справа № 165/3016/25
провадження № 2-з/165/5/25
НОВОВОЛИНСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

20 серпня 2025 року м.Нововолинськ

Суддя Нововолинського міського суду Волинської області Гайворонський О.В., розглянувши заяву представника ОСОБА_1 адвоката Свередюк Юлії Анатоліївни про забезпечення позову до подання позовної заяви,

встановив:

19 серпня 2025 року до суду надійшла заява представника ОСОБА_1 адвоката Свередюк Юлії Анатоліївни про забезпечення позову до подання позовної заяви,в якій просить вжити заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно, яке належить ОСОБА_2 , а саме: квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Заявлені вимоги обґрунтовує наступним.

ОСОБА_1 та члени його сім`ї зареєстровані та проживають у квартирі, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Дана квартира належить до комунальної власності Нововолинської міської ради.

24 січня 2024 року Нововолинським міським судом було відкрите провадження у справі №165/311/24 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , треті особи без самостійних вимог на стороні позивача виконавчий комітет Нововолинської міської ради, ОСОБА_4 про усунення перешкод в користуванні власністю шляхом вселення та виселення.

ОСОБА_2 позов мотивує тим, що він є власником квартири АДРЕСА_2 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 29 листопада 2021 року державним нотаріусом Нововолинської державної нотаріальної контори, реєстровий номер 2-819. Попереднім власником даної квартири був ОСОБА_5 , який набув право власності на дану квартиру шляхом приватизації на підставі розпорядження від 23 листопада 2010 року № 204 органу приватизації Житлово-комунального об`єднання Нововолинської міської ради.

Із матеріалів справи стало відомо, що технічний паспорт на квартиру, що належить ОСОБА_2 не відповідає дійсності, а саме кімната, яка належить ОСОБА_2 , не є ізольованою, що суперечить вимогам ЖК України.

Під час витребування доказів у даній цивільній справі стало відомо, що нібито попередній наймач квартири ОСОБА_6 та ОСОБА_5 уклали договір про розподіл квартири на 2 особових рахунки.

Зазначає, що оскільки житлова кімната, яка належить ОСОБА_2 , не є ізольованою, тому не могла бути виділена як окреме житлове приміщення, тому вважає, що ОСОБА_2 та попередній власник ОСОБА_5 не могли мати права на приватизацію даної житлової кімнати.

ОСОБА_1 буде звертатись до суду із позовом про визнання договору поділу житлового приміщення на окремі ізольовані приміщення недійсним, визнання протиправним та скасування розпорядження від 23 листопада 2010 року №204 органу приватизації Житлово-комунального об`єднання Нововолинському міської ради на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , а також скасування свідоцтва про право на спадщину за законом видане 29 листопада 2021 року державним нотаріусом Нововолинської державної нотаріальної контори реєстровий номер 2-819.

Між сторонами дійсно існує спір про право користування спірною кімнатою, так як в провадженні Нововолинського міського суду знаходиться цивільна справа №165/311/24 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , треті особи виконавчий комітет Нововолинської міської ради, ОСОБА_4 .

Зазначає, що згідно із відомостями із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, ОСОБА_2 є власником житлового приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , тому він може розпорядитися ними на власний розсуд до вирішення спору по суті судом. Враховуючи наведене, вважає, що на даний час існує необхідність накласти арешт на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 та заборонити ОСОБА_2 вчиняти дії щодо відчуження даного майна, так як даний вид забезпечення є співмірним із заявленими позовними вимогами.

Дослідивши письмові докази у справі у їх сукупності та взаємозв`язку, суд встановив наступні фактичні обставини справи, зміст відповідних правовідносин та застосовує до них такі норми права.

Забезпечення позову по суті це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі з метою попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Відповідно до частин першої, другої статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

Згідно п.1 ч.1 ст.150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

З урахуванням вищевикладених норм процесуального законодавства, наведені докази та обґрунтування заявлених вимог у заяві щодо забезпечення позову, наявність зв`язку між заходом забезпечення позову та предметом позовних вимог, з якими він має намір звернутися до суду, з метою запобігання порушенню прав та охоронюваних законом інтересів заявника, суд вважає, що невжиття зазначених заходів забезпечення позову може порушити права особи на судовий захист, а тому забезпечує позов до його пред`явлення до суду шляхом накладення арешту на нерухоме майно, яке належить ОСОБА_2 , а саме: квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом заборони на її відчуження.

Керуючись ст.ст. 149, 150 ЦПК України,

постановив:

Заяву задоволити.

Забезпечити позов до його пред`явлення до суду та накласти арешт на нерухоме майно, яке належить ОСОБА_2 , а саме: квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом заборони на її відчуження.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Роз`яснити заявнику, що у разі подання заяви про забезпечення позову до подання позовної заяви заявник повинен пред`явити позов протягом десяти днів, якщо інші строки не встановлено законом.

Ухвала суду може бути оскаржена безпосередньо до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Ухвала про забезпечення позову виконується негайно в порядку, встановленому для виконання судових рішень. Оскарження ухвали не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає розгляду справи.

Головуючий суддя Олександр ГАЙВОРОНСЬКИЙ