Справа № 727/2916/25
Провадження № 2/727/935/25
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
15 серпня 2025 року Шевченківський районний суд м. Чернівці, в складі:
головуючого судді - Слободян Г.М.
за участю секретаря судового засідання Вакарчук Т.Р.
представника відповідача ОСОБА_1 , адвоката Чайки С.В.
Короткий зміст позову. Представник позивача ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Обгрунтовує позовну заяву тим, що відповідач ОСОБА_1 11 січня 2024 року уклав із ТОВ "СЛОН КРЕДИТ" Договір про надання споживчого кредиту №1381324, в межах якого Первісний кредитор надав Відповідачу кредит у гривні, а Відповідач зобов`язався одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки передбачені Кредитним договором.
Позивач вказує на те, що 14.10.2024 між ТОВ "СЛОН КРЕДИТ" та ТОВ " ФК "ЄАПБ" укладено договір факторингу № 14102024. Відповідно до Реєстру Боржників за кредитними договорами, укладеними між Позичальником та ТОВ "СЛОН КРЕДИТ", а саме Додатку № 1 до Договору Факторингу № 14102024 від 14.10.2024, ТОВ "ФК "ЄАПБ" набув права грошової вимоги до відповідача ОСОБА_1 в сумі 39 500.00 грн., з яких: 5 000.00 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 34 500.00 грн. сума заборгованості за відсотками; 0.00 грн. сума заборгованості за пенею. Посилається на те. що згідно з умовами Кредитного договору №1381324 споживач зобов`язаний у встановлений Договором строк, повернути кредит, сплатити проценти, штрафи та пені (у разі наявності) та інші платежі передбачені Договором, однак відповідач, в порушення умов договору, не виконав свого обов`язку та припинив повертати наданий йому кредит в строки, передбачені Кредитним договором. Зазначає, що з моменту отримання права вимоги до відповідача з 14.10.2024 позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій.
Просить стягнути з ОСОБА_1 , на користь ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» суму заборгованості за Кредитним договором №1381324 від 11.01.2024 року в розмірі 39 500,00 грн., а також понесені судові витрати.
Рух справи та позиція сторін.
Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 17.03.2025 року у справі відкрито спрощене позовне провадження.
Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 04.04.2025 року здійснено перехід зі спрощеного провадження до розгляду за правилами загального позовного провадження, та призначено справу до розгляду в підготовче засідання.
17.04.2025 року представником відповідача ОСОБА_1 , адвокатом Чайка С.В. до суду скеровано відзив на позовну заяву. Відповідач категорично заперечує щодо задоволення позовних вимог з наступних підстав. Посилається на те, що позивач не надав належних та допустимих доказів, які підтверджували б фактичне надання йому кредитних коштів, оскільки розрахунки заборгованості, довідки та інші документи, на які посилається позивач, є внутрішніми документами фінансової установи та не можуть підтвердити факт передачі коштів. Вказує на те, що позивачем на підтвердження факту переказу відповідачу кредитних коштів не долучено до матеріалів справи первинний бухгалтерський документ, у вигляді меморіального ордера, виписка з рахунку первісного кредитора. Окрім того, зазначає, що позивач посилається на нібито укладення договору №1381324 від 11.01.2024 шляхом використання одноразового ідентифікатора, однак підписання договору в такій формі суперечить ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». Вказує також на те, що договір факторингу №14102024, на який посилається позивач, укладено 14.10.2024, тобто до настання строку виконання зобов`язань за кредитним договором, що згідно з п. 1.4 має бути через 360 днів з моменту укладення. Тобто, на момент відступлення права вимоги зобов`язання між первісним кредитором та боржником ще не виникло. Зазначає, що позивач не надав підписаного акту прийому-передачі вимог, як це прямо передбачено умовами договору факторингу. Вважає, що позовні вимоги є недоведеними, та відповідно такими, що не підлягають задоволенню, а тому просить відмовити в задоволенні позову повністю.
28.04.2025 року представник позивача ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» - Пер`ян А.А., скерувала на електронну адресу суду відповідь на відзив. Зазначає, що з матеріалів справи вбачається, що між сторонами укладено договір в електронному вигляді, із застосуванням електронного підпису. Представник позивача вказує на те, що відповідач через особистий кабінет на веб-сайті Первісного кредитора подав заявку на отримання кредиту за умовами, які вважав зручними для себе, та підтвердив умови отримання кредиту, після чого Первісний кредитор надіслав позичальнику за допомогою засобів зв`язку, на зазначений ним номер телефону, одноразовий ідентифікатор у вигляді смс-коду, який відповідач використав для підтвердження підписання кредитного договору. Посилається на те, що договір правомірно укладається шляхом приєднання клієнта до договору, який наданий йому для ознайомлення в електронному вигляді на офіційному веб-сайті (веб-сторінці) Товариства з урахуванням особливостей визначений індивідуальною частиною. Відповідачем було подано Заявку на оформлення Договору в якій останній зазначив особисті персональні данні, підтвердив мобільний номер телефону, пройшов процедуру верифікації банківської карти, підписав Договір електронним підписом. Позивач на спростування доводів відповідача вказує на те, що останнім для укладання кредитних договорів вчинено ряд дій без здійснення яких договір був би не укладеним, що в свою чергу підтверджує укладання вказаного договору в електронній формі. Вказує на те, що ОСОБА_1 був належним чином ознайомлений з умовами кредитного договору, а обставини укладення вказаного договору відповідач не спростував належними та допустимими доказами. Позивач вказує також і на те, що у відзиві на позов відповідач фактично не заперечує факт отримання кредитних коштів від позивача, однак і намагається показати, що позивач не довів його належним чином. Зазначає, що відповідач, як власник карткового рахунку, на який було перераховано кредитні кошти, може власноруч отримати виписки по рахунку для підтвердження або спростування факту перерахування/ отримання кредитних коштів, оскільки позивачем було надано до суду всі наявні документи за Договором позики, який був переданий Первісним кредитором до ТОВ «ФК ЄАПБ» в рамках укладеного Договору Факторингу. Просять, на підставі викладеного, задовольнити позовні вимоги повністю.
Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 16.05.2025 року закрито підготовче провадження по справі.
27.05.2025 року до суду надійшли письмові пояснення відповідача ОСОБА_1 , подані його представником Чайка С. Зокрема вказує на те, що позивач зазначає про те, що договір про надання споживчого кредиту N?1381324 вдповідаче ОСОБА_1 було підписано одноразовим ідентифікатором H859, однак у матеріалах позовної заяви та відповіді на відзив відсутні будь-які дані про електронний цифровий підпис чи одноразовий ідентифікатор, яким було підписано договір зі сторони ТОВ «СЛОН КРЕДИТ». Зазначає, що в матеріалах справи відправлених відповідачу у договорі є тільки фізичний підпис, який складається з копії власноручного підпису уповноваженої особи Товариства та відтиску печатки Товариства. Вважає, що договір про надання споживчого кредиту N?1381324 можна вважати недійсним, оскільки сторонами було порушено форму його підписання. Посилається і на те, що позивач залишив поза увагою той факт, що він не мав права вимоги до відповідача, у зв`язку з тим, що укладений кредитний договір N?1381324 між ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» та ОСОБА_1 був 11 січня 2024 року, в свою чергу договір факторингу N?14102024 між ТОВ «ФК «ЄАПБ» та ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» укладений 14 жовтня 2024 року. Представник відповідача вказує на те, що на момент укладення договору факторингу, за яким було передано права грошової вимоги до ОСОБА_1 , ще не виникло зобов?язання між первісним кредитором та боржником, а тому у первісного кредитора не виникло право вимоги за зобов?язанням, яке він міг би передати ТОВ «ФК «ЄАПБ» на підставі договору факторингу від 14 жовтня 2024 року. Окрім того, щодо тверджень представника позивача про факт відсутності первинних документів, вказує на те, що саме позивач повинен був у разі неможливості самостійно надати докази, подати клопотання про витребування доказів судом. Просить відмовити у задоволенні позову та стягнути з позивача на користь відповідача судові витрати.
Представник позивача Пер`ян А.А. в судове засідання не з`явилася, однак у поданій раніше відповіді на відзив просила розгляд справи проводити за відсутності представника позивача. Позовні вимоги просила задовольнити в повному обсязі, з підстав викладених у позові та відповіді на відзив.
Представник відповідача ОСОБА_1 , адвокат Чайки С.В., у судовоу засіданні посилаючись на обставини викладені у відзиві та письмових поясненнях просив відмовити в задоволенні позову повністю та стягнути з позивача на користь відповідача понесені судові витрати.
Відповідно до ч.4 ст.19 ЦПК України, загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні.
Положеннями ст. 4 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до положень ст.ст.12, 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, а кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.
Суд, дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, зважає на наступне.
Досліджені судом докази та застосовані норми права.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 уклав із ТзОВ "СЛОН КРЕДИТ" Договір про надання споживчого кредиту №1381324 від 11 січня 2024 року в межах якого надав відповідачу ОСОБА_1 кредит у гривні, а відповідач зобов`язався одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки передбачені Кредитним договором. Сума кредиту: 5 000,00 гривень; строк кредиту: 360 днів; періодичність платежу: кожні 30 днів; стандартна процентра ставка 2,50 % в день (а.с.8-12).
Верифікація та ідентифікація Позичальника здійснюється через ІТС Первісного кредитора. Кредитний договір укладається в електронній формі в Особистому кабінеті Позичальника, що створений в інформаційнокомунікаційній системі Товариства (ІТС Товариства) та доступний, зокрема, через сайт Товариства та/або відповідний мобільний додаток чи інші засоби.
З додатку №1 до Договору про надання споживчого кредиту №1381324 від 11 січня 2024 року, а саме таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної процентної ставки за договором вбачається, що усього сума платежів за розрахунковий рахунок складе 50 000,00 грн., сума процентів з них за користування кредитом 45 000,00 грн. Реальна річна процентна ставка 90 465,53% річних; загальна вартість кредиту складе 50 000,00 грн. (а.с.12 на звороті). Викладене також підтверджується паспортом споживчого кредиту (а.с.13-14).
Відповідач ОСОБА_1 через особистий кабінет на веб-сайті Первісного кредитора подав заявку на отримання кредиту та підтвердив умови отримання кредиту, в заяві останній зазначив особисті персональні данні, підтвердив мобільний номер телефону, пройшов процедуру верифікації банківської карти, та відповідно підписав Договір електронним підписом. (а.с.15).
Первісний кредитор ТзОВ "СЛОН КРЕДИТ" надіслав позичальнику ОСОБА_1 за допомогою засобів зв`язку, на зазначений ним номер телефону, одноразовий ідентифікатор у вигляді смс-коду Н859, який відповідач використав для підтвердження підписання кредитного договору.
14.10.2024 року між ТОВ "СЛОН КРЕДИТ" та ТзОВ "ФК "ЄАПБ" укладено договір факторингу № 14102024, у відповідності до умов якого ТОВ "ФК "ЄАПБ" зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження Клієнта (ціна продажу) за плату, а Клієнт відступити Факторові Право грошової Вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - Боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить Клієнту. Позивачем також надано платіжну інструкцію №487 від 18.10.2024 року до договору факторингу № 14102024 від 14.10.2024 року (а.с.17-20, 95-97).
Відповідно до Реєстру Боржників за кредитними договорами, укладеними між Позичальником та ТОВ "СЛОН КРЕДИТ" Додатку № 1 до Договору Факторингу № 14102024 від 14.10.2024 р., ТОВ "ФК "ЄАПБ" набув права грошової вимоги до відповідача ОСОБА_1 в сумі 39 500,00 грн., з яких: 5 000,00 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 34 500,00 грн. сума заборгованості за відсотками; 0,00 грн. сума заборгованості за пенею (а.с.21).
Згідно п. 1.2. Договору Факторингу, перехід від Клієнта до Фактора Прав Вимоги Заборгованості до Боржників відбувається в момент підписання Сторонами Акту прийому-передачі відповідного Реєстру(ів) Боржників згідно Додатку №2, після чого Фактор стає кредитором по відношенню до Боржників стосовно Заборгованостей та набуває відповідні Права Вимоги. Підписаний Сторонами та скріплений їх печатками Акт прийому-передачі Реєстру(ів) Боржників - підтверджує факт переходу від Клієнта до Фактора Прав Вимоги Заборгованості та є невід`ємною частиною цього Договору.
Згідно розрахунку заборгованості за кредитом станом на 14.10.2024 року, ОСОБА_1 має непогашену заборгованість за кредитним договором № 1381324 від 11 січня 2024 р. в сумі 39 500,00 грн., з яких: 5 000, 00 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 34 500,00 грн. сума заборгованості за відсотками; 0,00 грн. сума заборгованості за пенею (а.с.22, 89).
Відповідно до ч.1 ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк(термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк(термін).
Згідно з ч. 1 ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чино
Відповідно до ч.1 ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання(неналежне виконання).
Згідно ч.1 ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Відповідно до ч.1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Частиною 1 статті 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови(пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Статтею 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.
Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_1 був належним чином ознайомлений з умовами кредитного договору. При цьому, з матеріалів справи вбачається, що відповідачем не оспорюються умови договору, а лише факт його укладання в електронному вигляді та факт правомірності вимоги позивача.
Обставини укладення вказаного договору відповідач не спростував належними та допустимими доказами.
Закон України «Про захист прав споживачів» застосовується до спорів, які виникли з кредитних правовідносин, лише в тому разі, якщо підставою позову є порушення порядку надання споживачеві інформації про умови отримання кредиту, типові процентні ставки, валютні ризики тощо, які передують укладенню договору.
Так, як встановлено судом, вказаний договір про надання споживчого кредиту та його умови в судовому порядку не оскаржувались, не визнавалися недійсними, а тому є таким, що відповідає волевиявленню сторін.
Щодо доводів відповідача про відсутність доказів зарахування коштів на його картковий рахунок, то суд звертає увагу на те, що відповідач, як власник карткового рахунку, на який було перераховано кредитні кошти, може власноруч отримати виписки по рахунку для підтвердження або спростування факту перерахування/ отримання кредитних коштів. Однак, відповідачем не надано суду належних і допустимих доказів на спростування позовних вимог ТОВ «ФК «ЄАПБ», а саме того, що відповідні кошти не були зараховані на картковий рахунок Ппозичальника, вказаний у договорах, або доказів того, що вказаний картковий рахунок йому не належить.
Суд зауважує на тому, що заперечуючи проти перерахування кредитних коштів, відповідач не позбавлений можливості надати відповідні банківські дані в якості доказів на підтвердження своїх доводів, оскільки на відміну від позивача має безперешкодний та повний доступ до них.
Таким чином, на підставі досліджених як кожного окремо так і в сукупності доказів, наявних в матеріалах справи, беручи до уваги позицію сторін по справі, суд приходить до висновку, що ОСОБА_2 у порушення умов договору своєчасно, в порядку та на умовах, визначених договорами, кредитні кошти не повернув.
У зв`язку із чим, станом на 14.10.2024 року за вказаним договором споживчого кредиту № 1381324 від 11 січня 2024 року у нього утворилася заборгованість у розмірі сумі 39 500,00 грн., яка складається з: 5 000, 00 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 34 500,00 грн. сума заборгованості за відсотками; 0,00 грн. сума заборгованості за пенею.
У постанові Верховного Суду від 24 липня 2019 року у справі № 405/1820/17 (провадження № 61-2761св19) зазначено, що однією із основоположних засад цивільного законодавства є добросовісність (пункт 6 статті 3 ЦК України) і дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними. Тобто, відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. Згідно із частинами другою та третьою статті 13 ЦК України при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. Цивільно-правовий договір не може використовуватися учасниками цивільних відносин для уникнення сплати боргу або виконання судового рішення (в тому числі, вироку). Тому правопорядок не може залишати поза реакцією такі дії, які хоч і не порушують конкретних імперативних норм права, але є очевидно недобросовісними та зводяться до зловживання правом.
Що стосується укладення договору в електронній формі, то суд звертає увагу на те, що ст. 639 ЦК України, визначено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.
Так, відповідно до ч.ч. 1, 3, 4, 7 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.
Частиною 12 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі
Відповідно до ч. 13 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи.
Докази, подані в електронній формі та/або у формі паперових копій електронних повідомлень, вважаються письмовими доказами згідно із ст. 64 ЦПК України.
Згідно ч. 3 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Так, положення Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.
Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»).
З огляду на викладене, можна прийти до висновку, що сторони узгодили розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк та умови кредитування, що свідчить про наявність волі відповідача ОСОБА_1 для укладення такого договору, на таких умовах шляхом підписання Договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором.
Як встановлено та вбачається з матеріалів справи, для укладання кредитних договорів, відповідачем ОСОБА_2 було вчинено ряд дій без здійснення яких договір був би не укладеним, що в свою чергу відповідно підтверджує укладання вказаного договору в електронній формі.
При цьому, суд звертає увагу на те, що жодних заперечень з приводу того, що відповідач не погодився з умовами та правилами надання кредиту під час укладення та підписання вищезазначеного договору представника відповідача висловлено не було. Більше того, із відзиву вбачається, що договір про надання споживчого кредиту №1381324 від 11.01.2024 року ОСОБА_2 було підписано одноразовим ідентифікатором Н859, в той час як підпис ТзОВ «СЛОН КРЕДИТ» складається з власноручного підпису, на що посилається представник відповідача фактично підтверджуючи факт укладання відповідачем кредитного договору в електронній формі за допомогою одноразового ідентифікатора.
Відповідно до ч. 2 ст. 642 ЦК України якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом.
Аналізуючи зібрані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що договір споживчого кредиту №1381324 від 11 січня 2024 року укладений у спосіб визначений чинним законодавством України з повним дотриманням вимог щодо їх укладення із зазначенням умов, які жодним чином не порушують вимоги Закону України «Про захист прав споживачів», порядок надання та повнота наданої інформації відповідають вимогам Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг».
Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
За змістом статті 1056-1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.
Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.
Згідно положень ст. 12, 13 ЦПК України, учасники справи, мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно грунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обгрунтованим, ухваленим відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, має відповідати завданню цивільного судочинства.
На основі всебічно з`ясованих обставин, на які посилаються позивачі, як учасники справи, як на підставу заявлених вимог, оцінивши належність доказів, допустимість, а також достатність, взаємозв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги грунтуються на законі і підлягають до задоволення в повному обсязі.
Згідно з ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Враховуючи задоволення позовних вимог, відповідно до норм ст. 141 ЦПК України з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» підлягають стягненню понесені судові витрати зі сплати судового збору в сумі 2422,40 гривень, що документально підтверджено платіжною інструкцією за №101563 від 21.02.2025 року (а.с.2).
На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 12, 13, 76, 77, 78, 81, 141,
258, 259, 261, 265, 273-279, 354 ЦПК України, суд,-
Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Чернівецького апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Чернівці протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст судового рішення складено 22.08.2025 року.

Суддя Слободян Г.М.