19.08.2025 Справа № 756/6832/22
Провадження № 4-с/756/68/25
Унікальний № 756/6832/25
УХВАЛА

Іменем України

19 серпня 2025 року м. Київ

Оболонський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді Діденка Є.В.,

за участю секретаря Павлишина О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_1 на постанови державного виконавця Оболонського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві ЦМУ Міністерства юстиції (м. Київ) у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гамаль І.М., про визнання правочину неукладеним, витребування майна з чужого незаконного володіння, визнання договору іпотеки недійсним та скасування рішень і записів про державну реєстрацію прав,

у с т а н о в и в:

01.08.2025 р. до суду надійшла скарга ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_4 у якій просить: визнати незаконною та скасувати постанову державного виконавця про відкриття виконавчого провадження від 18.06.2025 р. та про стягнення виконавчого збору від 18.06.2025 р.

Скарга обґрунтована тим, що рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 18.07.2023 р. позов ОСОБА_2 задоволено частково, постановлено витребувати з чужого незаконного володіння ОСОБА_3 , та ОСОБА_1 , квартиру АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_2 . Отже, вказане рішення суду не встановлює жодного обов`язку для відповідача ОСОБА_1 щодо вчинення будь-яких дій на користь позивача, зокрема передання квартири або вчиняти реєстраційні дії. Вказує, що у ОСОБА_1 відсутня у фактичному володінні квартира, а тому виконавчий документ має бути повернений виконавцем стягувачу на підставі п. 6 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження». Стверджує, що відсутні будь-які законні підстави для застосування заходів примусового виконання.

18.08.2025 року надійшли письмові заперечення на скаргу від стягувача ОСОБА_2 в особі представника ОСОБА_5 , у яких просить в задоволенні скарги відмовити. Зазначає, що виконавче провадження щодо витребування квартири відкрите на підставі виконавчого листа, виданого Оболонським районним судом м. Києва від 01.08.2024 р. Скарга не містить доводів порушення прав скаржника, ОСОБА_2 досі немає доступу до квартири, там були змінені замки на вхідних дверях. Саме невиконанням судового рішення порушуються права стягувача ОСОБА_2 , який маючи похилий вік, досі не має можливості володіти своїм майном.

В судове засідання учасники справи не прибули, повідомлялись належним чином про дату час, і місце судового засідання через електронні кабінети та засобами електронного зв`язку, заяв про відкладення не подавали.

Відповідно до ч. 2 ст. 450 ЦПК України, неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Дослідивши доводи скарги та надані матеріали, суд вважає, що скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 18.07.2023 р. позов ОСОБА_2 задоволено частково, постановлено витребувати з чужого незаконного володіння ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , квартиру АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_2 ; визнано недійсним Договір іпотеки від 27 серпня 2021 року, укладений між ОСОБА_1 (іпотекодержатель) та ОСОБА_3 (іпотекодавець), відповідно до якого іпотекодавець передав, а іпотекодержатель прийняв в іпотеку наступне нерухоме майно: квартиру АДРЕСА_1 , заставною вартістю 933 225, 00 грн., посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гамаль І.М., реєстровий номер 8264. Стягнуто судові витрати.

На виконання рішення суду в частині витребування квартири, Оболонським районним судом м. Києва 01.06.2025 року видано виконавчий лист.

Постановою старшого державного виконавця Оболонського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві ЦМУ Міністерства юстиції (м. Київ) Браташова А.В. від 18.06.2025 відкрито виконавче провадження з примусового виконання вказаного виконавчого листа, ВП № НОМЕР_3, встановлено строк для добровільного виконання.

Постановою старшого державного виконавця Оболонського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві ЦМУ Міністерства юстиції (м. Київ) Браташова А.В. від 18.06.2025 постановлено стягнути з боржника виконавчий збір 16000,00 грн.

Статтею 129-1 Конституції України проголошено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Відповідно до ч.1 ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Згідно ч. 1 ст. 431 ЦПК України виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Відповідно до ст. 447-1 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

Згідно з ч. 5 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

Статтею 74 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Під час розгляду справи судом не встановлено порушень вимог закону державним виконавцем під час відкриття виконавчого провадження.

Суд звертає увагу, що виконавче провадження відкрите державним виконавцем на підставі виконавчого листа у зв`язку із набранням законної сили судовим рішенням, яке є обов`язковим для виконання, що гарантовано державою.

Суд не погоджується із доводами скарги щодо відсутності обов`язку у боржника, оскільки ці доводи не можуть бути підставою для визнання незаконними і скасування, прийнятих державним виконавцем постанов, які є предметом оскарження.

Отже, оскільки скаржником не доведено незаконності оскаржуваних постанов державного виконавця, скарга задоволенню не підлягає.

Крім того, у запереченнях представником стягувача заявлено про понесення судових витрат на правничу допомогу в розмірі 8000,00 грн., на підтвердження чого надано: детальний опис робіт на суму 8000,00 грн.: 3000,00 грн. - участь у засіданні, 3000,00 грн. - складання заперечень на скаргу, 2000,00 грн. ознайомлення із скаргою і додатками.

В описі робіт вказано, що правнича допомога надається в рамках договору про надання правничої допомоги віл 11.08.2022 року, який є у матеріалах справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 452 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом скарги, покладаються судом на заявника, якщо було постановлено рішення про відмову в задоволенні його скарги, або на орган державної виконавчої служби чи приватного виконавця, якщо було постановлено ухвалу про задоволення скарги заявника.

Частинами 1-3 ст. 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Частиною 4 ст. 137 ЦПК України передбачено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Оскільки у цій справі підтверджено, що у зв`язку із оскарженням боржником постанови про відкриття виконавчого провадження, що безпосередньо стосувалось законних прав стягувача на виконання рішення, стягував скористався своїм правом на правничу допомогу, а тому в силу ст. 452 ЦПК України, такі витрати маю бути компенсовані за рахунок заявника у зв`язку з відмовою у задоволенні скарги.

Визначаючись із обсягом заявлених витрат, суд вважає обґрунтованою суму 5000,00 грн., яка складається із: складання письмових заперечень і ознайомлення з матеріалами скарги. Водночас, суд відхиляє суму 3000,00 грн. за участь у засіданні, оскільки скарга розглянута судом у відсутність учасників справи.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 447-452 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

В задоволенні скарги - відмовити.

Стягути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_3 , витрати з надання правничої допомоги в розмірі 5000 грн. 00 коп.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 15 днів з дня її складення.

Суддя Є.В. Діденко