Справа № 681/540/25
Провадження 2/681/401/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 серпня 2025 року м. Полонне

Полонський районний суд Хмельницької області в складі головуючого судді Іллюка С.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полонне за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Свеа Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

в с т а н о в и в:

1. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

У квітні 2025 року товариство з обмеженою відповідальністю «Свеа Фінанс» (далі-позивач) звернулося до суду з вказаним вище позовом, в якому просило стягнути з відповідачки на свою користь заборгованість за договором про надання фінансового кредиту №01064-04/2024 від 01.04.2024 (далі Договір).

В обґрунтування вимог вказано, що 01.04.2024 ТОВ «Стар Файненс Груп» та відповідачка уклали Договір, за умовами якого вона отримала кредит у розмірі 9000,00 грн на реквізити електронного платіжного засобу позичальниці.

Кредитний договір укладений в електронній формі в порядку, передбаченому Законом України «Про електронну комерцію», та підписаний позичальницею електронним підписом одноразовим ідентифікатором. Під час укладення кредитного договору відповідачка пройшла ідентифікацію шляхом використання Системи BankID Національного банку.

Відповідачка за умовами договору отримала кредити на умовах строковості, платності та поворотності, зобов`язувалась їх повернути та сплатити проценти за користування, на умовах визначених його умовами.

Товариство свої зобов`язання за договорами виконало в повному обсязі надавши відповідачці кредити у передбаченому договором розмірі.

29.08.2024 між ТОВ «Стар Файненс Груп» та ТОВ «Свеа Фінанс» укладено договір факторингу № 01.02-26/24, за умовами якого права кредитора за указаними вище договором фінансового кредиту перейшли до позивача.

Відповідачка свої зобов`язання належним чином не виконує, у зв`язку з чим станом на дату подачі позовної заяви, утворилась заборгованість у сумі 22784,75 грн, що складається з заборгованості по тілу кредиту в сумі 7925,00 грн, по відсотках в сумі 14859,75 грн.

Відповідачці копія ухвали про відкриття провадження, пам`ятка про права та обов`язки надсилалась судом 05.05.2025 за її зареєстрованим місцем проживання, що відповідає місцю проживання, вказаним в позовній заяві та витязі з Єдиного державного демографічного реєстру. Поштовий конверт повернувся на адресу суду 14.05.2025 з відміткою відділення АТ«Укрпошта», що адресат відсутній за вказаною адресою, при цьому відправлення, надіслане за зареєстрованим місцем проживання відповідачки згідно з п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, вважається врученим.

У встановлений судом строк відповідачка відзив на позов не подала.

2. Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі.

29.04.2025 позивач звернувся до Полонського районного суду Хмельницької області.

Ухвалою суду від 01.05.2025 відкрито провадження у справі та призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами (а.с. 56).

Копію позовної заяви з додатками відповідачці направлено позивачем цінним листом 03.04.2025 (а.с. 52).

Представник позивача просить, у разі відсутності відзиву відповідачки, розгляд справи проводити за його відсутності.

Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами та, згідно зі ст. 280 ЦПК України, за згодою позивача проводить заочний розгляд справи.

3. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин.

Суд установив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Встановлено, що 01.04.2024 ТОВ «Стар Файненс Груп» та відповідачка уклали Договір (а.с. 10-14), який останньою підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором «W0795», відповідно до умов якого товариство надає відповідачці кредит у гривні, а вона зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені Договором.

Основні умови Договору: сума кредиту 9000,00 грн (п. 1.1 Договору); дата надання кредиту 01.04.2024; строк надання 100 днів до 09.07.2024 (п. 1.2. Договору); процентна ставка становить 2,50 % в день та застосовується у межах строку кредиту, визначеного у п. 1.2. Договору (п.1.4.1 Договору); якщо клієнт 25.04.2024 сплатить кошти у сумі не менше суми першого платежу, визначеного графіком платежів, або здійснить часткове дострокове повернення кредиту, клієнт як учасник програми лояльності отримає від товариства індивідуальну знижку в розмірі 64,00 % на перший платіж відповідно до Графіка платежів (п. 1.4.2 Договору); кредит надається клієнту в безготівковій формі у національній валюті на рахунок клієнта включаючи використання реквізитів платіжної картки № 4731-21хх-хххх-4602 протягом одного робочого дня з дня прийняття рішення про видачу суми кредиту за вказаними реквізитами (п. 1.6 Договору); нарахування процентів здійснюється в межах строку кредитування, зазначеного у п. 1.2 договору, починаючи з першого дня надання кредиту клієнту; проценти нараховуються на залишок фактичної заборгованості за кредитом станом на початок кожного календарного дня (п. 3.3 Договору).

Додатком № 1 до Договору (а.с. 13, зворот - 14) встановлено графік платежів, відповідно до якого, 25.04.2024, 20.05.2024, 14.06.2024 відповідачка мала погасити 5625,00 грн процентів за користування кредитом та 09.07.2024 - 14625,00 грн, з яких 9000,00 тіла кредиту та 5625,00 грн відсотків. У пункті 2 Додатку № 1 до Договору визначається, що у разі своєчасного та належного виконання відповідачкою п. 1.4.2 Договору, сума першого платежу Клієнта за договором з урахуванням знижки становить 2025,00 грн та внесення першого платежу у вказаному розмірі буде вважатись повною та належною сплатою першого платежу за Договором.

01.04.2024 ТОВ «Пейтек» здійснило переказ коштів за Договором в розмірі 9000,00 грн шляхом перерахування на банківську картку клієнта № НОМЕР_1 , номер транзакції НОМЕР_2 , про що свідчить довідка від 19.03.2025 (а.с. 25).

29.08.2024 ТОВ «Стар Файненс Груп» та ТОВ «Свеа Фінанс» уклали договір факторингу № 01.02-26/24, відповідно умов якого ТОВ «Стар Файненс Груп» передає (відступає) ТОВ «Свеа Фінанс» за плату, а ТОВ «Свеа Фінанс» приймає належні ТОВ «Стар Файненс Груп» права грошової вимоги до боржників у реєстрі боржників (а.с. 26-33).

Згідно з платіжною інструкцією № 9731 від 30.08.2024 ТОВ «Свеа Фінанс» сплатило на користь ТОВ «Стар Файненс Груп» кошти згідно з цим договором факторингу (а.с. 34).

Відповідно до витягу з реєстру боржників до цього договору факторингу від ТОВ «Стар Файненс Груп» до ТОВ «Свеа Фінанс» перейшло право вимоги до відповідачки за Договором (а.с. 37).

Згідно з наданими ТОВ «Свеа Фінанс» розрахунком за Договором, заборгованість станом на 18.03.2025 складається із заборгованості по тілу кредиту в сумі 7925,00 грн відсотків - 14859,75 грн, а загальна сума становить 22784,75 грн (а.с. 22-24).Останній день нарахування простроченої заборгованості - 09.07.2024. Згідно з твердженням позовної заяви, відповідачка 25.04.2024 сплатила частину відсотків в сумі 500,00 грн. Однак, з аналізу розрахунку встановлено, що 24.04.2024 вона сплатила 1000,00 грн в рахунок погашення відсотків. Також 25.04.2024 сплатила 1075,00 грн тіла кредиту та 1025,00 грн відсотків.

Згідно з Договором, фінансовий кредит надавався ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_3 ) та позов предявлено до цієї особи. Однак, в рішенні Полонського районного суду від 28.04.2025 у справі №681/1540/24 встановлено, що в Полонському відділі державної реєстрації актів цивільного стану у Шепетівському районі Хмельницької області наявний актовий запис про шлюб № 243, складений 05.11.2022 на ОСОБА_3 , а також актовий запис про розірвання шлюбу № 34, складений 08.10.2024 на ОСОБА_4 Таким чином суд, з урахуванням положень ч. 4 ст. 82 ЦПК України, установив, що на цей час відповідачка має прізвище « ОСОБА_5 ». Також ці обставини підтверджено витягом з Єдиного демографічного реєстру №1337862 від 01.05.2025 (а.с. 55).

4. Мотивована оцінка аргументів, наведених учасниками та норми права, які застосував суд.

За змістом ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом (ч. 4 ст. 203 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 627 ЦК України та ст. 6 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначені умови договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст. 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

За змістом ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами.

За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди.

Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (ч. 2 ст. 639 ЦК України).

Абзац 2 ч. 2 ст. 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.

Аналізуючи викладене, необхідно дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст. 205, 207 ЦК України).

Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19.

У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

За змістом ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України).

Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію» (далі - Закон).

Згідно із п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону, електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (п. 12 ч. 1 ст. 3 Закону).

Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону, електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч. 4 ст. 11 Закону).

Згідно із ч. 6 ст. 11 Закону, відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

За правилом ч. 8 ст. 11 Закону, у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Стаття 12 Закону визначає яким чином підписуються угоди у сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису відповідно до вимог законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги», за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину;електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом;аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Із системного аналізу положень вище вказаного законодавства вбачається, що з урахуванням особливостей договору щодо виконання якого виник спір між сторонами, його укладання в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему позивача можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання цього засобу усіма сторонами цього правочину.

В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Відповідно до ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний документ це документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа.

Склад та порядок розміщення обов`язкових реквізитів електронних документів визначається законодавством.

Електронний документ може бути створений, переданий, збережений і перетворений електронними засобами у візуальну форму.

Візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для приймання його змісту людиною.

Згідно зі ст. 8 Закону України цього Закону, юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму.

Електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи.

Статтею 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін.

Також відповідно до статті 1077 Цивільного кодексу України, за договором факторингу одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату, а клієнт відступає факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Предметом такого договору, згідно зі статтею 1078 ЦК України, може бути право грошової вимоги, що існує на даний час.

Сторонами є клієнт та фактор, яким, відповідно до статті 1079 ЦК України, може бути банк або інша фінансова установа, що має право здійснювати факторингові операції.

При цьому, згідно зі статтею 1082 ЦК України, боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові (новому кредитору) за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги.

Згідно з правовою позицією яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 23 вересня 2015 року у справі № 6-979цс15 боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору. Неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі.

Відповідно до 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності; суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості (ч. 1 ст. 12 ЦПК України).

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

На підставі викладеного вище суд вважає, що Договір, підписаний відповідачкою за допомогою одноразового ідентифікатора, є укладеними. Товариство виконало умови договорів та надало позичальниці кредити в узгодженому сторонами розмірі, що підтверджується сукупністю досліджених судом доказів.

Своєю чергою, вона свої обов`язки за договорами не виконала, у встановлений договором строк кредити не повернула, відсотки за користування кредитними коштами не сплатила.

Зважаючи на оформлені у встановленому порядку кредитні договори, позивач має право вимагати від відповідачки повернення кредиту, сплати процентів за його використання.

Станом на час розгляду справи відповідачка не надала доказів сплати нею зазначеної суми заборгованості за кредитами, не скористалась своїми процесуальними правами, несучи ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій, не подала відзиву на позовну заяву, не надала власного розрахунку заборгованості, не навела жодних доказів на спростування викладених у позовній заяві обставин.

Суд, перевіривши розрахунки заборгованості, надані позивачем, та дослідивши матеріали справи, вважає вимоги про стягнення основного боргу частково обґрунтованими, а вимоги про стягнення відсотків такими, що підлягають повному перерахунку.

Суд погоджується з розрахунком позивача в частині визначення залишку основного боргу. Враховуючи, що відповідачка здійснила платіж у розмірі 1075,00 грн в рахунок погашення основного боргу, його залишок, що підлягає стягненню, становить 7925,00 грн (розраховано як: 9000,00 грн початкового боргу - 1075,00 грн погашення).

Водночас суд не погоджується із розрахунком відсотків, наданим позивачем, та здійснює власний перерахунок, виходячи з наступного.

Суд враховує, що правовідносини сторін регулюються, окрім умов договору, нормами Закону України «Про споживче кредитування», які є спеціальними та мають вищу юридичну силу.

Так, Законом України № 3498-IX від 22 листопада 2023 року «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», який набрав законної сили 24 грудня 2023 року, внесено зміни до статті 8 Закону України «Про споживче кредитування», яку доповнено частиною п`ятою. Відповідно до вказаної норми, максимальний розмір денної відсоткової ставки, розрахованої згідно з частиною четвертою цієї статті, не може перевищувати 1 %.

Крім того, Законом України № 3498-IX Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про споживче кредитування» доповнено п. 17, в якому передбачено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», максимальний розмір денної відсоткової ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів 2,5 %; протягом наступних 120 днів 1,5 %.

Таким чином, нормами Закону України «Про споживче кредитування» встановлено, що при укладенні договорів про споживчий кредит максимальна денна відсоткова ставка застосовується в таких межах: з 24.12.2023 до 21.04.2024 (включно) 2,5 %; з 22.04.2024 до 19.08.2024 (включно) 1,5 %; а з 20 серпня 2024 року 1 %.

Відповідно до частини 5 статті 12 Закону України «Про споживче кредитування», умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.

З огляду на викладені імперативні норми законодавства, суд доходить до висновку, що договірна ставка 2,5 %, встановлена у Договорі, є нікчемною в частині, що перевищує дозволений законом максимум з 22.04.2024. Тому суд здійснює власний перерахунок відсотків.

Суд встановлює, що відповідно до пункту 2 Додатку № 1 до Договору, у разі своєчасного та належного виконання відповідачкою умов п. 1.4.2 Договору, сума першого платежу за договором з урахуванням знижки становить 2025,00 грн, і внесення цієї суми вважається повною та належною його сплатою.

Оскільки наданим розрахунком заборгованості за Договором підтверджено, що відповідачка сплатила цю суму в повному обсязі, її зобов`язання зі сплати відсотків за період з 01.04.2024 по 25.04.2024 є виконаним, а заборгованість за цим платежем відсутня.

Нарахування відсотків за подальший строк кредитування має здійснюватися на новий залишок основного боргу з 26.04.2024. При цьому суд застосовує обмеження максимальної денної відсоткової ставки, згідно з якими для періоду з 22.04.2024 по 19.08.2024 ставка не може перевищувати 1,5 %.

Суд проводить нарахування відсотків за період з 26.04.2024 по 09.07.2024 (75 днів) на залишок основного боргу 7925,00 грн за ставкою 1,5 % (7925,00 грн ? 1,5 % ? 75 днів = 8915,63 грн).

Таким чином, загальна сума заборгованості, що підлягає стягненню з відповідачки на користь позивача, складається із 7925,00 грн залишку основного боргу та 8915,63 грн нарахованих відсотків. Загальна сума до стягнення становить 16840,63 грн.

Також судом установлено, що укладені договори факторингу за своєю правовою природою та змістом відповідають вимогам статті 1077 ЦК України. Позивач, ТОВ «Свеа Фінанс», є фінансовою установою, що відповідає вимогам статті 1079 ЦК України. Таким чином, перехід права вимоги до позивача є правомірним та обов`язок з погашення заборгованості виник у відповідачки саме перед новим кредитором відповідно до статті 1082 ЦК України.

5. Розрахунок судових витрат.

На підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України, оскільки позовні вимоги задоволено на 73,91 % (розраховано як: 16840,63 грн присудженої суми / 22784,75 грн заявленої суми ? 100 %), з відповідачки на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору пропорційно до задоволених вимог у розмірі 1790 грн 45 коп.

Керуючись наведеним, ст. ст. 13, 81, 141, 259, 263-265, 268, 273-275, 279, 280-284, 352, 354, 355 ЦПК України суд,

у х в а л и в:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Свеа Фінанс» заборгованість за кредитним договором № 01064-04/2024 від 01.04.2024 в загальній сумі 16840 (шістнадцять тисяч вісімсот сорок) грн 63 коп., яка складається із заборгованості за основним боргом в сумі 7925 (сім тисяч дев`ятсот двадцять п`ять) грн 00 коп. та заборгованості за нарахованими відсотками в сумі 8915 (вісім тисяч дев`ятсот п`ятнадцять) грн 63 коп.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Свеа Фінанс» 1790 (одна тисяча сімсот девяносто) грн 45 коп. витрат по сплаті судового збору.

Відповідачем може бути подано заяву про перегляд заочного рішення протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

На рішення суду позивачем може бути подана апеляційна скарга до Хмельницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом вказаних строків відповідачем не подана заява про його перегляд, а позивачем апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивач: товариство з обмеженою відповідальністю «Свеа Фінанс», ідентифікаційний код в , місцезнаходження: вул. Вацлава Гавела, 6, м.Київ, поштовий індекс 03126;

Відповідачка: ОСОБА_1 ,реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , АДРЕСА_1 .

Повне рішення складено 25.08.2025.

Суддя Сергій ІЛЛЮК