Справа №:755/9141/25
Провадження №: 4-с/755/89/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"05" серпня 2025 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді: Гончарука В.П.,

за участю секретаря: Печуркіної Я.А.

розглянувши у судовому засіданні у м. Києві цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Дніпровського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), Моторного (транспортного) страхового бюро України, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на дії/бездіяльність державного виконавця, суд, -

В С Т А Н О В И В :

Скаржник ОСОБА_1 через свого представника звернувся зі скаргою на бездіяльність Дніпровського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) та відповідно до вимог просила суд: Зобов`язати Дніпровський відділ державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) зняти арешт накладений постановою відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у м.Києві від 10.12.2009 р. в раках виконавчого провадження №164542167/8 з нерухомого майна, а саме з квартири АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_4 , реєстраційний номер обтяження 9778334, зареєстровано 28.04.2010 р.

Вимоги скаржника обґрунтовані тим, що скаржнику ОСОБА_4 на праві спільної сумісної власності: ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , ОСОБА_3 ) належить квартира, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .

Право спільної сумісної власності на квартиру підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 20 березня 1997 року, виданим органом приватизації Дніпровської районної державної адміністрації м. Києва на підставі розпорядження №31-453 від 20 березня 1997 року (копія додається). Право власності зареєстровано в бюро технічної інвентаризації і записано у реєстрову книгу за №140 22 квітня 1997 року.

ІНФОРМАЦІЯ_1 один із співвласників, ОСОБА_5 , помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , виданим 25 вересня 2023 року.

7 листопада 2023 року державним нотаріусом П`ятнадцятої державної нотаріальної контори було заведено спадкову справу (номер у нотаріуса 1396/2023, номер у спадковому реєстрі 71522910).

Від державного нотаріуса, що завів спадкову справу, ОСОБА_1 дізнався про наявність обтяження на належну їм на праві спільної сумісної власності квартиру у вигляді арешту нерухомого майна, зареєстрованого на підставі постанови ВДВС Дніпровського РУЮ м. Києва від 10.12.2009 року у ВП НОМЕР_2/8. 22 квітня 2024 року ОСОБА_1 звернувся до Дніпровського відділу державної виконавчої служби у м. Києві із заявою про надання інформації щодо виконавчого провадження НОМЕР_2 та зняття арешту з майна (квартири).

Згідно відповіді Дніпровського відділу державної виконавчої служби у м. Києві №45422 від 26.04.2024 року (копія додається) на виконані Дніпровського відділу державної виконавчої служби у м. Києві перебувало виконавче провадження НОМЕР_2 з примусового виконання виконавчого листа №2-2689 виданого 19.10.2009 року Дніпровським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_1 на користь МТСБУ боргу у розмірі 5 582,22 грн.

21.05.2012 року державним виконавцем, керуючись п.2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» (що діяв на момент завершення виконавчого провадження) винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу.

Виконавче провадження знищене, за закінченням строків зберігання, передбачених Наказом №1829/5 від 07.06.2017 року виданого Міністерством юстиції України «Про затвердження правил ведення діловодства та архіву в органах державної виконавчої служби та приватними виконавцями».

На даний момент скаржник ОСОБА_1 не може в повній мірі скористатися своїм правом на реалізацію свого майна, так -як на даний час є не скасована постанова державного виконавця якою було накладено арешт на майно скаржника з забороною його відчуження.

З врахуванням викладеного скаржник просить задовольнити його скаргу з обставин викладених в його скарзі.

В судове засідання представник скаржника подав заяву в якій просила розгляд справи провести у її відсутність та задовольнити вимоги скаржника.

Суб`єкт оскарження та зацікавлені особи в зал судового засідання не з`явилися, сповіщалися належним чином про день, місце та час розгляду справи в суді.

Суд, дослідивши матеріали справи дійшов наступного, що що відповідно з ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи. Скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Як убачається з матеріалів справи, що в провадженні Дніпровського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) перебувало виконавче провадження НОМЕР_2 відкрите на підставі виконавчого листа № 2-2689, від 19.10.2009 р. виданого Дніпровським районним судом м.Києва про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 в розмірі 5582,22 грн. на користь МТСБУ.

21.05.2012 року державним виконавцем, керуючись п.2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» (що діяв на момент завершення виконавчого провадження) винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу.

26.11.2015 р. державним виконавцем на підставі п.6 ч.26 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції що діяла на той момент) винесено постанову про відмову у відкритті виконавчого у зв`язку з невідповідністю виконавчого документа вимогам передбачених ст. 18 даного закону.

Перевіркою автоматизованої системи виконавчих проваджень встановлено, що на виконанні у відділі перебувало ВП НОМЕР_3 з примусового виконання виконавчого листа від 19.10.2009 р. №2-2689/2009, винесеного Дніпровським районним судом м.Києва щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь МТСБУ 1081 грн.

5.02.2020 р. державним виконавцем на підставі п.2 ч.4 ст.4 Закону України «Про виконавче провадження» винесено повідомлення про відмову у відкритті виконавчого провадження у зв`язку з пропущенням встановленого строку пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Крім того, на виконанні у відділі перебували виконавчі провадження НОМЕР_4 та НОМЕР_5 щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь МТСБУ заборгованості в розмірі 5582,22 грн. Державним виконавцем, керуючись п.2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» (що діяв на момент завершення виконавчого провадження) винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу.

Як убачається з матеріалів справи, що в послідуючому виконавчі провадження щодо ОСОБА_1 були знищені за закінченням строку виконання.

Як убачається з відповіді МТСБУ від 7.06.2024 р., що заборгованість скаржника перед МТСБУ за рішенням Дніпровського районного суду м.Києва №2-2689/2009 - відсутня.

Разом з тим, слід зазначити, що повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, визначених ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції чинній на момент винесення постанови не містило обов`язку виконавця скасовувати арешт з майна боржника.

Однак, виходячи зі змісту п. 24 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6 від 07.02.2014 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах», судам роз`яснено, що вимоги сторони виконавчого провадження про зняття арешту з майна розглядаються не у позовному провадженні, а як оскарження рішення державного виконавця в процесуальному порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України, оскільки є процесуальною дією державного виконавця.

Аналогічної позиції притримується Верховний Суд, зокрема, у постанові від 28.10.2020 року (справа № 204/2494/20), в якій зазначено, що повернення державним виконавцем своєю постановою виконавчого документу стягувану не змінює характеру правовідносин та вимоги боржника про скасування арешту майна не можуть розглядатися у позовному провадженні, оскільки у такому випадку позивач одночасно має бути й відповідачем, так як його майно арештовано державним виконавцем і він є боржником за виконавчим провадженням, що є неможливим відповідно до вимог ст. ст. 42, 48, 175, 447 ЦПК України.

Боржник у виконавчому провадженні не може пред`являти позов про зняття арешту з майна, оскільки законом у цьому випадку передбачений інший спосіб судового захисту, а саме оскарження боржником рішення, дій, бездіяльності державного виконавця в порядку, передбаченому розд. VII ЦПК України (постанова Верховного Суду від 24.05.2021 року у справі № 712/12136/18).

Так, відповідно до ст.ст. 447-449 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутись до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Відповідно до ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» № 606-XIV від 21.04.1999 року (в редакції, чинній станом на день винесення постанови про повернення виконавчого документу стягувачу) у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку із завершенням виконавчого провадження.

Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

У разі, якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника.

Відповідно до пункту 4.10.2. Інструкції про проведення виконавчих дій, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України № 74/5 від 15.12.1999 року, в редакції, чинній на момент прийняття державним виконавцем оскаржуваної постанови, - якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем був накладений арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження (окрім випадків направлення виконавчого документа за належністю до іншого органу державної виконавчої служби), повернення виконавчого документа стягувачу або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадової особи), який його видав, державний виконавець зазначає про скасування арешту, накладеного на майно боржника.

З аналізу вказаних норм законодавства слідує логічний висновок про те, що повернення виконавчого листа стягувачу є однією із форм закінчення виконавчого провадження, що у розумінні вимог вказаного Закону передбачає зняття арешту та скасування вжитих раніше заходів примусового виконання рішення.

Таким чином, суд приходить до висновку, що не зняття виконавцем арешту з майна боржника у виконавчому провадженні при поверненні виконавчого документа стягувачеві є протиправною бездіяльністю органу державної виконавчої служби і порушене право заявника підлягає захисту.

Разом з тим, як свідчать матеріали справи, виконавче провадження, в межах якого подано дано скаргу знищено, що унеможливлює держвиконавця на вчинення дій щодо скасування відповідного арешту майна боржника.

А тому, з урахуванням наведеного вище та приймаючи до уваги вимоги чинного законодавства щодо необхідності застосування судом ефективного способу захисту та поновлення прав сторони заявника, суд приходить до висновку про скасування оскаржуваної постанови про арешт майна боржника.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про скасування постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження, серія та номер: ВП № НОМЕР_2/8, що була винесена 10.12.2009 р. ВДВС Дніпровського РУЮ м.Києва на квартиру розташованою за адресою: АДРЕСА_2 , що належить власнику ОСОБА_6 .

З урахування викладеного вище суд приходить до висновку про задоволення поданої скарги.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 76-81, 268, 263-264, 447-451 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження», Інструкцією про проведення виконавчих дій, затвердженою наказом Міністерства юстиції України № 74/5 від 15.12.1999 року, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Скаргу ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Дніпровського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), Моторного (транспортного) страхового бюро України, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на дії/бездіяльність державного виконавця - задовольнити .

Скасувати постанову про арешт нерухомого майна , серія та номер: ВП № НОМЕР_2/8, що була винесена 10.12.2009 р. ВДВС Дніпровського РУЮ м.Києва на квартиру розташованою за адресою: АДРЕСА_2 , що належить власнику ОСОБА_1 , реєстраційний номер обтяження 9778334.

Ухвала суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала , якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст ухвали складено 05.08.2025 р.

Суддя: