови державного виконавця.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Рівненського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не вручена в день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційної скарги не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: Кушнір Н.В.