15.08.2025 Справа № 756/9547/25
Справа пр. № 2/756/5586/25
ун. № 756/9547/25
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
15 серпня 2025 року Оболонський районний суд міста Києва в складі:
головуючого - судді Андрейчука Т.В.,
за участю секретаря судового засідання - Кушко М.В.,
розглянувши у спрощеному позовному провадженні у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в місті Києві цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "ФК "КЕШ ТУ ГОУ" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -
У червні 2025 року позивач ТОВ "ФК "КЕШ ТУ ГОУ" звернулося до суду в порядку цивільного судочинства з позовом до відповідача ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що 04 березня 2020 року між ТОВ "Займер" та ОСОБА_1 укладено договір про надання фінансового кредиту № 116139, згідно з умовами якого ТОВ "Займер" надало позичальнику ОСОБА_1 кредит у сумі 4000,00 грн на строк 29 днів до 01 квітня 2020 року. Процентна ставка за користування кредитом становила 2 % від суми кредиту за добу (730 % річних).
Відповідач не дотримувався умов кредитного договору, своєчасно не повернув кредит та не сплатив проценти за користування ним.
Заборгованість ОСОБА_1 за договором про надання фінансового кредиту від
За договором про факторингу від 28 жовтня 2021 року № 01-28/10/2021, укладеним між товариством ТОВ "Займер" та ТОВ "ФК "КЕШ ТУ ГОУ", первісний кредитор відступив позивачеві право вимоги до позичальника ОСОБА_1 за договором про надання фінансового кредиту від 04 березня 2020 року № 116139.
Ухвалою Оболонського районного суду міста Києва від 03 липня 2025 року прийнято до провадження позовну заяву ТОВ "ФК "КЕШ ТУ ГОУ" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованостіта відкрито спрощене позовне провадження у справі.
Відповідач відзив на позовну заяву ТОВ "ФК "КЕШ ТУ ГОУ" до суду не подав.
Представник позивача в судове засідання не з`явився, позивач про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся, у позовній заяві позивач просив суд розглянути справу за відсутності його представника, проти заочного розгляду справи не заперечує.
Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся, про причини неявки в судове засідання суд не повідомив, відзив на позовну заяву не подав.
За таких обставин та за відсутності заперечень позивача, суд ухвалив провести заочний розгляд справи.
Повно та всебічно дослідивши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, суд вважає встановленими такі обставини та відповідні їм правовідносини.
Ч. 1 ст. 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Згідно з ст. 6, ч. 1 ст. 627 та ч. 1 ст. 628 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
У ч. 2 ст. 639 ЦК України зазначено, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі.
Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Кредитний договір укладається у письмовій формі (ст. 1055 ЦК України).
Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України "Про електронну комерцію".
Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України "Про електронну комерцію" електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію" електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч. 4 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію").
За правилом ч. 8 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію" у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному ч. 6 цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст. 12 цього Закону, є оригіналом такого документа (ч. 12 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію").
Судом з`ясовано, що 04 березня 2020 року ТОВ "Займер" та ОСОБА_1 укладено в електронному вигляді з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, що відповідає вимогам ст. 12 Закону України "Про електронну комерцію", договір про надання фінансового кредиту № 116139, за умовами якого ТОВ "Займер" зобов`язалось надати позичальнику ОСОБА_1 кредит у сумі 4000,00 грн на строк 29 днів до 01 квітня 2020 року. Процентна ставка за користування кредитом становила 2 % від суми кредиту за добу (730 % річних). Графік розрахунків за кредитним договором встановлений у додатку № 1 до договору. У ньому зазначено, що проценти за кредитом у грошовому виразі складають 2320,00 грн.
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).
За змістом ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
ТОВ "Займер" належно виконало умови кредитного договору, надавши ОСОБА_1 кредитні кошти у сумі 4000,00 грн (а. с. 41).
Згідно з ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Ст. 530 ЦК України визначено, що, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.
Позичальник ОСОБА_1 зобов`язався повернути кредит у строк до 01 квітня
2020 року, проте взяте на себе зобов`язання не виконав. Також він повинен сплатити проценти за користування кредитом у розмірі визначеному, п. 1.3 договору та додатку № 1 до нього, що становить 2320,00 грн.
Відповідно до правової позиції Великої Палати Верховного Суду від 28 березня
2018 року по справі № 444/9519/12, після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.
У постанові від 05 квітня 2023 року у справі № 910/4518/16 Велика Палата Верховного Суду вказала на те, що проценти, які можуть бути нараховані поза межами строку кредитування (чи після вимоги про дострокове погашення кредиту), є мірою цивільно-правової відповідальності та сплачуються відповідно до положень ст. 625 ЦК України.
У п. 2.3 договору про надання фінансового кредиту від 04 березня 2020 року
№ 116139 сторони не погоджували, що в разі прострочення повернення кредиту позичальник сплачує кредитору проценти саме як міру відповідальності, зокрема в тому ж розмірі, в якому він сплачував проценти як плату за наданий кредит, або в іншому розмірі (відсутня домовленість про сплату процентів річних у визначеному договором розмірі на підставі
ст. 625 ЦК України).
Зважаючи на викладене, ураховуючи те, що оскільки позичальник не сплачував проценти за користування кредитом, відповідно до п. 3.3.3 договору про надання фінансового кредиту від 04 березня 2020 року № 116139 не можна вважати, що він ініціював продовження строку користування кредитом, а тому нарахування кредитодавцем процентів за користування кредитом, поза межами строку кредитування, встановленого п. 1.2 цього договору, і на суму, що перевищує 2320,00 грн, є протиправним.
Відповідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
За приписами ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якшо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання (ч. 1 ст. 625 ЦК України).
Отже, заборгованість ОСОБА_1 , за договором про надання фінансового кредиту від 04 березня 2020 року № 116139 становить 6320,00 грн, у тому числі заборгованість за кредитом у сумі 4000,00 грн, проценти за користування кредитом у сумі 2320,00 грн.
Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.
Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). Спеціальна позовна давність визначена ст. 258 цього Кодексу.
Законом України від 30 березня 2020 року № 540-IX "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)" (далі - Закон № 540-IX) розділ "Прикінцеві та перехідні положення" ЦК України доповнено п. 12, відповідно до якого під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені ст. ст. 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. Цей Закон набрав чинності 02 квітня 2020 року.
Відтак початок продовження строку для звернення до суду потрібно пов`язувати саме з моментом набрання чинності 02 квітня 2020 року Законом № 540-IX.
Строк дії карантину неодноразово продовжувався, а відмінений він був з 30 червня 2023 року відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 27 червня 2023 року № 651 "Про відміну на всій території України карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2".
Отже, під час дії карантину позовна давність була продовжена з 02 квітня 2020 року до 30 червня 2023 року.
Водночас Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні" було введено воєнний стан в Україні із 24 лютого
2022 року строком на 30 діб у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України. Надалі строк дії воєнного стану в Україні неодноразово продовжувався Указами Президента України, цей стан триває до теперішнього часу.
Законом України від 15 березня 2022 року № 2120-ІХ "Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану" (далі - Закон № 2120-ІХ) розділ "Прикінцеві та перехідні положення" ЦК України доповнено п. 19, згідно з яким у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені ст. ст. 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії. Закон № 2102-IX набрав чинності 17 березня 2022 року.
Надалі Законом України від 08 листопада 2023 року № 3450-ІХ "Про внесення змін до Цивільного кодексу України щодо вдосконалення порядку відкриття та оформлення спадщини" (далі - Закон № 3450-ІХ) п. 19 розділу "Прикінцеві та перехідні положення" ЦК України викладено в новій редакції, відповідно до якої у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від
24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України від 24 лютого 2022 року
№ 2102-IX "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні", перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану. Закон № 3450-ІХ набрав чинності 30 січня 2024 року.
Таким чином, в умовах дії воєнного стану строк звернення до суду (позовна давність) було продовжено від початку воєнного стану до 29 січня 2024 року, а після 30 січня
2024 року перебіг такого строку зупинився і такий стан триває дотепер.
Наведене свідчить, що позовна давність до вимог про стягнення заборгованості з ОСОБА_2 не спливла.
28 жовтня 2021 року на підставі договору факторингу № 01-28/10/2021 ТОВ "Займер" відступило ТОВ "ФК "КЕШ ТУ ГОУ" право вимоги до позичальника ОСОБА_1 за договором про надання фінансового кредиту від 04 березня 2020 року № 116139 (а. с. 24-31, 38-40).
З огляду на викладене суд вважає, що позов слід задовольнити частково, стягнути з відповідача ОСОБА_1 на користь ТОВ "ФК "КЕШ ТУ ГОУ" заборгованість за договором про надання фінансового кредиту від 04 березня 2020 року № 116139 у сумі 6320,00 грн, у тому числі заборгованість за кредитом у сумі 4000,00 грн, проценти за користування кредитом у сумі 2320,00 грн.
Згідно з ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України).
Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі
№ 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) міститься висновок, що зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони із обґрунтуванням недотримання вимог щодо співмірності витрат із складністю справи, обсягом і часом виконання робіт. Суд, керуючись принципами диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу з власної ініціативи.
Враховуючи що відповідач не подав до суду клопотання про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу, суд позбавлений можливості вирішити питання про зменшення цих витрат з власної ініціативи.
Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог
Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у тому числі витрати на правову допомогу покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч. 2 ст. 141 ЦПК України).
Позов товариства з обмеженою відповідальністю "ФК "КЕШ ТУ ГОУ" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "ФК "КЕШ ТУ ГОУ" (місцезнаходження юридичної особи: місто Київ, вулиця Кирилівська, будинок 82, офіс 7; код в ЄДРПОУ - 42228158) заборгованість за договором про надання фінансового кредиту від 04 березня 2020 року № 116139 у сумі 6320 (шість тисяч триста двадцять) гривень 00 (нуль) копійок, що складається з заборгованості за кредитом у сумі 4000 (чотири тисячі) гривень 00 (нуль) копійок, процентів за користування кредитом у сумі 2320 (дві тисяч триста двадцять) гривень 00 (нуль) копійок.
У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "ФК "КЕШ ТУ ГОУ" (місцезнаходження юридичної особи: місто Київ, вулиця Кирилівська, будинок 82, офіс 7; код в ЄДРПОУ - 42228158) судовий збір у сумі 736 (сімсот тридцять шість) гривень 04 (чотири) копійки, витрати на професійну правничу допомогу у сумі
3190 (три тисячі сто дев`яносто) гривень 38 (тридцять вісім) копійок.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги в тридцятиденний строк з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Тарас АНДРЕЙЧУК