Справа № 729/1256/24
2/729/30/25

Р І Ш Е Н Н Я
І м е н е м У к р а ї н и
08 серпня 2025 р. Бобровицький районний суд Чернігівської області в складі:
Судді Демченко Л.М.,
за участю секретарів Величко К.Р., Романченко С.С.,
Шлапак Н.А., Шолудько Ю.М.,
представника відповідача ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної шкоди,
У С Т А Н О В И В :
Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної шкоди. Обґрунтовуючи в новій редакції, позовну заяву посилалась на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла їх мати ОСОБА_4 , 1931 року народження. Після її смерті відкрилась спадщина на житловий будинок, земельні ділянки в АДРЕСА_1 . Вона успадкувала вищезазначене майно згідно заповіту, а її сестра ОСОБА_3 обов`язкову частку у спадщині. Вона неодноразово зверталась до останньої з проханням частково відшкодувати їй витрати на лікування матері, на її догляд, поховання та утримання будинку та господарських споруд в належному стані, оскільки вона не відмовилась від обов`язкової частки у спадщині. Вона витратила свої особисті кошти на: лікування в сумі 127 000грн. 36 коп.; поховання -11 534 грн.00 коп.; встановлення пам`ятника - 35 250 грн.,00 коп.; ремонт будинку - 16 200 грн. 20 коп.; оформлення будинку 19 578 грн. 24 коп. Всього витратила 115 690 грн. 24 коп. Вказані витрати підтверджуються квитанціями долученими до позовної заяви. Оскільки, відповідач ОСОБА_3 , відмовилась компенсувати частину цих витрат, вважає, що остання зобов`язана відшкодувати їй 50% понесених витрат, а саме 57 845 грн. 12 коп., що і становить ціну позову. Тому просить стягнути з ОСОБА_3 на її користь вищезазначену суму.
Представник відповідача ОСОБА_3 , адвокат Фурсій С.О. подав відзив, у якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що відповідно до ст. 1232 ЦК України спадкоємці зобов`язані відшкодовувати лише розумні витрати, здійснені на утримання, догляд, лікування та поховання спадкодавця, але не витрати на встановлення пам`ятника, ремонт чи оформлення будинку. Зазначає також, що більшість квитанцій на ліки датовані більш ніж за три роки до смерті спадкодавця та не підтверджують призначення цих медичних препаратів безпосередньо для лікування ОСОБА_4 , а витрати на поминальний обід взагалі не входять до витрат на поховання.
Позивач ОСОБА_1 подала відповідь на відзив, у якій зазначила, що відповідач ОСОБА_3 є спадкоємицею обов`язкової частки у спадщині, а отже відповідно до ст. 1216 ЦК України вона успадкувала не лише права, а й обов`язки спадкодавця. До матеріалів справи нею долучені квитанції, які не втратили якість зображення та підтверджують придбання ліків за останні три роки життя матері, а також додані медичні документи в яких вказані призначення медичних препаратів, які відповідають тим лікам, які зазначені у квитанціях. Крім того, всі витрати на поховання здійснені в межах місцевих звичаїв та були розумними. Тому вважає, що її позовні вимоги підлягають задоволенню.
У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала з підстав зазначених у позові та просила їх задовольнити в повному обсязі. При цьому пояснила, що всі витрати на лікування та догляд за матір`ю, її поховання, встановлення пам`ятника оформлення та ремонт будинку понесла особисто, без участі відповідача. Тому вважає, що ОСОБА_3 повинна компенсувати їй половину понесених нею витрат. При цьому підтвердила, що вона з Пенсійного фонду отримала допомогу в розмірі двох пенсій на поховання матері у сумі 7 200 грн.
Представник відповідача, адвокат Фурсій С.О., у судовому засіданні позовні вимоги визнав частково,тільки в частині витрат на лікування ОСОБА_4 і тільки, які підтверджені належними доказами, з урахуванням того, що відповідач успадкувала тільки 1/6 частку - обов`язкову частку у спадщині. В задоволенні інших позовних вимог просить відмовити, так як витрати на встановлення пам`ятника, оформлення та ремонт будинку вимогами ст. 1232 ЦК України не передбачені. Витрати на поховання їй компенсовані пенсійним фондом, а витрати на поминальний обід не передбачені чинним законодавством.
Відповідач ОСОБА_3 у судове засідання не з`явилася, про дату, час і місце розгляду справи повідомлена належним чином.
Свідок ОСОБА_5 , в судовому засіданні пояснила, що вона проживає з ОСОБА_1 по сусідству. ОСОБА_6 знала її матір ОСОБА_4 , догляд та лікування за нею здійснювала тільки позивач. Відповідач участі в цьому не приймала. Разом з тим, вона не знає, скільки коштів витрачено на лікування, догляд, поховання, встановлення пам`ятника, ремонт та оформлення будинку.
Дослідивши матеріали справи, заслухавши позивача, представника відповідача, свідка, суд приходить до наступного висновку.
Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про смерть від 31.05.2022 серії НОМЕР_1 . Після її смерті залишилося спадкове майно, а саме житловий будинок та земельні ділянки, які розташовані в АДРЕСА_1 (а.с.17)
Згідно заповіту від 20 березня 2009 року посвідченого секретарем Кобижчанської сільської ради Пісецькою Л.М. та зареєстрованого у реєстрі за №17, все своє майно ОСОБА_4 заповіла своїй дочці ОСОБА_1 ( а.с. 18).
Після померлої ОСОБА_4 була заведена спадкова справа №222/2022.
З заявою про прийняття спадщини за заповітом до нотаріальної контори звернулась ОСОБА_1 , а також ОСОБА_3 , яка має право на обов`язкову частку у спадщині. Син спадкодавці , який також має право на обов`язкову частку відмовився від її прийняття. ( а.с. 169-170).
Згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом виданого ОСОБА_1 вбачається, що 5/6 часток у праві власності на житловий будинок, земельні ділянки, які розташовані АДРЕСА_1 успадкувала позивач ОСОБА_1 , а 1/6 обов`язкову частку успадкувала ОСОБА_3 , якій свідоцтво про право на спадщину на вказану частку не видано ( а.с. 171-176).
Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.( ч. 3 ст. 1296 ЦК України).
Обґрунтовуючи свої позовні вимоги ОСОБА_1 посилається на те, що, оскільки ОСОБА_3 успадкувала обов`язкову 1/6 частку у спадщині ОСОБА_4 , то вона зобов`язана компенсувати їй половину витрат на лікування матері, її поховання, в які включила ритуальні послуги та поминальний обід, встановлення пам`ятника, оформлення будинку та його ремонт.
За статтею 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України).
Статтею 1220 ЦК України встановлено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу).
Відповідно до статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.
За ст. 1241 ЦК України малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка).
Статтею 1296 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців.
Відповідно до вимог ст. 1232 ЦК України спадкоємці зобов`язані відшкодувати розумні витрати, які були зроблені одним із них або іншою особою на утримання, догляд, лікування та поховання спадкодавця. Витрати на утримання, догляд, лікування спадкодавця можуть бути стягнені не більш як за три роки до його смерті.
Згідно з приписами ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
Відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно з випискою із медичної карти стаціонарного хворого № 7136 підтверджується, що ОСОБА_4 хворіла та перебувала на стаціонарному лікуванні з 05.10.2021 по 12.10.2021. У вказані виписці зазначені медичні препарати призначені лікарем для лікування хворої. Тому суд враховує квитанції надані позивачем на придбання ліків за вказаний період на суму 6617 грн. 10 коп. (а.с.153-154).
Крім того в довідці Кобижчанської сільської лікарської амбулаторії від 22.02.2025 вказано, що з 2014 року ОСОБА_4 хворіла та отримувала лікування. У вказаній довідці лікарем зазначені медичні препарати, як отримувала хвора.( а.с. 149). Тому, суд керуючись нормами ч. 2 ст. 1232 ЦК України яка передбачає, що витрати на лікування спадкодавця можуть бути стягнені не більш як за три роки до його смерті, враховуючи квитанції на яких відображене придбання саме таких ліків, які вказані у вищезазначеній довідці лікувальної установи, починаючи з 29 травня 2019 року та їх читабельності, вважає, що такі витрати становлять 935 грн. 25 коп. ( а.с. 26-42, 84-93).
Загальна сума коштів підтверджених медичними документами, та квитанціями щодо придбання зазначених в них медичних препаратів становить 7552 грн. 39 коп.
Загальний обов`язок спадкоємців задовольнити вимоги кредитора визначений у частині першій статті 1282 ЦК України, якою встановлено, що спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині.
Оскільки питання щодо меж відшкодування спадкоємцями витрат, які були зроблені одним із них або іншою особою на утримання, догляд, лікування та поховання спадкодавця, статтею 1232 ЦК України не визначено, системний аналіз вказаної норми матеріального права у взаємному зв`язку з приписами частини першої статті 1282 ЦК України дозволяє дійти висновку, що таке відшкодування може мати місце лише в межах вартості майна, одержаного у спадщину.
Враховуючи те, що ОСОБА_3 отримала 1/6 частку у спадщині, тому стягненню з останньої підлягають витрати у розмірі, яка відповідає її частці у спадщині та становлять 1 258 грн. 73 коп. і на думку суду таке відшкодування є в межах вартості майна одержаного у спадщину.
Частиною першою ст. 1232 ЦК України передбачено також відшкодування витрат на поховання спадкодавця.
Статтею 2 Закону України від 10 липня 2003 № 1102-IV «Про поховання та похоронну справу» визначено, що поховання померлого - це комплекс заходів та обрядових дій, які здійснюються з моменту смерті людини до поміщення труни з тілом або урни з прахом у могилу або колумбарну нішу, облаштування та утримання місця поховання відповідно до звичаїв та традицій, що не суперечать законодавству.
Предмети ритуальної належності - вироби, що є атрибутами поховання та облаштування могили (колумбарної ніші). Ритуальні послуги - послуги, пов`язані з організацією поховання та облаштуванням місця поховання.
Позивач зазначає, що нею понесені витрати на ритуальні послуги в сумі 6 210 грн.00 коп., разом з тим в своїх показах, які не оспорюють сторони зазначала суду, що вона з пенсійного фонду отримала на поховання дві пенсії померлої 7200 грн. Отже, за рахунок отриманих коштів були здійснені позивачем ритуальні послуги, тому суд не вважає, що ці витрати підлягають відшкодуванню відповідачем.
Щодо вимог про стягнення з відповідача витрат за проведення поминального обіду на суму 5 324грн. 00 коп. суд зазначає про те, що витрати на проведення поминального обіду, який проводиться після поховання, не відносяться до витрат на поховання, обов`язок щодо відшкодування яких покладається на спадкоємців на підставі статті 1232 ЦК України.
Також суд вважає за необхідне зазначити, що вищезазначеною правовою нормою не передбачено відшкодування витрат пов`язаних з виготовленням пам`ятника, з оформленням спадкового будинку та проведенням в ньому ремонту.
Верховним судом неодноразово висловлювалась правова позиція щодо відшкодування вищезазначених витрат, згідно з якою витрати на виготовлення та встановлення надгробного пам`ятника, проведення ремонтних робіт у спадковому майні, а також інші витрати, що не стосуються безпосередньо лікування чи поховання спадкодавця, не можуть бути віднесені до категорії необхідних витрат і не підлягають відшкодуванню за рахунок інших спадкоємців.
Тому суд приходить до висновку, що вимоги позивача в цій частині не підлягають задоволенню.
Отже, враховуючи вищезазначене, оцінивши всі подані сторонами докази у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню, а саме в частині стягнення з відповідачки ОСОБА_3 витрат на лікування спадкодавця у сумі 1 258 грн. 73 коп. В задоволенні решти позовних вимог слід відмовити.
Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки, судом позовні вимоги задоволені частково, тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню в повернення судового збору 26 грн. 35 коп.
Керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 76- 81,89, 95, 141, 258,259, 263-265, 268 ЦПК України,
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної шкоди задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 у відшкодування матеріальної шкоди 1 258 (одну тисячу двісті п`ятдесят вісім) гривень 73 коп.
В решті позовних вимог відмовити.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 у відшкодування судового збору 26 (двадцять шість) гривень 35 коп.
Найменування сторін: позивач ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , рнокпп НОМЕР_2 ); відповідач ОСОБА_3 ( АДРЕСА_3 )
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Суддя Л.М.Демченко