Справа № 128/2617/24

РІШЕННЯ

Іменем України

12 серпня 2025 року місто Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області в складі:

судді Бондаренко О.І.

за участю секретаря Нагірняк Т.А.

за відсутності учасників справи,

розглянувши у відкритому засіданні в залі суду в м. Вінниця в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Стрижавської селищної ради Вінницького району Вінницької області про визнання права власності на майно в порядку спадкування за заповітом,

ВСТАНОВИВ:

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з вищевказаною позовною заявою, яку обґрунтовує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 . Відповідно після смерті ОСОБА_2 , відкрилась спадщина за заповітом, який був складений та посвідчений секретарем виконавчого комітету Стрижавської селищної ради Вінницького району Вінницької області, зареєстрованим в реєстрі №231. Згідно вказаного заповіту, заповідач ОСОБА_2 , заповів все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось - онуці ОСОБА_3 . Вказують, що прізвище позивачки « ОСОБА_4 », було змінено на « ОСОБА_5 » у зв`язку із укладенням шлюбу. Після смерті ОСОБА_2 залишилось спадкове майно до складу якого входять цілий житловий будинок з господарськими будівлям та спорудами під №4, а саме: ( А будинок; а сіни; 1/2 Б гараж, 1/2 Б сарай, п/Б погріб; В вбиральня), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , який належав померлому на праві особистої власності. Реалізовуючи своє право на спадкування, так як позивачка є спадкоємицею всього майна за заповітом ОСОБА_2 від 25.11.2012 року, вона звернулась до державного нотаріуса Вінницької районного державної нотаріальної контори, Когутницького Є.В., із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 та грошові кошти, що зберігаються на рахунках Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», які належали ОСОБА_2 , померлому ІНФОРМАЦІЯ_1 . Однак, у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом їй було відмовлено, у зв`язку з тим, що при посвідчені заповіту від 25.11.2012 року за реєстрованим номером №231, не дотримано форми посвідчувального напису, а саме: для оформлення заповіту зазначено, що він посвідчений 21.11.2012 року, що не відповідає самому тексту заповіту та даним зі Спадкового реєстру. Згідно реєстру нотаріальних дій в Стрижавській селищній раді Вінницького району Вінницької області зберігається заповіт складений заповідачем ОСОБА_2 , зареєстрований в реєстрі нотаріальних дій за №231 від 25.11.2012 року посвідчений секретарем виконавчого комітету Стрижавської селищної ради Вінницького району Вінницької області, що підтверджується відповіддю №70 від 27.05.2024 року.

В судове засідання 12.08.2025 учасники справи не з`явились, хоч про день, час та місце судового розгляду повідомлялись судом в установленому законом порядку.

Представник позивачки ОСОБА_1 адвокат Войтюк І.А. надала суду заяви про розгляд справи без участі сторони позивача, позовну заяву підтримують та просять її задовольнити.

Представник відповідача Стрижавської селищної ради Форостяна О. попередньо подала до суду заяву, в якому просить розглянути дану справу без участі представника Стрижавської селищної ради, при вирішенні справи покладаються на розсуд суду.

В частині третій статті 211 ЦПК України визначено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

За вказаних обставин суд вважає можливим провести судове засідання за відсутності учасників справи та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Оглянувши письмові докази у справі та надавши їм належну правову оцінку, суд дійшов такого висновку.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть виданим виконавчим комітетом Стрижавської селищної ради Вінницького району Вінницької області, серія НОМЕР_1 , актовий запис № 101. (а.с.8).

Відповідно після смерті ОСОБА_2 , відкрилась спадщина за заповітом, який був складений та посвідчений секретарем виконавчого комітету Стрижавської селищної ради Вінницького району Вінницької області, зареєстрованим в реєстрі №231. Згідно вказаного заповіту, заповідач ОСОБА_2 , заповів все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось, - онуці ОСОБА_3 (а.с.9, 10).

Прізвище позивачки « ОСОБА_4 », було змінено на « ОСОБА_5 » у зв`язку із укладенням шлюбу, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданий виконавчим комітетом Стрижавської селищної ради Вінницького району Вінницької області від 14.08.2021 року, серія НОМЕР_2 , актовий запис №23 (а.с.11). Після смерті ОСОБА_2 залишилось спадкове майно до складу якого входять цілий житловий будинок з господарськими будівлям та спорудами під №4, а саме: ( А будинок; а сіни; 1/2 Б гараж, 1/2 Б сарай, п/Б погріб; В вбиральня), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , який належав померлому на праві особистої власності, що підтверджується свідоцтвом № НОМЕР_3 , видане державним виконкомом Стрижавської селищної Ради народних депутатів 11.07.1991 року згідно рішення Стрижавської селищної Ради народних депутатів №39 від 11.06.1991 року (а.с.12,13-15).

У видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом ОСОБА_1 було відмовлено, у звязку з тим, що при посвідчені заповіту від 25.11.2012 року за реєстрованим номером №231, не дотримано форми посвідчувального напису, а саме: для оформлення заповіту зазначено, що він посвідчений 21.11.2012 року, що не відповідає самому тексту заповіту та даним зі Спадкового реєстру (а.с.16).

Згідно реєстру нотаріальних дій в Стрижавській селищній раді Вінницького району Вінницької області зберігається заповіт складений заповідачем ОСОБА_2 , зареєстрований в реєстрі нотаріальних дій за №231 від 25.11.2012 року посвідчений секретарем виконавчого комітету Стрижавської селищної ради Вінницького району Вінницької області, що підтверджується відповіддю №70 від 27.05.2024 року (а.с.17, 18-19).

За змістом статті 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

У статті 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом та за законом.

Відповідно до ст. 1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

У статті 1233 ЦК України встановлено, що заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Згідно зі ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельні ділянки є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому чинним законодавством України порядку.

Якщо за життя спадкодавець не набув права власності на житловий будинок, земельні ділянки, то спадкоємець також не набуває на них права власності у порядку спадкування. До спадкоємця переходять лише визначені майнові права, які належали спадкодавцеві на час відкриття спадщини. Для набуття права власності у встановленому законодавством порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно, зокрема на житловий будинок, іншу споруду.

Відтак, спадкування є формою правонаступництва, що реалізується спадкоємцем в межах обсягу спадкової маси та не включає в себе процесуальні права та обов`язки спадкодавця, які ним не реалізовані за життя.

Вказане узгоджується з правовою позицією Верховного Суду в складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду, наведеною у постанові від 27.03.2019 (справа № 2-1625/1997).

Як вбачається зі змісту статей 1220, 1221 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.

Відповідно до вимог статті 1235 ЦК України, заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин.

Згідно з вимогами ч.ч. 1, 2 ст. 1268 ЦПК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням.

Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Особа, яка подала заяву про прийняття спадщини, може відкликати її протягом строку, встановленого для прийняття спадщини (частина п`ята статті 1269 ЦК України).

У частині першій статті 1270 ЦК України визначено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

За змістом статті 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Особа має право звернутися до суду з відповідним позовом, якщо це право оспорюється або не визнається іншими особами, тобто передумовою для застосування статті 392 ЦК України є відсутність іншого, окрім судового, шляху для відновлення порушеного права.

У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 20.01.2021 (справа №2-7055/12) вказано, що «з позовом про визнання права власності може звернутися особа, яка вже є власником майна, проте її права не визнаються іншої особою (особами). Стаття 392 ЦК України, у якій регламентується, зокрема, визнання права власності, не породжує, а підтверджує наявне в позивача право власності, набуте раніше на законних підставах, у тому випадку, якщо відповідач не визнає, заперечує або оспорює наявне в позивача право власності, а також у разі втрати позивачем документа, який посвідчує його право власності. Тобто право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Оскільки відповідно до статті 328 ЦК України набуття права власності це певний юридичний склад, з яким закон пов`язує виникнення в особи суб`єктивного права власності на певні об`єкти, суд при застосуванні цієї норми повинен установити, з яких саме передбачених законом підстав, у який передбачений законом спосіб позивач набув право власності на спірний об`єкт та чи підлягає це право захисту в порядку, визначеному статті 392 цього Кодексу».

Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 №7, свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Тобто визнання права в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадщини у нотаріальному порядку, у зв`язку з чим, виникає цивільно-правовій спір.

Іншого способу захисту своїх спадкових прав, окрім судового, у позивача немає, тому суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення («Серявін та інші проти України» (Seryavin and Others v. Ukraine) від 10.02.2010, заява №4909/04).

За клопотанням позивача суд вважає залишити за останньою судові витрати по справі.

Керуючись ст.ст. 1216-1218, 1222-1223, 1233, 1269-1270, 1296 ЦК України, ст.ст. 4, 12, 76-82, 89, 95, 211, 247, 263-265, 268, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 на житловий будинок за №4 (чотири) з господарськими будівлями та спорудами, а саме: ( А будинок; а сіни; 1/2 Б гараж, 1/2 Б сарай, п/Б погріб; В вбиральня), який розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , право власності в порядку спадкування за заповітом на грошовий вклад №3 від 03.07.2019 року, що зберігається на депозитному рахунку № НОМЕР_5 в АТ «Ощадбанк», а саме кошти в розмірі 10 000 (десять тисяч) гривень, що належали ОСОБА_2 .

Рішення може бути оскаржене до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

У разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Дата складення повного судового рішення 15.08.2025.

Суддя Оксана БОНДАРЕНКО