Справа № 542/1476/25
Провадження № 2-з/542/4/25
У Х В А Л А

22 серпня 2025 року селище Нові Санжари

Новосанжарський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді - Гринь О.О.,

за участю секретаря судового засідання - Коркішко А.М.,

розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Міністерства оборони України, ІНФОРМАЦІЯ_1 про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу та перебування на утриманні, -

ВСТАНОВИВ:

22.08.2025 представник заявника ОСОБА_1 - адвокат Ярошенко С.М. яка діє на підставі ордера про надання правничої допомоги серії ВІ № 1325655, звернулась до суду із заявою у якій просить вжити заходів забезпечення позову шляхом заборони Міністерству оборони України та ІНФОРМАЦІЯ_1 здійснювати виплату зарезервованої для ОСОБА_1 частки одноразової грошової допомоги у зв`язку із загибеллю військовослужбовця ОСОБА_3 (дата смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 ) будь-яким іншим особам до набрання законної сили судовим рішенням у даній справі.

Заяву обгрунтовує тим, що 21.08.2025 ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 , Міністерства оборони України, ІНФОРМАЦІЯ_1 у якому просить встановити факт проживання однією сім`єю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , без шлюбу у період з 2012 року по ІНФОРМАЦІЯ_3 за адресою: АДРЕСА_1 та перебування на його утриманні по 13 липня 2022 року включно. ОСОБА_3 , загинув внаслідок поранення ІНФОРМАЦІЯ_3 під час виконання бойового завдання. Встановлення вказаного факту необхідне їй для призначення та виплати одноразової грошової допомоги, як члену сім`ї (дружині) загиблого військовослужбовця ОСОБА_3 відповідно до пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану".

Листом № 737/2/ВихЗВГ/44 від 07.04.2023 командування Сухопутних військ Збройних Сил України повідомило позивачку, що відповідно до рішення комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум (протокол від 09 грудня 2022 року №301) одноразову грошову допомогу в розмірі 1/3 частини 15 000 000 грн зарезервовано для цивільної дружини загиблого ОСОБА_3 - ОСОБА_1 , яка вирішує в судовому порядку встановлення факту їхнього спільного із ОСОБА_3 проживання як чоловіка та дружини без шлюбу. Після підтвердження даного факту та надання судового рішення до територіального центру комплектування та соціальної підтримки, буде підготовлено висновок, який разом із комплектом документів буде надіслано на розгляд комісії через Департамент соціального забезпечення Міністерства зборони України.

Особи, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, можуть його реалізувати протягом трьох років з дня виникнення у них такого права. Позивачка ОСОБА_1 неодноразово зверталася до суду із зазначеним позовом проте або ж неправильно було обрано спосіб захисту, або ж юрисдикцію суду, або коло відповідачів у зв`язку із чим вказаний спір вирішено не було.

Разом із тим із моменту смерті ОСОБА_3 минуло понад три роки, отже існує загроза, що частка грошової допомоги, зарезервована рішення комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум для цивільної дружини загиблого ОСОБА_3 - ОСОБА_1 буде виплачена іншим особам.

Вивчивши заяву та матеріали справи, суд дійшов таких висновків.

Згідно з ч. 1 та 2 ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

Пунктами 2, 4 ч. 1 ст. 150 ЦПК України встановлено, що позов може бути забезпечено: забороною вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання.

Згідно з ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Пленум Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22 грудня 2006 року у п. 4 роз`яснив, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Метою забезпечення позову, є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 24.04.2024 у справі № 754/5683/22 звернула увагу, що законодавець серед передумов забезпечення позову визначає можливий вплив невжиття заходів забезпечення позову не тільки на виконання рішення суду, а й на можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду. Тлумачення наведених норм процесуального права дає підстави для висновку, що можливість забезпечення судом позову не пов`язується з тим, чи підлягає рішення суду, ухвалене по суті спору, примусовому виконанню.

Цивільний процесуальний закон не забороняє вживати заходи забезпечення позову у справі, рішення у якій не підлягає примусовому виконанню, якщо забезпечення позову сприятиме ефективному захисту порушених прав позивача.…

Тому Велика Палата Верховного Суду констатує, що як характер спору (майновий або немайновий), так і те, чи підлягає судове рішення у конкретній справі примусовому виконанню, не мають вирішального значення при дослідженні судом питання про наявність підстав для вжиття заходів забезпечення позову.

Ключовим є встановлення судом: 1) наявності спору між сторонами; 2) ризику незабезпечення ефективного захисту порушених прав позивача, який може проявлятися як через вплив на виконуваність рішення суду у конкретній справі, так і шляхом перешкоджання поновленню порушених чи оспорюваних прав позивача, за захистом яких він звернувся до суду; 3) співмірності обраного позивачем виду забезпечення позову з пред`явленими позовними вимогами та 4) дійсної мети звернення особи до суду з заявою про забезпечення позову, зокрема, чи не є таке звернення спрямованим на зловживання учасником справи своїми правами.

Наявність або відсутність підстав для забезпечення позову суд вирішує в кожній конкретній справі з урахуванням установлених фактичних обставин такої справи та загальних передумов для вчинення відповідної процесуальної дії.

У справі № 910/8298/21 Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду з посиланням на правовий висновок, сформульований у постанові Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 16 серпня 2018 року у справі № 910/1040/18, зазначив: «У випадку звернення особи до суду з позовними вимогами немайнового характеру, судове рішення у разі задоволення яких не вимагатиме примусового виконання, то в такому випадку має застосовуватися та досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду. Водночас у таких немайнових спорах має досліджуватися, чи не призведе невжиття заявленого заходу забезпечення позову до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав, оскільки позивач не зможе їх захистити в межах одного судового провадження за його позовом без нових звернень до суду».

Згідно з п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову.

Суд також враховує, що заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Відповідно до правового висновку Верховного Суду України, викладеного в постанові № 6-605цс16 від 25 травня 2016 року, забезпечення позову по суті це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Одним із найважливіших критеріїв обґрунтованості заяви є наявність причинного зв`язку між конкретним видом забезпечення позову, про який йдеться у відповідній заяві, та наслідком у формі потенційної загрози виконанню рішення суду.

Судом встановлено, що 21.08.2025 ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 , Міністерства оборони України, ІНФОРМАЦІЯ_1 про встановлення факту проживання однією сім`єю із загиблим військовослужбовцем ОСОБА_3 , та перебування на його утриманні, встановлення якого необхідне їй для призначення та виплати одноразової грошової допомоги, як члену сім`ї (дружині) загиблого військовослужбовця.

Відповідно до змісту п. 2 постанови Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» за № 168 від 28 лютого 2022 року, установлено, що особам, які мають право на виплату одноразової грошової допомоги у разі загибелі осіб, зазначених у пунктах 1-1-2 цієї постанови, а також їх смерті внаслідок поранення (контузії, травми, каліцтва), отриманого у період воєнного стану під час захисту Батьківщини, участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, на території держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів, не пізніше ніж через один рік після поранення (контузії, травми, каліцтва), виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 15 млн. гривень.

У разі відсутності особистого розпорядження або за наявності неохопленої особистим розпорядженням частки розміру одноразової грошової допомоги право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги (її частки) мають особи, визначені у частині четвертій статті 118-1 Кодексу цивільного захисту України, частині четвертій статті 98 Закону України «Про Національну поліцію» та пункті 4 статті 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», крім громадян Російської Федерації або Республіки Білорусь та осіб, які постійно проживають на територіях цих країн, осіб, які засуджені за державну зраду, колабораційну діяльність, пособництво державі-агресору, у рівних частках.

Відповідно до пункту 4 статті 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» до членів сімей загиблих (померлих) осіб, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, належать: діти, у тому числі усиновлені, зачаті за життя загиблої (померлої) особи та народжені після її смерті, а також діти, стосовно яких загиблу (померлу) особу за її життя було позбавлено батьківських прав; вдова (вдівець); батьки (усиновлювачі) загиблої (померлої) особи, якщо вони не були позбавлені стосовно неї батьківських прав або їхні батьківські права були поновлені на час її загибелі (смерті); внуки загиблої (померлої) особи, якщо на момент її загибелі (смерті) їх батьки загинули (померли); жінка (чоловік), з якою (з яким) загибла (померла) особа проживали однією сім`єю, але не перебували у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, за умови що цей факт встановлено рішенням суду, яке набрало законної сили; утриманці загиблої (померлої) особи, визначені відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

ОСОБА_3 загинув під час захисту Батьківщини ІНФОРМАЦІЯ_3 . Рішенням комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум (протокол від 09 грудня 2022 року №301) одноразову грошову допомогу в розмірі 1/3 частини 15 000 000 грн зарезервовано для цивільної дружини загиблого ОСОБА_3 - ОСОБА_1 .

Відповідно до ч. 9 ст.16-3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» особи, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, можуть його реалізувати протягом трьох років з дня виникнення у них такого права.

Отже, у випадку позитивного вирішення спору на користь позивачки вона матиме право на отримання частини одноразової грошової допомоги, однак невжиття заходів забезпечення позову надалі може призвести до утруднення виконання рішення суду.

Відповідно до ст. 124 Конституції України судові рішення є обов`язковим до виконання на всій території України. Таким чином, порушене, невизнане, оспорюване право особи може буде захищене та відновлене тільки після реального виконання рішення суду, яким спір буде вирішено по суті.

Європейський суду з прав людини у рішенні по справі «Шмалько проти України» зазначив, що пункт 1 статті 6 гарантує кожному право на звернення до суду або арбітражу з позовом стосовно будь-яких його цивільних прав та обов`язків. Таким чином, ця стаття проголошує "право на суд", одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін.

Відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання.

Отже, беручи до уваги встановлені судом обставини, наведені норми процесуального законодавства та висновки Верховного Суду України, враховуючи обґрунтованість вимог заявника про забезпечення позову; наявність зв`язку між заходом щодо забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, спроможності заходу, який заявник просить вжити у порядку забезпечення позову, забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання рішення суду в разі невжиття таких заходів, суд дійшов висновку, що заявлені вимоги про забезпечення позову шляхом заборони здійснювати виплату зарезервованої частки одноразової грошової допомоги є обґрунтованими, співмірними заявленим позовним вимогам, невжиття заходів забезпечення позову може зробити неможливим виконання рішення суду у випадку його ухвалення на користь позивачки, а відтак й порушить її права на судовий захист.

Керуючись ст.ст. 149-153 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Заяву задовольнити.

Вжити заходи забезпечення позову шляхом заборони Міністерству оборони України та ІНФОРМАЦІЯ_1 здійснювати виплату зарезервованої частки одноразової грошової допомоги у зв`язку із загибеллю військовослужбовця ОСОБА_3 (дата смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 ) будь-яким іншим особам, до набрання законної сили рішенням у цивільній справі № 542/1476/25 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Міністерства оборони України, ІНФОРМАЦІЯ_1 про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу та перебування на утриманні.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення шляхом подачі апеляційної скарги до Полтавського апеляційного суду.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Копію ухвали надіслати учасникам справи.

Суддя

Новосанжарського районного суду

Полтавської області О.О. Гринь