П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 серпня 2025 року місто Київ

справа № 753/10982/24

провадження № 22-ц/824/2044/2025

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача - Шкоріної О.І., суддів - Поливач Л.Д., Стрижеуса А.М.,

сторони:

позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів»

відповідач - ОСОБА_1

розглянув в порядку письмового провадження в місті Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану адвокатом Войтович Людмилою Василівною

на рішення Дарницького районного суду м.Києва від 2 липня 2024 року, ухвалене у складі судді Комаревцевої Л.В.,

у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И В:

У червні 2024 року позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , у якому просив стягнути з відповідачки заборгованість за невиконання кредитних зобов`язань у розмірі 29487,19 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 24 вересня 2021 року між ТОВ " ФК "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" та ОСОБА_1 укладено договір позики № 77792163, згідно з умовами якого позикодавець зобов`язується передати позичальнику у власність грошові кошти, на погоджений умовами договору строк, шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок позичальника, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики, або достроково, та сплатити позикодавцю плату (проценти) від суми позики. Договір укладений у вигляді електронного документу шляхом обміну електронними повідомленнями, з використанням інформаційно - телекомунікаційної системи, із застосуванням електронного підпису одноразовим ідентифікатором згідно Закону України " Про електронну комерцію ".

14 червня 2021 року між ТОВ "ФК "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" та ТОВ "ФК "Європейська агенція з повернення боргів" було укладено Договір факторингу № 14-06/2021, відповідно до умов якого до позивача перейшло право грошової вимоги до відповідача за договором позики № 77792163 від 24 вересня 2021 року на суму 21096,99 грн.: з яких 9550 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 11 546,99 грн. - сума заборгованості за відсотками.

Всупереч умовам договору позики, незважаючи на повідомлення, відповідач не виконала свого зобов`язання, кредитні кошти не повернула. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, остання не здійснила жодного платежу для погашення існуючої заборгованості ні на рахунки ТОВ " ФК «Європейська агенція з повернення боргів», ні на рахунки попереднього кредитора.

Крім того, 20 грудня 2021 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 2713596. Договір укладений у вигляді електронного документу шляхом обміну електронними повідомленнями, з використанням інформаційно - телекомунікаційної системи, із застосуванням електронного підпису одноразовим ідентифікатором згідно Закону України " Про електронну комерцію ". Відповідно до п.2.1 кредитного договору кредит надається товариством у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту на платіжну картку клієнта, зазначену клієнтом в особистому кабінеті, і яка зазначена в даному підпункті кредитного договору.

Кредит вважається наданим в день перерахування ТОВ «Лінеура Україна» суми кредиту.

Згідно з умовами кредитного договору позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші зобов`язання в повному обсязі у строки і на умовах, передбачених договором.

19 липня 2023 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ "ФК "Європейська агенція з повернення боргів" укладено Договір факторингу № 19072023, відповідно до умов якого до позивача перейшло право грошової вимоги до відповідача за договором позики № 2713596 від 20 грудня 2021 року.

Відповідно до реєстру боржників від 19.07.2023 до договору факторингу № 19072023 від 19.07.2023 ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право грошової вимоги до відповідача в сумі 8390,20 грн., з яких: 2497,74 грн. - заборгованість за основною сумою боргу; 5892,46 грн. - сума заборгованості за процентами.

Всупереч умовам договору позики, незважаючи на повідомлення, відповідач не виконав свого зобов`язання. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, останній не здійснив жодного платежу для погашення існуючої заборгованості ні на рахунки ТОВ «ФК «ЄАПБ», ні на рахунки попереднього кредитора.

Посилаючись на зазначені обставини, позивач просив стягнути з відповідача заборгованість за договором позики №2713596 від 20 грудня 2021 року в розмірі 8390,20 грн., з яких 2497,74 грн. - сума заборгованості за тілом кредиту та 5892,46 грн. - сума заборгованості за процентами; за договором позикик № 77792163 в розмірі 21096,99 грн., з яких: 9550 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 11546,99 грн. - сума заборгованості за відсотками.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 2 липня 2024 року задоволені позовні вимоги ТОВ "ФК "Європейська агенція з повернення боргів" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ " ФК " Європейська агенція з повернення боргів" суму заборгованості за договорами позики в загальному розмірі 29 487,19 грн. та судові витрати в сумі 3028 грн.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, представник відповідача ОСОБА_1 - адвокат Войтович Л.В. 1 серпня 2024 року через підсистему «Електронний суд» подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та відмовити у задоволенні позову. Вирішити питання розподілу судових витрат. Апелянт вважає рішення суду першої інстанції незаконним та необґрунтованим, прийнятим з порушенням норм матеріального та процесуального права, без повного з`ясування обставин, що мають значення для всебічного та об`єктивного вирішення справи.

Зокрема зазначає, що позивачем не надано доказів того, що наявні в матеріалах справи копії договорів створювалися у порядку, визначеному Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг» та що вони підписувалася електронним цифровим підписом уповноваженою на те особою (з можливістю ідентифікувати підписантів договору), який є обов`язковим реквізитом електронного документа. Наявні у матеріалах справи копії договорів не можуть вважатись електронним документом (копією електронного документу), оскільки не відповідають вимогам статей 5, 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», та не є належним доказом укладення кредитних договорів.

Щодо кредитного договору № 77792163 від 24 вересня 2021 року, звертає увагу, що строк кредитування за даним договором становить 30 днів, договором передбачено базову процентну ставку в розмірі 1,99 % в день, тіло кредиту за даним договором складає 9 550 грн. Як убачається із позовної заяви, заборгованість за відсотками нарахована як протягом строку дії кредитного договору, тобто до 24 жовтня2021 року, так і після закінчення строку дії кредитного договору. Отже, розмір відсотків за користування кредитом мав би становити 5 701, 35 грн. (9 550 грн. тіло кредиту х 1, 99 % в день за користування кредитом х 30 днів строк дії кредитного договору). Разом з тим, позивач просив суд стягнути з відповідачки відсотки за користування кредитом у розмірі 11 546, 99 грн.

Після спливу визначеного кредитним договором строку кредитування право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Поряд з цим, несплата та/або несвоєчасна сплата позичальником кредитних платежів не може слугувати належною підставою для автоматичного продовження строку користування кредитом без волевиявлення сторін (у тому числі вчинення відповідних дій).

Отже, суд, ухвалюючи оскаржуване рішення, не врахував того, що відсотки за користування кредитними коштами по договору №77792163 від 24 вересня 2021 року нараховані за межами строку даного договору, що є незаконним.

Пункти кредитних договорів щодо встановлення у договорі процентної ставки у розмірі 1, 99 % в день є несправедливим у розумінні ст. 18 ЗУ «Про захист прав споживачів», суперечить принципам розумності та добросовісності, є наслідком дисбалансу договірних прав та обов`язків на шкоду позичальника, як споживача послуг банку, оскільки встановлює вимогу щодо сплати непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за кредитним договором.

Вимога про нарахування та сплату процентів за договором споживчого кредиту, які у сукупності є завищеними, не відповідає передбаченим у пункті шість статті 3, частині третій статті 509, частинах першій, другій статті 627 ЦК України засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права.

Згідно з ч. 2, 6 ст. 12 Закону України «Про захист прав споживачів» у разі реалізації продукції поза торговельними або офісними приміщеннями продавець (виконавець) зобов`язаний надати споживачеві документ, який засвідчує факт укладення договору і є підставою для виникнення взаємних прав та обов`язків. Якщо споживачеві не було надано документ (електронний документ). який засвідчує факт здійснення правочину поза торговельними або офісними приміщеннями. такий правочин не є підставою для виникнення обов`язків для споживача.

Відповідачем ОСОБА_1 ніяких документів при укладенні кредитних договорів отримано не було, а тому відсутні підстави для виникнення у відповідача обов`язків споживача.

Зауважила, що ознайомлення з паспортом споживчого кредиту, його підписання споживачем не означає укладення договору про споживчий кредит та дотримання його форми, оскільки в паспорті кредиту не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту.

Послалась на правові позиції висловлені у постановах Верховного Суду щодо Умов та правил надання кредиту, у справах за позовами АТ «ПриватБанк», та зазначила, що враховуючи судову практику, саме банк має довести з якою саме редакцією Умов та Правил надання банківських послуг ознайомився відповідач, підписуючи заяву-анкету.

Апелянт зазначає, що належними доказами, що підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Наданий до позовної заяви розрахунок заборгованості за спірними кредитними договорами не містить даних про суми коштів, що сплачені відповідачем в рахунок погашення заборгованості, а також процентну ставку обрахунку заборгованості.

Позивачем не підтверджено факту перерахування кредитних коштів з метою доведення виконання умов кредитного договору, а також фактичного користування відповідачем кредитними коштами, підстави для стягнення на користь позивача заборгованості за тілом кредиту, відсотками відсутні.

Крім того звернула увагу на те, що належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються, за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором.

Разом з тим, до позову додано додаткову угоду від 27 жовтня 2023 року № 12 до договору факторингу № 14/06/2021 від 14 червня 2021 року та акт прийому-передачі реєстру боржників № 11 від 27 жовтня 2023 року за договором факторингу № 14/06/2021 від 14 червня 2021 року, в яких не зазначено загальну суму прав вимоги, які відступаються кредитором ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» на користь позивача.

Витяг з Реєстру боржників від 27 жовтня 2023 року № 11 до Договору факторингу, який додано до позову, не містить підписів сторін. Позивачем не надано доказів на підтвердження оплати за договором факторингу, укладеного між кредитором ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та позивачем ТОВ "ФК "Європейська агенція з повернення боргів".

В акті прийому-передачі реєстру боржників за договором факторингу № 19072023 від 19 липня 2023 року, який додано до позову, не зазначено загальну суму прав вимоги, які відступаються кредитором ТОВ «Лінеура Україна» на користь позивача ТОВ "ФК "Європейська агенція з повернення боргів".

Витяг з Реєстру боржників до Договору факторингу № 19072023 від 19 липня 2023 року, який додано до позову, не містить підписів сторін.

Окрім того, не надано доказів на підтвердження оплати за Договором факторингу, укладеного між ТОВ « Лінеура Україна» та позивачем ТОВ "ФК "Європейська агенція з повернення боргів".

Суд при ухваленні оскаржуваного рішення, не врахував те, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами факт відступлення прав вимоги за кредитними договорами ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Лінеура Україна» до ОСОБА_1 до позивача ТОВ "ФК "Європейська агенція з повернення боргів".

Крім того, вважає, що вимоги про стягнення заборгованості за кредитними договорами у конкретно визначеному позивачем ТОВ "ФК "Європейська агенція з повернення боргів" за кожним окремим кредитним договором розмірі є самостійними вимогами, які не пов`язані ні підставами виникнення, ні поданими доказам та не є основними і похідними одна від одної, оскільки від задоволення одних не залежить задоволення інших.

Таким чином, розгляд усіх заявлених вимог в одному провадженні суперечить вимогам цивільно-процесуального закону, оскільки підстави для застосування положень ст. 188 ЦПК України не встановлено, а об`єднання таких вимог не тільки суперечить вимогам наведених норм ЦПК, а і є процесуально недоцільним, тому така позовна заява підлягала поверненню ТОВ "ФК "Європейська агенція з повернення боргів".

У відзиві на апеляційну скаргу представник позивача ТОВ ФК «Європейська агенція з повернення боргів» заперечував проти доводів апеляційної скарги, просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 17 вересня 2024 року відкрито апеляційне провадження у справі.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 20 серпня 2025 року в складі колегії суддів справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Справу розглянуто в порядку ст. 369 ЦПК України без повідомлення учасників справи.

Згідно ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого у справі судового рішення, суд апеляційної інстанції дійшов до наступного.

Установлено, що 24 вересня 2021 року між ТОВ «ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 укладено договір позики № 77792163, у формі електронного документу з використанням електронного підпису.

Кредитний договір був підписаний відповідачем ОСОБА_1 за допомогою одноразового персонального ідентифікатора is3WFABFWH.

В укладеному між сторонами кредитному договорі погоджено всі істотні умови щодо суми і строку кредиту, сплати відсотків за користування кредитними коштами, розміру і типу процентної ставки.

За умовами укладеного договору позики № 77792163 від 24 вересня 2021 року, відповідач ОСОБА_1 отримала у борг грошові кошти в розмірі 9550 грн., зі строком кредитування на 30 днів, зі встановленою базовою відсотковою ставкою в розмірі 1,99 % в день (а.с. 6).

Відповідно до Додатку №1 до вказаного договору «Таблиця обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит», загальна сума кредиту становить 11260,41 грн., з яких: 9550 грн. - сума кредиту; 1710,41 грн. - розмір процентів (а.с.6 зворот).

14 червня 2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 14/06/21, у відповідності до якого ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» за плату, а ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» відступити ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав до третіх - боржників, включаючи суму основного зобов`язання (позики), плату за позикою (плату за процентною ставкою), процент за порушення грошових зобов`язань, право на одержання яких належить ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів».

Згідно з п.1.1. Договору факторингу, фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав до третіх осіб боржників, включаючи суму основного зобов`язання (позики), плату за позикою ( процентною ставкою), процент за порушення грошових зобов`язань, право на одержання які належить Клієнту.

Перелік боржників, підстави виникнення права грошової вимоги до боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені у відповідних реєстрах боржників, які формуються згідно Додатку №1, і є невід`ємною частиною договору.

Згідно із п.1.2 Договору факторингу, перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржника відбувається в момент підписання сторонами акту прийому-передачі відповідного реєстру боржників згідно додатку №2, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Підписаний сторонами та скріплений печатками акт прийому-передачі реєстру боржників - підтверджує факт переходу від клієнта фактора прав вимоги заборгованості та є невід`ємною частиною цього договору.

Відповідно до п. 1.3. Договору факторингу з відповідними змінами внесеними Додатковою угодою №2 від 28.07.2021 TOB «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» зобов`язується протягом 10 (десяти) робочих днів з дати відступлення права вимоги за кредитним договором ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів», повідомити боржників про відступлення права вимоги та про передачу їх персональних даних ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів», надати інформацію передбачену чинним законодавством про ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів», у спосіб, передбачений договором про споживчий кредит та вимогами чинного законодавства.

Таким чином, 14 червня 2021 року між ТОВ «ФК «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено Договір факторингу № 14-06/2021, відповідно до умов якого до позивача перейшло право грошової вимоги до відповідача за договором позики № 77792163 від 24 вересня 2021 року.

Відповідно до Реєстру боржників №11 від 27 жовтня 2023 року до Договору факторингу № 14-06/2021, ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів»набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 21096,99 грн., з яких: 9550 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 11546,99 грн. - сума заборгованості за процентами за користування позикою; 0.00 грн. - сума заборгованості за пенею.

Незважаючи на договірні умови, відповідач ОСОБА_1 не виконала свого обов`язку наданий їй кредит у строки, передбачені кредитним договором не повернула.

20 грудня 2021 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 укладено договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 2713596 у формі електронного документу з використанням електронного підпису. Кредитний договір був підписаний відповідачем ОСОБА_1 електронним підписом Н925.

В укладеному між сторонами кредитному договорі погоджено всі істотні умови щодо суми і строку кредиту, сплати відсотків за користування кредитними коштами, розміру і типу процентної ставки.

За умовами договору про надання коштів на умовах споживчого кредиту №2713596 від 20 грудня 2021 року, відповідач ОСОБА_1 отримала у борг грошові кошти в розмірі 2500 грн., зі строком кредитування на 360 днів, зі встановленою стандартною процентною ставкою в розмірі 1,99 % в день.

Відповідно до п.1.1 договору укладення такого здійснюється сторонами за допомогою ІТС Товариства, доступ до якої забезпечується клієнту через веб-сайт або мобільний додаток. Електронна ідентифікація клієнта здійснюється при вході клієнта в особистий кабінет, шляхом перевірки товариством правильності введення коду, направленого товариством на номер мобільного телефону клієнта, вказаний при вході, та/або шляхом перевірки правильності введення пароля входу до особистого кабінету.

Відповідно до п.п.9.7. кредитного договору, цей договір укладається шляхом направлення його тексту підписаного з боку товариства аналогом власноручного підпису уповноваженої особи товариства та відтиску печатки товариства, що відтворені засобами копіювання, в особистий кабінет клієнта для ознайомлення та підписання. Договір вважається укладеним з моменту його підписання електронним підписом клієнта, що відтворений шляхом використання клієнтом електронного підпису одноразовим ідентифікатором, який формується для кожного разу використання та направляється Клієнту на номер мобільного телефону, повідомлений останнім товариству в ITC товариства. Введення клієнтом коду одноразового ідентифікатора з метою підписання електронним підписом одноразовим ідентифікатором цього договору вважається направленням товариству повідомлення про прийняття в повному обсязі умов цього договору.

Відповідно до п.п. 2.1. кредитного договору, кредит надається товариством у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту на платіжну картку Клієнта, зазначену клієнтом в особистому кабінеті, і яка зазначена в даному п.п. кредитного договору.

Згідно п.п.2.4. Кредитного договору, кредит вважається наданим в день перерахування ТОВ «Лінеура Україна» суми кредиту (загального розміру) на користь клієнта.

Порядок обчислення (нарахування) процентів, пролангація, порядок повернення кредиту та сплата процентів, права та обов`язки сторін обумовлені в підписаному сторонами Кредитному договорі.

Підписанням Кредитного договору ОСОБА_1 підтвердила, що вона ознайомлена з усіма умовами Правил надання коштів у позику в тому числі й на умовах фінансового кредиту ТОВ «Лінеура Україна» (п.п. 9.9. Кредитного договору), які розміщені на веб-сайті, повністю приймаючи умови кредитного договору, ОСОБА_1 підтверджує, що вона повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватися цих Правил.

Ці правила є публічною пропозицією (офертою) у розумінні ст. ст. 641, 644 ЦК України на укладення договору кредиту та визначають порядок і умови кредитування, права і обов`язки сторін, іншу Інформацію, необхідну для укладення договору.

Відповідно до Додатку №1 до вказаного договору «Таблиця обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит», загальна сума кредиту становить 18925 грн., з яких: 2500 грн. - сума тіла кредиту; 16 425грн. - розмір процентів за користування кредитом (а.с.26).

19 липня 2023 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №19072023, у відповідності до умов якого ТОВ «Лінеура Україна» передає (відступає) ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів»за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні ТОВ «Лінеура Україна» права вимоги до боржників, вказаними у Реєстрі боржників.

Відповідно до витягу з Реєстру боржників від 19 липня 2023 року до договору факторингу №19072023 від 19 липня 2023 року, ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 в сумі 8390,20 грн., з яких: 2497,74 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 5892,46 грн. - сума заборгованості за відсотками (а.с. 33).

Незважаючи на договірні зобов`язання, відповідач ОСОБА_1 не виконала свого обов`язку, отримані в кредит кошти та відсотки за користування кредитними коштами, у строк передбачений кредитним договором не повернула.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із їх доведеності. Вважав надані позивачем докази належними і допустимими, відповідачем не надано суду доказів на спростування позовних вимог та підтвердження належного виконання ним зобов`язань за кредитними договорами.

З такими висновками суду першої інстанції колегія суддів в повній мірі погодитися не може з огляду на наступне.

Статтею 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право у порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у пункті третьому частини першої статті 3 ЦК України.

Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у п.6 ч.1 ст. 3 ЦК України. Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки, характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору.

У частинах першій, третій статті 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона ( боржник ) зобов`язана вчинити на користь другої сторони ( кредитора ) певну дію ( у тому числі сплатити гроші ), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Статтею 6 ЦК України визначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України ).

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Статтею 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір ). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ст. 1054-1055 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі.

Згідно із ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною ( сторонами ).

Загальні правила щодо форми договору визначено у ст. 639 ЦК України, згідно із якою договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Тобто будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді ( статті 205, 207 Кодексу ).

Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року у справі № 127/33824/19, від 08 серпня 2022 року у справі № 234/7298/20.

Закон України «Про електронну комерцію» визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції.

Статтею 3 цього Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

У ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено порядок укладення електронного договору. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.

Згідно з п. 2 ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом, зокрема, заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону.

Відповідно до ч. 7, 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Статтею 12 зазначеного Закону встановлено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання, зокрема, електронного підпису визначеним цим Законом одноразовим ідентифікатором.

Відповідно до п. 6 ч.1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа.

Метою підписання договору є необхідність ідентифікації підписанта, підтвердження згоди підписанта з умовами договору, а також підтвердження цілісності даних в електронній формі. Якщо є електронна форма договору, то і підписувати його потрібно електронним підписом, оскільки ст. 12 зазначеного Закону встановлено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису визначеним цим Законом одноразовим ідентифікатором; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Такого висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 02 листопада 2021 року у справі № 243/6552/20, який є обов`язковим для врахування судом відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України

Згідно зі ст. ст. 526, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Відповідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно із ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Положеннями ст. 1077, 1078 ЦК України установлено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти у розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі №2-1383/2010 (провадження №14-308цс18) зазначено, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто, таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли унаслідок укладення договору, підлягають виконанню.

Установлено, що договір позики № 77792163 від 24 вересня 2021 року та договір №2713596 від 20 грудня 2021 року підписані ОСОБА_2 за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора, тобто належними та допустимими доказами підтверджено укладання між первісними кредиторами ТОВ «ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Лінеура Україна» правочинів.

Без отримання листів на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитні договори не були б укладеними.

Доказів протилежного матеріали справи не містять, відповідач таких не надала, що в силу положень статей 12, 81 ЦПК України є його процесуальним обов`язком.

ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» у встановленому законом порядку набуло право грошової вимоги за кредитними договорами, враховуючи наступне.

Так, умовами договорів факторингу № 14/06/21 від 14 червня 2021 року та №19072023 від 19 липня 2023 року передбачено, що за цими договорами фактор ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнти ТОВ «ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Лінеура Україна» відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за управління кредитом, плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту.

Перелік боржників, підстави виникнення права грошової вимоги до боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені в реєстрі боржників, який формується згідно Додатку №1 та є невід`ємною частиною Договору (п.п 1.1 договору).

Перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами акту прийому-передачі реєстру боржників згідно Додатку №2, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками акт прийому - передачі реєстру боржників - підтверджує факт переходу від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості та є невід`ємною частиною цього договору (п.п.1.2 договору).

Загальна сума прав вимоги, що відступаються за цим договором, ціна продажу та одинична ціна визначаються в день передачі по акту прийому-передачі реєстру боржників, який складається та підписується в день укладення даного договору (п.3.1 договору).

Згідно акту прийому - передачі реєстру боржників №11 від 27 жовтня 2023 року за договором факторингу №14/06/21 від 14 червня 2021 року фактор ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» та клієнт ТОВ «ФК «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» склали цей акт про те, що на виконання п.1.2 договору факторингу №14/06/21 від 14 червня 2021 року клієнт передав, а фактор прийняв реєстр боржників кількістю 24674, після чого, з урахуванням п.1.2 договору факторингу, від клієнта до фактора переходять права вимоги заборгованості від боржників і фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей.

Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору факторингу №14/06/21 від 14 червня 2021 року, ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло право грошової вимоги до відповідача ОСОБА_1 у сумі 21 096,99 грн., у тому числі: заборгованість за основною сумою боргу - 9550 грн., заборгованість за відсотками - 11546,99 грн.

Згідно акту прийому - передачі реєстру боржників від 19 липня 2023 року за договором факторингу №19072023 від 19 липня 2023 року фактор ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» та клієнт ТОВ «Лінеура Україна» склали цей акт про те, що на виконання п.1.2 договору факторингу №19072023 від 19 липня 2023 року клієнт передав, а фактор прийняв реєстр боржників кількістю 12212, після чого, з урахуванням п.1.2 договору факторингу, від клієнта до фактора переходять права вимоги заборгованості від боржників і фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей.

Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору факторингу №19072023 від 19 липня 2023 року, ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло право грошової вимоги до відповідача ОСОБА_1 у сумі 8390,20 грн., у тому числі: заборгованість за основною сумою боргу - 2497,74 грн., заборгованість за відсотками - 5892,46 грн.

Таким чином, колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги щодо ненадання позивачем належних доказів того, що до ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» перейшло право вимоги до ОСОБА_1 за договором позики № 77792163 від 24 вересня 2021 року та за кредитним договором № 2713596 від 20 грудня 2021 року.

При цьому суд враховує те, що реєстр боржників мітить інформацію щодо великої кількості боржників, що є банківською таємницею, розкриття якої має здійснюватися у визначеному законом порядку, а тому позивачем ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» наданий витяг з реєстру боржників, що містить лише дані відповідача, задля захисту від неправомірного розповсюдження персональних даних інших осіб.

Договір факторингу у відповідності до вимог чинного законодавства недійсним не визнаний, в силу ст. 204 ЦК України діє презумпція правомірності правочину.

Щодо доводів апеляційної скарги про відсутність доказів перерахування коштів позичальнику, то слід зазначити, що у відповідності до умов договору про надання фінансового кредиту, кредит надається клієнту в безготівковій формі у національній валюті на реквізити платіжної банківської картки, вказаної клієнтом.

Позивач ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів», як і первісний кредитор, з урахуванням перерахування усіх коштів на банківську карту позичальника, не володіють та не можуть володіти первинними бухгалтерськими документами, оскільки вони не є банками, а перерахування коштів здійснювалось з використанням оператора послуг платіжної інфраструктури, який і займався перерахуванням коштів.

Разом з тим, заперечуючи факт отримання грошових коштів за вказаними договорами відповідачем ОСОБА_1 не надано виписок по її особовому рахунку, доступ до якої вона має як клієнт, чи довідки про відсутність у неї банківської карти.

При цьому суд враховує, що на позивача покладено обов`язок довести належними та допустимими доказами наявність та розмір заборгованості, який підлягає стягненню з позичальника (іпотекодавця) на користь банку, а відповідач має довести, що у нього немає такого обов`язку щодо заборгованості, яка підлягає стягненню (Постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 22.04.2024 у справі №559/1622/19).

Позивач надав суду всі наявні в нього докази, які підтверджують наявність кредитних правовідносин між сторонами та їх розмір, а також їх правомірність та відповідно й отримання коштів відповідачем, однак останній не довів суду, що у нього немає обов`язку щодо сплати заборгованості, яка підлягає стягненню.

Відтак доводи апеляційної скарги в цій частині не можуть бути взяті до уваги.

Зважаючи на те, що у порушення умов договорів позики № 77792163 від 24 вересня 2021 року та кредитного договору № 2713596 від 20 грудня 2021 року відповідачка ОСОБА_1 не виконала своїх зобов`язань щодо повернення грошових коштів у розмірах та на умовах, визначених укладеними правочинами, презумпція правомірності яких не спростовані, - суд першої інстанції дійшов правильного та обґрунтованого висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача заборгованості за основною суму боргу та відсотках за договором № 2713596 від 20 грудня 2021 року в розмірі 8390,20 грн.., а також заборгованості за основною суму боргу за договором №77792163 від 24 вересня 2021 року.

Разом з тим, колегія суддів не може погодитись з висновками суду першої інстанції в частині нарахованих та стягнутих процентів за користування кредитом за договором позики №77792163 від 24 вересня 2021 року, з огляду на наступне.

Відповідно до правової позиції, викладеної у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року (справа № 444/9519/12, провадження № 14-10цс18), від 4 липня 2018 року (провадження №14-154цс18) та від 31 жовтня 2018 року (провадження №14-318цс18), право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 5 квітня 2023 року (справа №910/4518/16) не знайшла підстав для відступу від цього правового висновку. Одночасно, Велика Палата Верховного Суду зазначила, що припис абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України.

Установлено, що відповідно до умов договору позики № 77792163 від 24 вересня 2021 року ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» надало клієнту ОСОБА_1 кредит в розмірі 9550 грн., зі строком кредитування на 30 днів, зі встановленою базовою відсотковою ставкою в розмірі 1,99 % в день.

Отже розраховуючи відсотки, суд виходить з того, що відсотки нараховуються у розмірі 1,99% від суми кредиту у розмірі 9550 грн., 1,99% від суми кредиту становить 190,04 грн. в день, а за 30 днів кредитування загальний розмір відсотків складає 5701,20 грн.

За умовами договору сторони встановили строк кредитування до 24 жовтня 2021 року, однак ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» просить стягнути з відповідача проценти за користування кредитними коштами як за період строку кредитування, так і після закінчення цього строку.

Оскільки договором позики № 77792163 від 24 вересня 2021 року визначений строк кредитування, який становить 30 днів, саме протягом цього строку позивач ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» мав право нараховувати відповідачу ОСОБА_1 передбачені цим договором проценти протягом 30 днів, тому заборгованість, яку слід стягнути з відповідача за відсотками, становить 5701,20 грн. (за період з 24.09.2021 по 24.10.2021).

Як убачається з матеріалів справи, додаткових договорів щодо продовження строку дії договору № 77792163 від 24 вересня 2021 року між сторонами не укладалось.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції у повній мірі зазначене не врахував, та як наслідок, прийшов до помилкового висновку про задоволення позовних вимог в частині стягнення заборгованості за відсотками за договором позики № 77792163 від 24 вересня 2021 року у повному обсязі.

За таких обставин, колегія суддів вважає за необхідне задовольнити апеляційну скаргу частково, рішення суду першої інстанції в частині визначення розміру заборгованості за договором позики № 77792163 від 24 вересня 2021 року, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, необхідно змінити, зменшивши розмір заборгованості, яка підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» з 21096,99 грн. до 15 251,20 грн., з яких: 9550 грн. сума позики, а 5701,20 грн.. заборгованість за відсотками.

Крім цього підлягає зменшенню сума судового збору сплачена позивачем за подання позову до суду.

За приписами ч.1. ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивачем до суду першої інстанції сплачено судовий збір у розмірі 3028 грн., проте враховуючи часткове задоволення позовних вимог на 80,17 %, судовий збір, який підлягає стягненню з відповідача становить 2427,55 грн. ((3028 грн. х 80,17%)/100).

Оскільки апеляційна скарга задоволена частково (на 19,83%), то з позивача ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 720,54 грн. ((3633,60 грн. х 19,83%)/100).

Щодо стягнення витрат на правничу допомогу в суді апеляційної інстанції.

Право на професійну правничу допомогу гарантовано статтею 59 Конституції України, Вирішуючи питання щодо відшкодування витрат на правничу допомогу, заявлені разом із позовом, колегія суддів зауважує наступне.

Частина 1 ст. 133 ЦПК України передбачає, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних із розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу (п.1 ч.3 вказаної статті Кодексу).

Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини.

Разом із тим, чинним цивільно-процесуальним законодавством визначено критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.

У відповідності до ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпечення доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Згідно зі ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:

1) у разі задоволення позову - на відповідача;

2) у разі відмови в позові - на позивача;

3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Велика Палата Верховного Суду, приймаючи додаткову постанову від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19), виснувала, що вимога ч.8 ст. 141 ЦПК України щодо строку та порядку подання доказів про розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, має застосовуватися і до справ, що розглядаються в спрощеному провадженні, де судові дебати відсутні.

Згідно з положенням ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Як убачається з матеріалів справи, 31 липня 2024 між адвокатом Войтович Л.В. та ОСОБА_1 укладено договір про надання правової допомоги № 24/293Ф.

Згідно з п. 1.1. Договору, за даною угодою Адвокат приймає доручення Клієнта щодо надання правової допомоги з питань захисту прав і представництва інтересів Клієнта у цивільній справі № 753/10982/24 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Як вбачається з умов Договору загальна вартість послуг адвоката складає 10 000 грн., яка складається із: консультування довірителя, визначення правової позиції, складання (написання) апеляційної скарги на рішення Дарницького районного суду міста Києва від 2 липня 2024 року у справі № 753/10982/24.

У відповідності до п. 3.2. за домовленістю сторін, вартість послуг адвоката буде сплачена протягом 25-ти днів після розгляду справи по суті та прийняття судом рішення незалежно від результату розгляду справи.

Отже матеріалами справи дійсно підтверджується факт отримання ОСОБА_1 послуг адвоката Войтович Л.В. з надання правової допомоги в суді апеляційної інстанції.

Разом з тим, оскільки апеляційна скарга Курельчук М.Н. підлягає задоволенню частково, а саме на 19,83%, то з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню 1983 грн. ( 10000 грн. х 19,83% : 100%)

Керуючись ст. ст. 141, 259, 268, 367, 374, 376, 381, 382 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану адвокатом Войтович Людмилою Василівною, задовольнити частково.

Рішення Дарницького районного суду м.Києва від 2 липня 2024 року змінити, зменшити суму заборгованості, яка підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» за договором позики № 77792163 від 24 вересня 2021 року з 21096,99 грн. до 15 251,20 грн., з яких: 9550 грн. сума позики, а 5701,20 грн.. заборгованість за відсотками.

Зменшити суму судового збору, яка підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» за подання позову до суду з 3028 грн. до 2427,55 грн..

В іншій частині рішення залишити без змін.

Стягнути з Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» на користь ОСОБА_1 судові витрати у вигляді сплаченого судового збору за подання апеляційної скарги в розмірі 720,54 грн. та 1983 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Постанова набирає законної сили негайно з моменту її ухвалення, оскарженню в касаційному порядку до Верховного Суду не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Суддя-доповідач: О.І. Шкоріна

Судді: Л.Д. Поливач

А.М. Стрижеус