Справа № 301/1303/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"19" серпня 2025 р. м. Іршава

Іршавський районний суд Закарпатської області в складі:

головуючої судді: Даруди І.А.,

секретаря судових засідань: Сатін Н.М.

за участі:

представника відповідача: ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Іршава цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся до Іршавського районного суду Закарпатської області з позовом до ОСОБА_3 про відшкодування моральної шкоди.

Позивач позовну заяву мотивує тим, що 22 червня 2022 року Іршавським районним судом Закарпатської області було ухвалено вирок, яким ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України умисному спричиненні ОСОБА_2 , тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості шляхом нанесення кількох ударів металевою трубою по різних частинах тіла.

Ухвалою Закарпатського апеляційного суду від 29 січня 2024 року зазначений вирок було скасовано, а кримінальне провадження закрито на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності відповідно до ст. 49 КК України.

Таким чином, факт вчинення протиправного діяння ОСОБА_3 , щодо позивача встановлений та не спростований. Натомість держава звільнила його від кримінальної відповідальності лише з формальних підстав - спливу строків давності. Це не виключає можливості звернення до суду з цивільним позовом про відшкодування моральної шкоди.

Внаслідок злочинних дій відповідача позивач стверджує, що він зазнав значного фізичного болю, приниження, моральних страждань та тривалого психологічного дискомфорту. Протягом тривалого часу він проходив лікування, втратив звичний спосіб життя, зазнав сильного стресу та зниження рівня соціальної активності. Ці обставини спричинили негативні зміни в його житті, зокрема: щоденні думки та спогади про психотравмуючу подію, страх її повторення, негативні емоційні переживання, потребу уникати аналогічних ситуацій, постійне відчуття тривоги та настороженості, емоційні й фізіологічні реакції при згадуванні події, тимчасову ізоляцію від активного соціального життя, знижений настрій, емоційну нестабільність, порушення сну, неприємні сновидіння, нервозність, дратівливість, замкненість, бажання уникати соціальних контактів, почуття образи, обурення, приниження гідності перед моїми родичами, сусідами та знайомим та побоювання щодо мого майбутнього стану здоров`я.

Моральні страждання були додатково посилені тривалістю досудового та судового провадження: злочин було вчинено 27 вересня 2017 року, однак справа розглядалася понад шість років, і на сьогодні винна особа так і не була притягнута до відповідальності. До цього часу відповідач ОСОБА_3 не зробив жодних спроб зв`язатися із позивачем чи виконати свої обов`язки щодо відшкодування завданої моральної шкоди.

Крім того, внаслідок злочинних дій ОСОБА_3 , позивач стверджує, що він проходив лікування в Іршавській районній лікарні протягом 21 дня та витратив приблизно 40 000 гривень на придбання лікарських засобів. Проте на цей час він не має квитанцій чи інших документальних підтверджень цих витрат, оскільки з моменту вчинення злочину минуло чимало часу. У зв`язку з цим просить суд врахувати зазначені обставини під час розгляду справи.

На підставі вищевикладеного, позивач просить зобов`язати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , сплатити 100 000, 00 (сто тисяч) гривень моральної шкоди завданої кримінальним правопорушенням на його користь.

10.07.2025 представником позивача ОСОБА_3 - адвокатом Микита М.Ф. було подано відзив на позовну заяву, в якому остання зазначила, що на її думку в позові необхідно відмовити з двох підстав : за не доведеністю позовних вимог та за пропуском строку позовної давності звернення до суду з даним позовом.

У судове засідання позивач ОСОБА_2 в не з`явився, був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи. Натомість, надав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав, просив такі задовольнити, а розгляд справи провести у його відсутності. (а.с. 21)

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, його представник- адвокат Микита М.Ф. просила відмовити в задоволенні позовних вимог з підстав наведених у відзиві. Також, зауважила, що позивач мав право на звернення з таким позовом до відповідача під час кримінального провадження, однак не скористався таким.

Заслухавши представника відповідача та дослідивши матеріали справи, оцінивши надані суду докази у їх сукупності та взаємозв`язку, суд доходить до наступних висновків.

За загальним правилом, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав (ч. 1 ст. 23 ЦК України).

Згідно ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

У пунктах 3, 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4(зі змінами та доповненнями) «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» судам роз`яснено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості (п. 9 вказаної Постанови).

При цьому, до істотних обставин, що підлягають з`ясуванню судом та доведенню сторонами у такому спорі, є наявність всіх сукупних елементів складу цивільного правопорушення; при цьому позивач зобов`язаний довести протиправність поведінки відповідача, розмір заподіяної шкоди, причинно-наслідковий зв`язок між протиправною поведінкою та заподіяною шкодою.

З огляду на вищевикладене, закон пов`язує виникнення права на компенсацію моральної шкоди з випадками порушення прав особи.

Деліктна відповідальність за загальним правилом настає лише за наявності вини заподіювача шкоди. Шкода - це зменшення або знищення майнових чи немайнових благ, що охороняються законом. Протиправною є поведінка, що не відповідає вимогам закону або договору, тягне за собою порушення майнових прав та інтересів іншої особи і спричинила заподіяння збитків. Причинний зв`язок як елемент цивільного правопорушення виражає зв`язок протиправної поведінки та шкоди, що настала, при якому протиправність є причиною, а шкода - наслідком.

При цьому в деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов`язок довести наявність шкоди та її розмір, протиправність поведінки заподіювача шкоди та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою.

Відповідно дост. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановленихст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору.

Згідно з ч.1ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд установлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги й заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи й підлягають установленню при ухваленні судового рішення (чч.1, 2ст.77 ЦПК України).

Згідно зі ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Відповідно до ч. 2 ст. 89 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Згідно роз`яснень, які містяться в п. 26 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12 червня 2009 року, предметом доказування є факти, якими обґрунтовуються заявлені вимоги чи заперечення або мають інше юридичне значення для вирішення справи (причини пропуску позовної давності тощо) і підлягають встановленню при ухваленні рішення.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Таким чином, у ході розгляду справи, суду слід надати оцінку тому, чим саме підтверджується факт заподіяння моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, у чому саме полягає вина заподіювача та інші обставини, що мають значення для вирішення спору в цій частині.

Дослідивши матеріали цієї справи суд встановив, що 22 червня 2022 року Іршавським районним судом Закарпатської області було ухвалено вирок, яким ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України умисному спричиненні ОСОБА_2 , тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості шляхом нанесення останньому кількох ударів металевою трубою по різних частинах тіла.

Ухвалою Закарпатського апеляційного суду від 29 січня 2024 року зазначений вирок було скасовано, а кримінальне провадження закрито на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності відповідно до ст. 49 КК України.

Отже, відповідача ОСОБА_3 звільнено від кримінальної відповідальності за спливом строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, що не є реабілітуючою обставиною.

Частиною 6 ст.82 ЦПК України передбачено, що вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Отже, з наведеного судом встановлено, що відповідачем було вчинено кримінальне правопорушення, внаслідок якого спричинено позивачу тілесні ушкодження середньої тяжкості,в результаті чого ОСОБА_2 зазнав значного фізичного болю, приниження, моральних страждань та тривалого психологічного дискомфорту. Ці обставини спричинили негативні зміни в його житті.Моральні страждання були додатково посилені тривалістю досудового та судового провадження: злочин було вчинено 27 вересня 2017 року, однак справа розглядалася понад шість років,протягом яких відповідач ОСОБА_3 не зробив жодних спроб примиритися із потерпілим (позивачем ОСОБА_2 ) чи виконати свої обов`язки щодо відшкодування завданої моральної шкоди.

Положенняст. 1167 ЦК України містять загальні підстави для відшкодування моральної шкоди, завданої неправомірними діями, складовими елементами яких є: шкода, протиправне діяння особи, котра її завдала, причинний зв`язок між ними, а також вина заподіювача шкоди.

Перераховані підстави для деліктних зобов`язань є обов`язковими. Відсутність хоча б одного елементу виключає відповідальність за завдану шкоду. Суд вважає доведеними обставинами, що відповідач ОСОБА_3 завдав позивачу ОСОБА_2 моральної шкоди, його дії були протиправними та винними, а також існує причинний зв`язок між ними, що стверджується Вироком Іршавського районного суду Закарпатської області від 22 червня 2022 року та копією Ухвали Закарпатського апеляційного суду від 29 січня 2024 року.

Також, при визначенні розміру відшкодування моральної шкоди позивачу суд врахував характер правопорушення, глибину його душевних страждань, ступінь вини відповідача, наслідки вчинення кримінального правопорушення. Однак, враховуючи, що такий спосіб захисту цивільних прав, як компенсація моральної (немайнової) шкоди, не повинен стати засобом безпідставного збагачення потерпілої особи, розмір присудженої до відшкодування шкоди має бути не більш, аніж достатнім для розумного задоволення потреб потерпілої особи і не повинен вести до збагачення потерпілого за рахунок винного, суд критично відноситься до суми моральної шкоди, яку просить стягнути позивач. Тому, враховуючи вимоги розумності та справедливості, суд вважає, що розмір відшкодування завданої позивачу моральної шкоди слід визначити в сумі 20 000 грн., а заявлений ним розмір такого відшкодування (100 000 грн.) є явно завищеним та не відповідає тяжкості отриманих ним тілесних ушкоджень та перенесених страждань.

Стосовно доводів сторони відповідача про відмову в задоволенні позову за пропуском строку позовної давності звернення до суду з даним позовом, суд роз`яснює, що стаття 268 ЦК України, визначає вимоги, на які позовна давність не поширюється, однією з таких є вимога про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, крім випадків завдання такої шкоди внаслідок недоліків товару, що є рухомим майном, у тому числі таким, що є складовою частиною іншого рухомого чи нерухомого майна, включаючи електроенергію.

Також, згідно ч. 7 ст. 128 КПК України, особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства.

Отже, на підставі наведеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Згідно з ч.1, 2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі наведеного, ст.ст. 15, 16, 23, 1167 ЦК України та, керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 82, 141, 263-265, 268, 273, 354 ЦПК України, суд, -

Р І Ш И В:

Позовну заяву задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця Закарпатської області, с. Гребля, буд. 200 - 20 000, 00 (двадцять тисяч) гривень моральної шкоди завданої кримінальним правопорушенням на користь ОСОБА_2 , мешканця АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави судовий збір у сумі 1211,20 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення виготовлений 22 серпня 2025 року.

Суддя І.А. Даруда