Сквирський районний суд Київської області
Справа № 376/2205/25
Провадження № 2/376/1274/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 серпня 2025 року м. Сквира

Сквирський районний суд Київської області у складі:

головуючої судді Ловінської С.С.,

за участю секретаря судового засідання Кропивлянської С.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Сквира в порядку спрощеного провадженя цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участю третьої особи: Органу опіки та піклування виконавчого комітету Дрогобицької міської ради, про розірвання шлюбу та встaновлення факту,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до відповідачки ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та встaновлення факту. Позов мотивує тим, що 23.07.2015 уклав шлюб з відповідачкою ОСОБА_2 . За час перебування у шлюбі у них народився син - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , свідоцтво про народження серія НОМЕР_1 . На початку їхнього подружнього життя у них з відповідачкою були хороші, теплі, сімейні стосунки. Сімейне життя з відповідачкою протягом останніх років поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Їхнє спільне життя не склалося через відсутність взаєморозуміння, спільних планів на майбутнє та суттєвої різниці в цінностях. У них з відповідачкою різні погляди на сімейні відносини та сімейні обов`язки. Вони намагалися порозумітися та жити разом як повноцінна сім`я заради спільної дитини, однак згодом зрозуміли, що це приносить обом лише емоційний біль і страждання. Між ними назавжди втрачене почуття любові та поваги один до одного. Вони стали зовсім чужими людьми. Кожен має діаметрально протилежні погляди на шлюб, сім`ю, виховання дитини, фінансову поведінку та побут. Між ними з відповідачкою втрачені всі фізичні та духовні зв`язки. Вони перестали вести спільне господарство, планувати бюджет, ділити обов`язки. Сумісне проживання між ними вже давно припинено, тому відсутні можливості подальшого підтримання сімейних відносин. Подальше перебування у такому шлюбі суперечить їхнім інтересам. Шлюб носить виключно формальний характер. Примирення та збереження шлюбу між ними неможливе. Приблизно два роки тому ОСОБА_2 пішла з їхньої сім`ї після того, як завагітніла від іншого чоловіка. З того часу вона повністю усунулася від участі в житті спільного сина ОСОБА_4 : вона не проявляє жодного інтересу до його емоційного, фізичного чи психологічного стану, не забезпечує матеріальної підтримки, не бере участі у вихованні, не контактує з сином. Позивач повністю утримує сина і самостійно займається його вихованням, а тому вимушений звернутися до суду із заявою про встановлення факту самостійного виховання та утримання ним сина, оскільки такий факт йому необхідний для оформлення документів, необхідних для отримання соціальної допомоги як батьку, що самостійно виховує дитину, вирішення інших питань щодо проживання та перебування дитини та інших пільг.

Ухвалою від 05.08.2025 в зазначеній справі відкрито провадження та постановлено розглядати дану справу в порядку спрощеного позовного провадження та залучено до участі у розгляді справи Орган опіки та піклування виконавчого комітету Дрогобицької міської ради. Встановлено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подачі відзиву на позовну заяву. Також позивачу встановлено п`ятиденний строк з дня отримання відзиву для подання відповіді на відзив, а відповідачу п`ятиденний строк з дня отримання відповіді на відзив для подання заперечення.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву, в якій просив розглянути справу в його відсутність та без фіксації технічними засобами, позов підтримує в повному обсязі .

Відповідачка ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, надала до суду відзив, в якому вказала, що позовні вимоги ОСОБА_1 визнає в повному обсязі, зазначила, що вони, дійсно, не проживають разом, вона зустріла іншого чоловіка, якого покохала і народила йому дитину. Вона переїхала проживати на постійне місце проживання в м. Сквиру Київської області, вони з іншим чоловіком тут винаймають житло, та зареєстрована. Примирення з позивачем є неможливе. Вказує, що позивач виховує та утримує їхнього спільного сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , де син залишився проживати з батьком, а у неї немає можливостей виховувати та утримувати цього сина, та вона і не бажає цього. Позовні вимоги визнає. Просить розгляд справи проводити без її участі.

Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, подав клопотання про розгляд справи без його участі, при вирішенні справи покладається на думку суду.

Відповідно до ч. 4 ст. 19 ЦПК України спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні.

Згідно з ч. 1 ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа.

Суд, вважає за можливе ухвалити рішення при проведенні судового засідання на підставі вимог ст. ст. 19, 274 ЦПК України.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частиною 1 ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зареєстрували шлюб 23.07.2015 у Трускавецькому міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області, актовий запис № 144, свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_1 (а.с.7).

Від цього шлюбу народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 (а.с.8).

Останніх два роки позивач та відповідачка проживають окремо: позивач з малолітнім сином ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає в м. Стебник Львівської області, а відповідачка проживає окремо, в м. Сквира Київської області, з іншим чоловіком, та не цікавиться життям і здоров`ям сина ОСОБА_5 , не приймає участі у його вихованні та утриманні.Відповідачка та позивач не ведуть спільного господарства.

Згідно Акту обстеження умов проживання, складеного уповноваженими посадовими особами Відділу - Служби у справах дітей виконавчого комітету Дрогобицької міської ради Львівської області встановлено, що ОСОБА_1 проживає разом з сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в житловому будинку по АДРЕСА_1 , який складається із трьох кімнат, коридору, кухні, санвузлу, спільного з ванною. Будинок забезпечений електро-, водо- та газопостачанням, облаштований необхідними меблями та побутовою технікою для належного проживання. Для дитини відведено окреме ліжко для сну, шафа для одягу, іграшки, продукти харчування, засоби особистої гігієни. В будинку також проживає дідусь позивача ОСОБА_6 . Дитина забезпечена усім необхідним для належного виховання.(а.с.9).

Згідно Висновку психолога ОСОБА_7 за результатами психологічного дослідження від 18.06.2025 встановлено, що матір ОСОБА_2 самоусунулась від виховання і догляду за власною дитиною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а функції материнської турботи, емоційної підтримки та виховання повністю забезпечуються батьком за значної та позитивної участі дідуся по батьковій лінії, а також тітки та двоюрідної сестри, які формують для дитини необхідне жіноче оточення. (а.с.10-14).

Згідно Витягу № 006714/39-2025 про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб позивач зареєстрований разом з сином ОСОБА_5 у житловому будинку по АДРЕСА_1 . (а.с.15).

Згідно довідки, виданої сімейним лікарем Дрогобицької міської поліклініки Лєвтєровою А.А. встановлено, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , приходить до сімейного лікаря постійно в супроводі батька ОСОБА_1 (а.с.17).

Згідно довідки, виданої вчителем початкових класів ОСОБА_8 , вбачається, що у всіх питаннях стосовно навчання, участі у шкільних заходах позашкільного дозвілля учня ОСОБА_3 , вона звертається тільки до батька ОСОБА_1 .(а.с.18).

З письмових пояснень ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , які проживають по сусідству з ОСОБА_1 , на АДРЕСА_1 , вбачається, що вони підтверджують, що батько ОСОБА_1 самостійно виховує дитину. Дружину ОСОБА_2 не бачили більше року. (а.с.19-21).

Позивач проживає в будинку по АДРЕСА_1 , який складається із трьох кімнат, коридору, кухні, санвузлу спільного з ванною. Будинок забезпечений електро-, водо- та газопостачанням, облаштований необхідними меблями та побутовою технікою для належного проживання. У дитини є своя кімната, окреме ліжко для сну, шафа для одягу, іграшки, продукти харчування, засоби особистої гігієни. Сина ОСОБА_5 позивач повністю забезпечує всім необхідним: продуктами харчування, одягом, займається його вихованням та розвитком.

Таким чином, малолітній син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , знаходиться на повному утриманні батька ОСОБА_1 та він самостійно виховує його.

Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя відповідно до ст. 110 СК України. Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбних відносин, що є неприпустимим.

Згідно ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушення до їх збереження - є порушенням права дружини, чоловіка на особисту свободу і може мати наслідки, встановлені законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них чи інтересам їхньої дитини.

Згідно ч.2 ст.114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Відповідно до ч. 2 ст. 115 СК України, рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб.

Згідно з ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Згідно ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до принципу 6 Декларації про права дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959, дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові та розуміння. Вона повинна, коли це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому разі, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, розлучатися зі своєю матір`ю.

Відповідно до статей 18, 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.02.1991, держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Пунктом 1 статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини (ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини).

Суд, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів та те, що встановлення вище зазначеного факту необхідно заявнику для призначення соціальних пільг, субсидій, допомоги, тощо, а також для підтвердження права на стягнення аліментів з матері дитини у випадку ухилення її від виконання своїх батьківських обов`язків в частині утримання та матеріального забезпечення дитини, суд вважає, що заяву ОСОБА_1 слід задовольнити в повному обсязі та за наявності зазначених вище обставин суд вважає, що збереження шлюбу між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 буде суперечити інтересам сторін, тому надалі є недоцільним.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 2,4,12,13,76,81,211,247,258,259,263-265,293,315, 316,318,319, 351,352,354 ЦПК України, ст.ст. 24, 56, 110, 112,114,115 СК України, суд, -

УХВАЛИВ :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участю третьої особи: Органу опіки та піклування виконавчого комітету Дрогобицької міської ради, про розірвання шлюбу та встaновлення факту задовольнити в повному обсязі.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , укладений 23.07.2015 у Трускавецькому міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області, актовий запис № 144.

Встaновити фaкт проживання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з його батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , як основним та єдиним утримувачем, та таким, що сaмостійно виховує малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надіслати до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або в разі розгляду справи (вирішення справи) без повідомлення (виклику) учасників справи зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Суддя С.С.Ловінська