Провадження 2/193/320/25
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

12 серпня 2025 року Софіївський районний суд Дніпропетровської області

у складі: головуючого судді Томинця О.В.,

за участі: секретаря судового засідання Оселедець О.І.,

представника позивачки ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у сел. Софіївка Криворізького району Дніпропетровської області у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про зміну розміру і способу стягнення аліментів,

В С Т А Н О В И В:

1.Стислий виклад позиції позивача.

23.04.2025 позивачка ОСОБА_3 звернулася до суду із вищевказаною позовною заявою до відповідача ОСОБА_4 , в обґрунтування якого вказала, що рішенням Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 06.09.2010 у справі №2-1007/2010, з відповідача ОСОБА_4 стягуються на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі в розмірі 300 гривень щомісяця.

Рішенням Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 09.02.2011 шлюб між сторонами був розірваний.

Оскільки на даний час розмір аліментів, який сплачує відповідач, не достатньо через збільшення цін, знецінення коштів, дитина росте та потребує додаткових коштів для розвитку, виховання, позивачка звернулася до суду з цим позовом за яким просить змінити спосіб стягнення та розмір аліментів, які стягуються з ОСОБА_4 на підставі згаданого вище судового рішення на 1/4 частку від його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, щомісяця, до досягнення дитиною повноліття.

2. Рух справи у суді. Процесуальні дії суду у справі.

23.04.2025 позовна заява надійшла до Софіївського районного суду Дніпропетровської області та була розподілена судді цього суду Томинцю О.В. (а.с.12)

25.04.2025 за ухвалою судді відкрито провадження у справі та призначено її до судового розгляду у порядку спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін (а.с.13).

06.05.2025 до суду надійшов відзив, згідно якого відповідач ОСОБА_4 заперечував проти позову лише у частині розміру стягнення аліментів, який просив визначити у розмірі 1/6 частини його заробітку (доходу). В обґрунтування цієї позиції відповідач зазначив, що він заборгованості зі сплати аліментів на утримання дочки ОСОБА_5 не має, при цьому після розлучення з позивачкою він створив нову сім`ю у якій народилося двоє інших його дітей: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яких він утримує самостійно, оскільки дружина ОСОБА_8 ніде не працює та доходів не має. Крім того, відповідач страждає на низку хронічних хвороб на лікування яких потрібні також кошти (а.с.20-22).

12.05.2025 надійшла відповідь на відзив від позивачки, за якою вона підтримала раніше поданий нею позов у повному розмірі та зазначила, що відповідач не навів належних аргументів та не надав доказів, які свідчать про підстави для зменшення розміру аліментів. До того ж відповідач є фізичною особою підприємцем та отримує дохід з перевезення вантажними транспортними засобами і надання їх в оренду. Дружина відповідача теж має у власності кілька вантажних автомобілів, які відповідач очевидно також використовує у своїй підприємницькій діяльності. З огляду на це, вважає, що відповідач ОСОБА_4 має достатній дохід для сплати аліментів на утримання дочки ОСОБА_5 у розмірі частини його доходу. У медичних документах, які відповідач надав на підтвердження наявності у нього хвороб, відсутні дата звернення його до лікарні та печатка сімейного лікаря, що ставить під сумнів належність та допустимість цих документів (а.с.39-41).

22.05.2025 за ухвалою суду, за клопотанням представника позивача, витребувано у Територіального сервісного центру МВС в Дніпропетровській області інформацію про зареєстровані на ОСОБА_4 та на його дружину ОСОБА_8 , а також у сімейного лікаря ОСОБА_9 копію декларації, укладеною між лікарем і відповідачем ОСОБА_4 (а.с.44,55,64).

14.07.2025, за клопотанням представника позивача, судом витребувано з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про джерела та суми доходів відповідача ОСОБА_4 .

Представник позивачки адвокат Мудраченко В.М. у судовому засіданні заявлені позивачкою вимоги підтримав повністю, просив стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) відповідача.

Представник відповідача адвокат Омельченко Ю.А., у судовому засіданні, посилаючись на доводи та докази, що містяться у відзиві, просив позов задовольнити частково та присудити позивачці аліменти на утримання дитини у розмірі 1/6 частини заробітку відповідача.

3. Фактичні обставини справи, встановлені судом.

Судом встановлено, що від шлюбу сторони мають дочку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.7).

Рішенням Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 06.09.2010, у справі №2-1007/2010, присуджено стягувати з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі в розмірі 300 гривень щомісяця, починаючи з 17.08.2010 і до досягнення дитиною повноліття. Рішення набрало законної сили і на підставі нього було видано 06.09.2010 виконавчий лист (а.с. 9).

Як видно з довідки Софіївського відділу ДВС у Криворізькому районі Дніпропетровської області від 12.01.2025, боржник ОСОБА_4 заборгованості зі сплати аліментів на підставі вищевказаного виконавчого листа не має (а.с.26).

Рішенням Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 09.02.2011 шлюб укладений між сторонами був розірваний.

25.03.2025 відповідач зареєстрував шлюб з іншою жінкою ОСОБА_8 (а.с. 25).

До реєстрації цього шлюбу під час проживання однією сім`єю з цією жінкою у них народилося двоє спільних дітей, доньки: ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.23,24).

З документів про реєстрацію осіб судом установлено, що позивачка ОСОБА_3 проживає по АДРЕСА_1 , разом із нею зареєстрована її дочка ОСОБА_12 , 2009 року народження (а.с.5,8).

4. Застосовані норми права та мотиви, з яких виходить суд.

Згідно із ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до положень статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

В силу ч. 1ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За змістом ст. 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до статті 51 Конституції України та статті 180 СК України батьки зобов`язанні утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття.

Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів, суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають значення.

Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

За змістом наведеної норми суд визначає аліменти у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором одержувача аліментів, і водночас змінює спосіб стягнення аліментів за позовом одержувача аліментів.

При цьому закон не визначає необхідних умов чи підстав для визначення чи зміни способу стягнення аліментів, - визначення способу стягнення аліментів є виключно правом одержувача аліментів.

Крім того, згідно з ч. 1 ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Отже,Сімейний кодекс України встановлює підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (частина третя статті 181 СК України).

Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Право вимагати зміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених статтями 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням.

З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

Розмір аліментів і спосіб стягнення аліментів може бути визначений судом з урахуванням фактичних обставин справи, які встановлені судом та на які посилався позивач. При цьому право застосування норми закону належить виключно суду.

Такий висновок цілком узгоджується з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13, постанові Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 372/2393/17.

Отже, вимога одержувача аліментів про зміну способу їх стягнення може мати місце як внаслідок виникнення необхідності у збільшенні розміру аліментів, так і внаслідок бажання стягувача змінити спосіб стягнення аліментів в силу інших обставин.

Водночас, правомірність такого способу захисту встановлюється судом з урахуванням фактичних обставин справи та залежить від наявності відповідних підстав, передбачених положеннями статей 182-184,192 СК України.

Звертаючись до суду з указаним позовом, ОСОБА_13 посилалася на те, що стягнутий судом з відповідача у 2010 році розмір аліментів у твердій грошовій сумі - 300 грн є недостатнім для утримання дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , тоді як батько цієї дитини, відповідач у справі ОСОБА_4 , є фізичною особою підприємцем і отримує достатній дохід для сплати аліментів у більшому розмірі.

Відповідно до частини другої статті 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Відповідно до частини третьої статті 182 СК України суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

Законом України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» збільшено прожитковий мінімум на дітей від 6 до 18 років та встановлено його у розмірі 3 196 грн.

Отже, враховуючи положення частини другої статті 182 СК України мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину від 6 до 18 років становить 1 598 грн.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про те, що стягнуті з відповідача аліменти за рішенням Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 06.09.2010 у розмірі 300 грн на теперішній час є критично низькими, оскільки вказаний розмір аліментів у п`ять разів нижче мінімального гарантованого розміру аліментів на одну дитину.

Визначаючи частку від заробітку відповідача під час встановлення нового способу стягнення аліментів суд виходить з того, що відповідач ОСОБА_4 є фізичною особою-підприємцем та здійснює свою підприємницьку діяльність шляхом надання послуг з перевезення вантажними автомобільними транспортними засобами та надання їх в оренду (а.с.42).

Факт активної підприємницької діяльності відповідача підтверджується зареєстрованими на його та ім`я трьома вантажівками: «МАЗ» 1998 р.в., «МАЗ», 2008 р.в. та «MAN», 2004 р.в., та трьох причепів 2000, 2006 та 2011 р.в. Його дружина ОСОБА_8 має у власності вантажівку «Рено Магнум», 2005 р.в. та легковий автомобіль «Мітцубіші Аутлендер», 2016 р.в. (а.с.64), а також отриманими з цієї підприємницької діяльності доходами.

Так, як видно з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про джерела та суми доходів, отриманих від податкових агентів... відповідач ОСОБА_4 отримав чистого доходу у 2023 році на суму 564 637 грн, тобто 47 053 грн на місяць; у 2024 році 1 602 313 грн, 133 526 на місяць; за період з 01.01.2025 по 01.06.2025 280 369 грн., 56 074 грн на місяць.

Тобто, на переконання суду, відповідач має достатній заробіток для сплати аліментів на утримання дитини у значно більшому розмірі.

Водночас, суд враховує, що сам відповідач має ряд хронічних хвороб: варикозна хвороба вен нижніх кінцівок, хронічна венозна недостатність І ст., гіпертонічна хвороба І стадії, остеохондроз, дисциркуляторна енцефалопатія І ст., ожиріння ІІ ст., хронічний вогнищевий гастрит, тощо, що підтверджується відповідними медичними документами (а.с.34,69-81).

Крім того, ОСОБА_4 має на утриманні ще двох малолітніх дітей, 2014, 2018 р.н., народжених у новому шлюбі (а.с.23,24).

Його дружина фактично теж перебуває на його утриманні, оскільки ніде не працює й будь-яких інших доходів не має, що підтверджується інформацією з електронного кабінету Пенсійного фонду України ОСОБА_8 з якої видно, що будь-яка заробітна плата/доходи, з яких відраховувалися страхові внески до пенсійного фонду, починаючи з 2021 року їй не нараховувалася (а.с.27-33).

Також судом приймаються до уваги положення ч. 5 ст. 183 СК України та п. 4 ч. 1 ст. 161 ЦПК України, згідно з якими за загальним правилом із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, у разі звернення до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів, на одну дитину стягуються аліменти у розмірі однієї чверті заробітку доходу боржника, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.

З огляду на викладені норми матеріального права, зважаючи на те, що на утриманні відповідача фактично перебуває саме троє неповнолітніх дітей: ОСОБА_12 , 2009 р.н., ОСОБА_6 , 2014 р.н. та ОСОБА_7 , 2018 р.н., тому на утримання найстаршої з дітей, з якою відповідач проживає окремо, підлягають стягненню аліменти у розмірі 1/6 частини його заробітку доходу.

На переконання суду, у даному розмірі з одного боку буде зберігатися справедливий баланс між усіма неповнолітніми утриманцями відповідача, передбачений приписами ч. 5 ст. 183 СК України та п. 4 ч. 1 ст. 161 ЦПК України (1/6 + 1/6 + 1/6 = 1/2), а з іншого боку, не призведе до невиправданого збагачення одного з дітей.

Так, з огляду на доход відповідача за п`ять місяців 2025 року, позивачка на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_14 , 2009 р.н. отримувала б щомісяця, виходячи з 1/6 частки його заробітку (доходу), щонайменше 9 000 грн, а у середньому, з урахуванням збереження доходів відповідача на рівні 2022-2024 років, 15 000 грн.

При цьому, варто зауважити, що сплачуючи аліменти на утримання дочки ОСОБА_14 з 17.08.2010 у розмірі 300 грн на місяць, які є натепер очевидно є мізерними, відповідач не сплачував добровільно додатково коштів у більшому розмірі на утримання цієї дитини.

З огляду на викладене, така зміна способу стягнення аліментів буде відповідати інтересам дитини та засадам справедливості, добросовісності та розумності.

У зв`язку з цим, суд вважає за необхідне відкликати виконавчий лист № 2-1007/2010, на підставі якого стягуються з відповідача ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі в розмірі 300 грн.

Згідно п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вбачається, що у випадку зміни розміру аліментів, аліменти у новому розмірі стягуються від дня набрання чинності рішенням суду.

5. Розподіл судових витрат.

Відповідно частини шостої статті 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Враховуючи, що позивачка звільнена від сплати судового збору, на підставі пункту 3 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», судовий збір в розмірі 1211,20 грн. підлягає стягненню з відповідача в дохід держави.

Керуючись ст. 10, 12, 81, 89, 141, 258-259, 263-265, 268 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про зміну розміру і способу стягнення аліментів, - задовольнити частково.

Змінити спосіб стягнення аліментів, які стягуються на підставі рішення Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 06 вересня 2010 року у справі №2-1007/2010 з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 на утримання дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , з твердої грошової суми в розмірі 300 грн щомісячно - на 1/6 частину від усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно.

Стягувати з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у розмірі 1/6 частини від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менш, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи стягнення з дня набрання рішення суду законної сили та до досягнення дитиною повноліття.

Відкликати виконавчий лист, виданий на виконання рішення Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 06.09.2010 у цивільній справі №2-1007/2010.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави судовий збір у розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його оголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на його оскарження, а в разі оскарження після розгляду справи апеляційним судом, якщо воно не буде скасоване.

Відомості про сторін у справі:

Позивачка: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстроване місце постійного проживання: АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстроване місце постійного проживання: АДРЕСА_3 .

Повний текст рішення складений 19.08.2025.

Суддя О. В. Томинець