Справа № 355/1756/25
Провадження № 2-з/355/19/25
У Х В А Л А

про забезпечення позову

18 серпня 2025 року селище Баришівка

Баришівський районний суд Київської області у складі судді Цирулевської М. В., розглянувши заяву першого заступника керівника Броварської окружної прокуратури Київської області про забезпечення позову у цивільній справі за позовом Броварської окружної прокуратури Київської області в інтересах держави, в особі Баришівської селищної ради Броварського району Київської області, до ОСОБА_1 про витребування земельної ділянки,

ВСТАНОВИВ:

15 серпня 2025 року до Баришівського районного суду Київської області надійшла позовна заява за підписом першого заступника керівника Броварської окружної прокуратури Київської області Олексія Химинця (надалі також прокурор), поданої в інтересах держави, в особі Баришівської селищної ради Броварського району Київської області (надалі також позивач, Баришівська селищна рада), до ОСОБА_1 (надалі також відповідачка ОСОБА_1 ), про витребування земельної ділянки.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15 серпня 2025 року головуючою суддею у даній справі визначено суддю Баришівського районного суду Київської області Цирулевську М. В.

Одночасно з поданням позовної заяви 15 серпня 2025 року прокурор подав заяву про забезпечення позову.

Відповідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 15 серпня 2025 року головуючою суддею щодо розгляду означеної заяви про забезпечення позову є суддя Баришівського районного суду Київської області Цирулевська М. В.

Розглянувши подану заяву про забезпечення позову, дослідивши аргументи та обґрунтування прокурора щодо існування дійсного спору між сторонами, співмірності заявлених заходів забезпечення позову із предметом позову, наявності підстав, що можуть істотно ускладнити виконання рішення, дотримання балансу інтересів сторін, проаналізувавши пов`язаність заходів забезпечення позову з предметом поданого у даній справі позову, а також відповідність виду забезпечення позову позовним вимогам суд зазначає та виснує таке.

Заява про забезпечення позову мотивована та обґрунтована тим, що Броварською окружною прокуратурою вивчено стан додержання вимог земельного законодавства щодо володіння та використання земель сільськогосподарського призначення на території Баришівської селищної територіальної громади Броварського району Київської області.

Так, встановлено, що на підставі розпорядження Маньківської районної державної адміністрації Черкаської області № 9 від 19.01.2004 «Про передачу у власність земельних ділянок працівникам соціальної сфери за рахунок земель резервного фонду в адміністративних межах Іваньківської сільської ради» прийнято рішення про передання безоплатно у власність земельні ділянки працівникам соціальної сфери с. Іваньки, згідно списку, загальним розміром 176,84 га із земель резервного фонду державної власності в адміністративних межах Іваньківської сільської ради для ведення особистого селянського господарства, в тому числі відповідно до додатку, доданого до розпорядження, й ОСОБА_1 , земельна ділянка № НОМЕР_1 , площею 1,14 га (кадастровий номер :03:001:1129).

В подальшому, 16.02.2024 ОСОБА_1 отримала державний акт на право власності на земельну ділянку ЧП 106531 та 11.05.2017 зареєструвала право власності на вказану земельну ділянку (реєстраційний номер об`єктанерухомого майна 231).

Окрім того, розпорядженням Баришівської районної державної адміністрації Київської області від 22.10.2007 №775 «Про передачу земельних ділянок у власність для ведення особистих селянських господарств» прийнято рішення про передання земельних ділянок, розташованих на землях запасу Селищанської сільської ради, за межами населеного пункту, загальною площею 20,0 га, з них: землі сільськогосподарського призначення (пасовища) у власність громадян Українизгідно зі списком, що додається до розпорядження, в тому числі ОСОБА_1 передано земельну ділянку у власність № 6, площею 2,0 га (кадастровий номер :23:053:0006).

У подальшому ОСОБА_1 17.02.2021 зареєстровано право власності на вказану земельну ділянку (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 202).

За доводами прокурора, зазначене підтверджує, що ОСОБА_1 на час отримання спірної земельної ділянки з кадастровим номером :23:053:0006 (розпорядження Баришівської РДА від 22.10.2007) використала своє право на безоплатне отримання у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства в межах норм безоплатної передачі земельних ділянок для даного виду використання (розпорядження Маньківської РДА від19.01.2004), що є порушенням вимог ст. 116, 118, 121, 125 Земельного кодексу України.

Відповідно до обґрунтувань позову, земельна ділянка з кадастровим номером :23:053:0006 із цільовим призначенням для особистого селянського господарства незаконно вибула з комунальної власності, оскільки ОСОБА_1 набула право власності на землю без відповідної правової підстави.

Таким чином, ОСОБА_1 , набуваючи вдруге на безоплатній основі земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства з кадастровим номером :23:053:0006, діяла всупереч вимогамст. 116, 118, 121 Земельного кодексу України.

Враховуючи, що відповідачем у вказаній справі є фізична особа, яка набула право власності у незаконний спосіб, може проявити недобросовісну поведінку, направлену на істотне ускладнення чи унеможливлення виконання рішення суду, шляхом поділу, об`єднання земельних ділянок, внесення їх у заставу або відчуження, прокурором доводиться наявність достатньо обґрунтованих припущень, що невжиття заходів забезпечення позову може перешкодити ефективному захисту порушених інтересів держави та у разі задоволення позову реальному виконанню судового рішення.

Зважаючи на виниклий спір, обґрунтовуючи неправомірність дій відповідачки та наявність підстав для витребування спірної земельної ділянки, з огляду на існуючі ризики передачі спірної земельної ділянки в оренду особам, які займаються фермерським господарством, а також зважаючи, що реєстрація права власності на спірну земельну ділянку за відповідачкою надає можливість відчужити спірну земельну ділянку на користь інших фізичних чи юридичних осіб, в тому числі і під час розгляду даної судової справи, що ускладнить або унеможливить належне виконання судового рішення у разі задоволення позовних вимог, прокурор звернувся із заявою про забезпечення позову у даній справі, у якій просить накласти арешт на спірну земельну ділянку з кадастровим номером :23:053:0006, площею 2,0000 га із цільовим призначенням для особистого селянського господарства, яка розташована на території Селищанського старостинського округу Баришівської об`єднаної територіальної громади Броварського району Київської області.

Тобто, прокурор просить вжити такий захід забезпечення позову як накладення арешту на майно.

Відповідно до частин 1, 2 статті 149 Цивільного процесуального кодексу України (надалі також ЦПК України) суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

У статті 150 ЦПК України встановлені види забезпечення позову, зокрема, накладення арешту на майно.

Відповідно до частини третьої статті 150 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити, зокрема, предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову, захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності. У заяві можуть бути зазначені кілька заходів забезпечення позову, що мають бути вжиті судом, із обґрунтуванням доцільності вжиття кожного з цих заходів (пункти 3, 4 частини першої, частина п`ята статті 151 ЦПК України).

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій зі сторони відповідачів (у даній справі) з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі, задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постановах Великої Палати Верховного Суду від 24 квітня 2024 року у справі №754/5683/22 (провадження № 14-28цс23), від 15 вересня 2020 року у справі № 753/22860/17 (провадження № 14-88цс20), від 12 лютого 2020 року у справі №381/4019/18 (провадження №14-729цс19), містяться такі висновки щодо порушеного у даній справі питання про вжиття заходів забезпечення позову:

«Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, … майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Гарантії справедливого суду діють не тільки під час розгляду справи, але й під час виконання судового рішення.

Як характер спору (майновий або немайновий), так і те, чи підлягає судове рішення у конкретній справі примусовому виконанню, не мають вирішального значення при дослідженні судом питання про наявність підстав для вжиття заходів забезпечення позову. Ключовим є встановлення судом: 1) наявності спору між сторонами; 2) ризику незабезпечення ефективного захисту порушених прав позивача, який може проявлятися як через вплив на виконуваність рішення суду у конкретній справі, так і шляхом перешкоджання поновленню порушених чи оспорюваних прав позивача, за захистом яких він звернувся до суду; 3) співмірності обраного позивачем виду забезпечення позову з пред`явленими позовними вимогами та 4) дійсної мети звернення особи до суду з заявою про забезпечення позову».

Матеріали даної справи свідчать, що між сторонами дійсно виник спір щодо правомірності набуття відповідачкою права власності на спірну земельну ділянку з кадастровим номером :23:053:0006, площею 2,0000 га, із цільовим призначенням для особистого селянського господарства, яка розташована на території Селищанського старостинського округу Баришівської об`єднаної територіальної громади Броварського району Київської області.

Доказами, доданими до позовної заяви, підтверджується державна реєстрація права власності відповідачки на означену земельну ділянку, отриману безоплатно, а також набуття у її власність безоплатно, ще раніше, іншої земельної ділянки площею 1,14 га (кадастровий номер :03:001:1129) такого ж цільового призначення.

Відтак, суд доходить висновку про існування спору між позивачем та відповідакою з приводу спірної земельної ділянки.

В аспекті питання незабезпечення ефективного захисту порушених прав позивача, якщо не буде вжито заходів забезпечення позову, суд вважає обґрунтованими ризики передання відповідачкою спірної земельної ділянки в оренду іншим особам, а також можливість відчужити спірну земельну ділянку на користь інших фізичних чи юридичних осіб, в тому числі і під час розгляду цієї справи.

Таким чином, суд доходить висновку про обґрунтованість заяви про забезпечення позову в частині існування реальних ризиків утруднення та/або неефективного виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, а також реального існування потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення без вжиття заходів забезпечення позову.

Досліджуючи питання дотримання принципу балансу інтересів сторін, суд зазначає таке.

Очевидно, що вжиття заходу забезпечення позову, про який просить прокурор, призведе до втручання держави у право ОСОБА_1 на мирне володіння її майном. Однак таке втручання є не тільки виправданим, але й необхідним, оскільки воно спрямовано не тільки на забезпечення цивільного судочинства, а також на запобігання виникнення нових спорів з іншими особами, які можуть придбати спірну земельну ділянку. Вказані цілі становлять суспільний інтерес, який превалює над майновими інтересами відповідачки.

Крім того, накладення арешту на земельну ділянку полягає у позбавленні відповідачки можливості лише відчужувати вказаний об`єкт нерухомого майна, а не володіти або користуватись ним. Ці обставини свідчать про те, що застосування обтяження до земельної ділянки не призведе до жодних негативних наслідків для відповідачки. Вжиття цього процесуального заходу забезпечить право позивача на справедливий суд, гарантоване п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, та не порушить гарантії відповідачки, передбачені п. 1 ст. 1 Першого протоколу до цієї Конвенції.

Відтак, суд не вбачає підстав для висновку про порушення балансу інтересів учасників справи.

Досліджуючи питання співмірності заявленого до вжиття заходу забезпечення позову та предмету позову, суд зазначає, що прокурор звернувся до суду із позовними вимогами про витребування спірної земельної ділянки із незаконного володіння відповідачки. Заявлений прокурорам вид заходу забезпечення позову стосується накладення арешту на майно, а саме - спірну земельну ділянку, що відповідає принципу співмірності.

Відтак, з огляду на все вищевикладене, суд виснує, що заявлений позивачем вид заходу забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно, а саме на земельну ділянку з кадастровим номером :23:053:0006, площею 2,0000 га, із цільовим призначенням для особистого селянського господарства, яка розташована на території Селищанського старостинського округу Баришівської об`єднаної територіальної громади Броварського району Київської області, передбачений нормами чинного законодавства, є доцільним, має тимчасовий характер та діє до виконання рішення суду, а відтак не порушує, з огляду на існування спору щодо правомірності набуття відповідачкою права власності на спірне нерухоме майно, балансу прав та законних інтересів як позивача так і відповідачки.

При цьому, суд, не вдаючись у дослідження доказів, які мають значення для вирішення спору по суті, виходить з того, що прокурором подана заява про застосування конкретного виду забезпечення позову, який у цілому відповідає заявленим позовним вимогам. Суд встановив наявність дійсного спору між учасниками цієї справи. Необхідність вжиття означеного виду забезпечення позову є обґрунтованою, оскільки вбачаються достатні підстави вважати, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим у подальшому виконання рішення суду, що порушує законні права позивача, а відтак заява прокурора про забезпечення позову підлягає задоволенню.

На виконання та з огляду на приписи ч. 8 ст. 153, ч. 6 ст. 154 ЦПК України суд зауважує, що станом на час розгляду судом цієї заяви про забезпечення позову, у нього відсутні підстави вважати, що існують обставини, за наявності яких законодавець встановив обов`язок суду щодо застосування зустрічного забезпечення, а застосування заявленого виду забезпечення позову таким, що спричинить відповідачці збитки.

На підставі викладеного, керуючись ст. 149, 150, 153, 260, 261 Цивільного процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Заяву першого заступника керівника Броварської окружної прокуратури Київської області про забезпечення позову у цивільній справі за позовом Броварської окружної прокуратури Київської області в інтересах держави, в особі Баришівської селищної ради Броварського району Київської області, до ОСОБА_1 про витребування земельної ділянки, - задовольнити.

Накласти арешт на земельну ділянку з кадастровим номером :23:053:0006, площею 2,0000 га, яка розташована на території Селищанського старостинського округу Баришівської об`єднаної територіальної громади Броварського району Київської області, із цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, право власності на яку зареєстровано за ОСОБА_1 .

Ухвала про забезпечення позову підлягає негайному виконанню у порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею і може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали складено 18.08.2025.

Дані стягувача (позивача):

Баришівська селищна рада Броварського району Київської області

Код

вул. Центральна, 27, селище Баришівка, Броварський район, Київська область, 07501.

Дані боржника (відповідачки):

ОСОБА_1

РНОКПП НОМЕР_2

с. Іваньки, Маньківський район, Черкаська область, 20132.

Суддя

Баришівського районного суду

Київської області Марина ЦИРУЛЕВСЬКА