Справа № 214/6171/25
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

22 серпня 2025 року м. Кривий Ріг

Саксаганський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:головуючого судді Сіденка С. І. розглянувши впорядку спрощеногопозовного провадження без виклику сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Арселор Міттал Кривий Ріг» про визнання дій протиправними щодо затримки виплати за рішенням суду, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» звернувся до суду з даним позовом, мотивуючи заявлені вимоги наступним. 20.06.2017 року він перебував у трудових відносинах з відповідачем, з 26.12.2017 року проходив військову службу. 30.09.2024 року позивач звільнено з підприємства відповідача за власним бажанням та надано довідку про нараховані суми при звільненні. Відповідно до вказаної довідки позивачу розраховано компенсацію за відпустку тривалістю 160 днів в сумі 23475,22, яка в подальшому була збільшена до 59491,11 грн. та виплачена на картковий рахунок позивача. Позивач посилаючись на вимоги закону та отримані відомості з виписки Пенсійного фонду України вважає, що відповідачем не вірно проведено розрахунок компенсації невикористаною відпустки, а саме для розрахунку взято не вірний щомісячний посадовий оклад. Рішенням від 26 грудня 2024 року Дзержинським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області винесено рішенняпозовні вимоги були задоволенні частково.Стягнути з Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг», на користь ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 недоплачену грошову компенсацію за відпустку при звільненні у сумі 9433,53 грн. (дев`ять тисяч чотириста тридцять три гривні 53 копійки).Відповідачу Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» достеменно відомо, що суд допустив негайне виконання рішення. В подальшому 18 березня 2025 рокуПостановою Дніпропетровського апеляційного суду апеляційні скари було залишено без задоволення, а рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 27.01.2025 в цивільній справі 210/7394/25 без змін. Зважаючи на те, що до Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг», перейшли всі права та обов`язки позивач просить стягнути з відповідача на свою користь середній заробіток за час затримки виконання рішення суду.

Ухвалою суду від 07 липня 2025 року, позовну заяву залишено без руху, після усунення недоліків, 10 липня 2025 року відкрито провадження по вказаній справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін,за наявними у справі матеріалами за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

В судове засідання сторони не викликалися, клопотання учасників провадження до суду про розгляд справи з викликом сторін до судового засідання не надходило.

Суд проводить судове засідання без фіксування технічними засобами, що буде відповідати вимогам ст. 247 ЦПК України.

Відповідач ПАТ "АрселорМіттал Кривий Ріг", отримавши копію позовної заяви та копію ухвали суду про відкриття провадження у справі, не скористався процесуальним правом подачі відзиву на позовну заяву.

Так, згідно ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч.1 ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Згідно ч.1 ст.10 ЦПК України, суд при розгляді справи керується принципом верховенства права.

Положеннями ст.12 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, повязаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи обєктивність і неупередженість: керує ходом судового процесу; сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; розяснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обовязки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обовязків.

Відповідно до ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обовязком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Суд залучає відповідний орган чи особу, яким законом надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, якщо дії законного представника суперечать інтересам особи, яку він представляє.

Згідно ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обовязків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Згідно ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до ст.263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково, з огляду на наступне.

26 грудня 2024 року Дзержинським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області винесено рішенняпозовні вимоги були задоволенні частково.

Судом встановлено, що з 20 червня 2017 року він перебував у трудових відносинах з відповідачем, з 26 грудня 2017 року проходив військову службу.

30 вересня 2024 року позивач звільнено з підприємства відповідача за власним бажанням та надано довідку про нараховані суми при звільненні.

Згідно табуляграми від 30 вересня 2023 року 11:50:32 год. ОСОБА_1 нарахована компенсація за невикористану відпустку в сумі 29 561,21 грн.

Постановою Дніпропетровського апеляційного суду від 18.03.2025 року в цивільний справі 210/7394/25 апеляційні скари було залишено без задоволення, а рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 27.01.2025 в цивільній справі 210/7394/25 без змін.

За приписами ст. 235 КЗпП України рішення про поновлення на роботі про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, прийняте органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню.

У разі затримки роботодавцем виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки, як це визначено ст. 236 КЗпП України.

Як роз`яснено у пункті 34 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів», належним виконанням судового рішення про поновлення на роботі слід вважати видання власником про це наказу, що дає можливість працівнику приступити до виконання своїх попередніх обов`язків.

Отже, аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку про те, що законодавець передбачає обов`язок роботодавця добровільно і негайно виконати рішення суду про поновлення працівника на роботі і цей обов`язок полягає у тому, що у роботодавця обов`язок видати наказ про поновлення працівника на роботі виникає відразу після оголошення рішення суду, незалежно від того, чи буде дане рішення суду оскаржуватися.

Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом (частина друга статті 18 ЦПК України). Добровільне виконання рішення суду боржником - це його законодавчо встановлений обов`язок. Зокрема, зазначений обов`язок не залежить від того, подала особа, яку поновлено на роботі, заяву чи виконавчий лист.

Такого висновку дійшов Верховний Суд при розгляді справи № 488/4594/17 (постанова від 01.04.2020 р.).

В свою чергу Велика Палата Верховного Суду в постанові від 13.03.2019 у справі № 711/8446/16-ц погодилась з висновками Верховного Суду України у постанові від 1 липня 2015 року у справі № 6-435цс15, що затримкою виконання рішення суду про поновлення працівника на роботі за змістом статті 236 КЗпП України слід вважати невидання власником (уповноваженим органом) наказу про поновлення працівника на роботі без поважних причин негайно після проголошення судового рішення (висновок Верховного Суду України у постанові від 1 липня 2015 року у справі № 6-435цс15).

Слід зазначити, що Верховний Суд в справі № 565/378/22 (постанова від 10.04.2023 р.) вказав - до вимушеного прогулу прирівнюється затримка роботодавцем виконання рішення про поновлення на роботі (стаття 236 КЗпП України).

Середній заробіток за своїм змістом також є державною гарантією, право на отримання якої виникає у працівника, який був незаконно позбавлений можливості виконувати свою роботу з незалежних від нього причин.

Отже, право на заробітну плату не обмежується будь-яким строком щодо судового захисту і такий висновок прямо випливає з указаної норми.

Таким чином до вимог стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду в частині поновлення на роботі не застосовуються правила встановлені ч. 2 ст. 233 КЗпП України, які регламентують строки звернення до суду за вирішенням трудових спорів.

Підстави вважати, що судом досліджувалось питання щодо затримки виконання рішення Металургійного районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в частині негайної виплати середнього заробітку за весь час наявні.

Тож є можливим покласти в основу рішення доводи позивача про необхідності стягнення середнього заробіткуза попередні два місяці у розмірі 23572,80 грн.

Таким чином, враховуючи, що позивач звільнений від сплати судового збору за звернення до суду з позовом вказаної категорії, з відповідача на користь держави підлягає стягнення судовий збір у розмірі судового збору за подачу позову у розмірі 1211,20 грн.

Виходячи з наведеного, керуючись ст.ст. ст. ст. 2-5,11-13,141,258,259,263,268, 352,354 ЦПК України, ст. 235, 236 КЗпП України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Арселор Міттал Кривий Ріг» про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення задовольнити.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Арселор Міттал Кривий Ріг» (50000 м. Кривий Ріг, вул. Криворіжсталі, 1, ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) середній заробіток за час затримки виконання рішення у розмірі 23572,80 грн.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Арселор Міттал Кривий Ріг» (50000 м. Кривий Ріг, вул. Криворіжсталі, 1, ) в дохід держави судовий збір у розмірі 2422 грн. 80 коп.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду, в порядку ст.ст. 353-357 ЦПК України з урахуванням п. 15.5. Перехідних положень цього Кодексу протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Сіденко С. І.