Справа №705/1371/17
2/705/46/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 серпня 2025 року Уманський міськрайонний суд Черкаської області

в складі: головуючої-судді Годік Л.С.

при секретарі судового засідання Запорожченко О.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Умань цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до виконавчого комітету Уманської міської ради, відділу житлового господарства Уманської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: ОСОБА_2 , про визнання незаконними рішення виконавчого комітету Уманської міської ради, та скасування свідоцтва про право власності на нерухоме майно,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до виконавчого комітету Уманської міської ради, відділу житлового господарства Уманської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: ОСОБА_2 , про визнання незаконними рішення виконавчого комітету Уманської міської ради, та скасування свідоцтва про право власності на нерухоме майно. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 , після смерті якого відкрилася спадщина у вигляді частини паєнакопичення квартири АДРЕСА_1 . Спадкоємцями стали вона та ОСОБА_2 . Подавши заяву про включення його в число спадкоємців, ОСОБА_2 свою частку у спадщині у вигляді паєнакопичення вчасно не прийняв і лише через 20 років звернувся до нотаріальної контори про видачу йому свідоцтва про право на спадщину після смерті батька ОСОБА_3 . 26.03.2010 нотаріусом ОСОБА_2 було видано свідоцтво про право на спадщину у вигляді паєнакопичення квартири АДРЕСА_2 . На частину паєнакопичення вона також отримала свідоцтво про право на спадщину після смерті батька ОСОБА_3 , та оскільки вона проживала у квартирі з батьками, а після смерті матері успадкувала частину квартири, то стала власником частин вказаної квартири, в якій проживає по даний час. ОСОБА_2 свою частку у вигляді паєнакопичення квартири протягом 3-х років не витребував, а отримавши свідоцтво про паво на спадщину через 20 років, ввівши в оману правління ЖБК №15, був прийнятий рішенням ЖБК №15 в члени ЖБК, хоча не мав права на вступ до членства кооперативу, оскільки не проживав у кооперативній квартирі разом із спадкодавцем, а наділений лише правом паєнакопичення. Незважаючи на незаконність рішення ЖБК №15 від 20.05.2010 про прийняття ОСОБА_4 в члени ЖБК №15 виконком Уманської міської ради 27.10.2011 своїм рішенням оформив право власності ОСОБА_2 на частину кооперативної квартири АДРЕСА_3 та затвердив рішення загальних зборів ЖБК №15 про прийом ОСОБА_2 в члени ЖБК, без врахування норм житлового та цивільного законодавства щодо права на спадкування в ЖБК, на підставі чого ОСОБА_2 17.11.2011 було видано свідоцтво про право власності на нерухоме майно відділом житлового господарства. Рішенням апеляційного суду Черкаської області від 23.06.2015, яке залишено без змін ухвалою Вищого апеляційного суду від 16.03.2016, рішення загальних зборів членів ЖБК №15 м. Умані від 20.05.2010 про прийняття в члени ЖБК №15 м. Умань ОСОБА_2 визнане незаконним, у зв?язку з чим рішення виконавчого комітету Уманської міської ради про оформлення права власності на частину квартири АДРЕСА_2 як таке, що обґрунтоване лише рішенням загальних зборів членів ЖБК від 20 05.2010 прийнятим в порушення норм житлового та цивільного законодавства, також підлягає визнанню незаконним відповідно до ст. 393 ЦК України, оскільки порушує її право на кооперативну квартиру, тому за захистом своїх прав позивач звернулася з даним позовом до суду.

За вх. № 8646 від 02.04.2025 від третьої особи ОСОБА_2 надійшли письмові пояснення стосовно позовної заяви, в яких зазначено, що вказаний позов не підлягає до задоволення, оскільки позивачем належним чином не обґрунтовано порушення безпосередньо її прав та свобод чи законних інтересів. Рішення виконкому Уманської міської ради від 27.10.2011 №459 ніяким чином не стосується права позивача, а вказаний позов фактично направлений на позбавлення його права власності, хоча він не був залучений у даній справі у якості відповідача. Також, третя особа ОСОБА_2 просить застосувати в даному випадку строки позовної давності, посилаючись на те, що позивач про вказане рішення виконавчого комітету Уманської міської ради, яке просить скасувати, дізналася ще у 2012 році, проте не скористалася свої правом для звернення з позовом до суду в межах строків позовної давності, а саме протягом трьох років, звернувшись з даним позовом до суду в березні 2017 року.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явилася, подала до суду заяву в якій вказала, що позовні вимоги вона підтримує повністю, просила справу слухати у її відсутність.

Від представника виконавчого комітету Уманської міської ради Семенко О.С. в матеріалах справи наявна заява, відповідно до якої вона просить справу розглядати без участі представника виконавчого комітету та при ухваленні рішення покладається на розсуд суду.

Представником відділу житлово-комунального господарства Уманської міської ради Скакун Л.В. подано до суду заяву, в якій вона просить справу розглядати без представника відділу за наявними у справі матеріалами.

Третя особа ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином, про причини неявки до суду не повідомив.

В судовому засіданні 28.05.2025 третя особа ОСОБА_2 заперечував проти задоволення позову, вказав, що підтримує раніше подані письмові пояснення.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справу в межах заявлених вимог на підставі представлених доказів.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення, виходячи з наступного.

Згідно ч.1 ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За змістом вказаних процесуальних норм, об`єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес, і саме вони є підставою для звернення особи за захистом із застосуванням відповідного способу захисту.

Згідно ч.3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч.1,ч.2, ч.3 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 , після смерті якого відкрилася спадщина у вигляді частини паєнакопичення квартири АДРЕСА_1 .

Спадкоємцями після смерті ОСОБА_3 стали ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Подавши заяву про включення в число спадкоємців, ОСОБА_2 свою частку у спадщині у вигляді паєнакопичення вчасно не прийняв і лише через 20 років звернувся до нотаріальної контори про видачу йому свідоцтва про право на спадщину після смерті батька ОСОБА_3 . 26.03.2010 нотаріусом ОСОБА_2 було видано свідоцтво про право на спадщину у вигляді паєнакопичення квартири АДРЕСА_2 .

ОСОБА_1 проживала у квартирі АДРЕСА_2 з батьками, та після смерті матері успадкувала частину квартири. На частину паєнакопичення вона також отримала свідоцтво про право на спадщину після смерті батька ОСОБА_3 , у зв?язку з чим вона стала власником частин вказаної квартири, в якій вона проживає по даний час.

ОСОБА_2 свою частку у вигляді паєнакопичення квартири протягом 3-х років не витребував, а отримавши свідоцтво про паво на спадщину через 20 років, був прийнятий рішенням ЖБК №15 в члени ЖБК.

Рішенням виконавчого комітету Уманської міської ради №459 від 27.10.2011 «Про оформлення права власності на квартири», оформлено право власності на ім?я ОСОБА_2 на частину кооперативної квартири АДРЕСА_2 загальною площею 45,2 кв.м. та житловою 30,4 кв.м. Також вказаним рішенням зобов?язано відділ житлового господарства Уманської міської ради видати свідоцтва про право власності згідно з пунктом 1 цього рішення. Уманському відділку комунального підприємства Черкаського обласного об?єднаного бюро технічної інвентаризації доручено оформити свідоцтва про право власності на вище згадані квартири.

Підставою прийняття вказаного рішення виконавчого комітету Уманської міської ради №459 від 27.10.2011 зазначено розгляд заяв членів житлово-будівельних кооперативів.

ОСОБА_2 було прийнято в члени ЖБК №15 м. Умань Рішенням загальних зборів ЖБК №15 від 29.05.2010.

На підставі рішення виконавчого комітету Уманської міської ради №459 від 27.10.2011 «Про оформлення права власності на квартири» ОСОБА_2 отримав свідоцтво про право власності на нерухоме майно НОМЕР_1 від 17.11.2011, видане відділом житлового господарства Уманської міської ради.

Рішенням апеляційного суду Черкаської області від 23.06.2015 визнано незаконним рішення загальних зборів членів ЖБК №15 м. Умань від 20.05.2010 в частині прийняття в члени житлово-будівельного кооперативу ОСОБА_2 .

Ухвалою Колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.03.2016 Рішення апеляційного суду Черкаської області від 23.06.2015 залишено без змін.

Положеннями ст. 330 ЦК України визначено, якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до статті 388 цього Кодексу майно не може бути витребуване у нього.

Від недобросовісного набувача майно може бути витребувано в будь-якому випадку.

Згідно зі статтею 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» територіальним громадам сіл, селищ, міст, районів у містах належить право комунальної власності на рухоме і нерухоме майно та інше майно і майнові права, рухомі та нерухомі об`єкти, визначені відповідно до закону як об`єкти права комунальної власності, а також кошти, отримані від їх відчуження.

Виконавчі комітети районних, міських, районних у містах рад здійснюють управління житловим фондом місцевих рад, приймають рішення про надання жилих приміщень у будинках житлового фонду місцевої ради, видають ордери на жиле приміщення (стаття 15 ЖК України).

Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом (частина друга статті 328 ЦК України).

Тимчасовим положенням про порядок державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 07.02.2002 № 7/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 18.02.2002 за № 157/6445 (в редакції на час виникнення спірних правовідносин), було встановлено, що оформлення права власності на об`єкти нерухомого майна провадиться видачею свідоцтва про право власності органами місцевого самоврядування.

У відповідності до ст. 21 ЦК України, суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

Зі змісту ч.2 ст.144 Конституції України та ч.10 ст.59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» вбачається, що рішення органів місцевого самоврядування та їх посадових осіб з мотивів не відповідності Конституції або законам України визнаються незаконними з ініціативи заінтересованих осіб в судовому порядку.

Підставами для визнання акта недійсним є невідповідність його вимогам чинного законодавства та/або визначеній законом компетенції органу, який видав цей акт. Обов`язковою умовою визнання акта недійсним є також порушення у зв`язку з прийняттям відповідного акта прав та охоронюваних законом інтересів сторони у справі.

У частинах першій та четвертій статті 11 ЦК України передбачено, що цивільні права і обов`язки виникають як із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, так і з інших дій, які за аналогією, породжують цивільні права та обов`язки. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки виникають безпосередньо з актів органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування.

Як вбачається з матеріалів справи, підставою прийняття рішення виконавчим комітетом Уманської міської ради про оформлення права власності на частину кооперативної квартири АДРЕСА_2 на ОСОБА_2 , була заява ОСОБА_2 як члена ЖБК №15.

Проте, оскільки рішенням відповідного суду було визнано незаконним рішення загальних зборів членів ЖБК №15 м. Умань від 20.05.2010 в частині прийняття в члени житлово-будівельного кооперативу ОСОБА_2 , то, як наслідок, рішення виконавчого комітету Уманської міської ради про оформлення права власності на частину кооперативної квартири АДРЕСА_2 на ОСОБА_2 є незаконним, у зв?язку з чим підлягає скасуванню і свідоцтво про право власності на нерухоме майно НОМЕР_1 від 17.11.2011, видане відділом житлового господарства Уманської міської ради.

Стосовно позиції третьої особи ОСОБА_2 щодо застосування у даній справі строків позовної давності, суд вважає за необхідне зазначити, що позивач ставить питання про скасування рішення виконавчого комітету у зв?язку із визнанням незаконним рішення загальних зборів ЖБК. Зазначене рішення загальних зборів ЖБК було визнано незаконним Рішенням апеляційного суду Черкаської області від 23.06.2015. Тобто, як вбачається з матеріалів справи, підстава для звернення з даним позовом до суду у позивача ОСОБА_1 виникла у 2015 році, а вона з позовом звернулася до суду в березні 2017 року, тобто із дотримання визначеного чинним законодавством строку позовної давності.

З урахуванням вище викладеного, суд дійшов висновку щодо задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст.4, 5, 12, 13, 18, 43, 49, 76-81, 89,258,259,263-265,268, ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги задовольнити.

Визнати незаконним рішення виконавчого комітету Уманської міської ради від 27.10.2011 № 459 «Про оформлення права власності на квартири» в частині оформлення права власності ОСОБА_2 на частину кооперативної квартири АДРЕСА_2 загальною площею45.2 кв.м. та житловою 30.4 кв.м. в м. Умань Черкаської області.

Скасувати свідоцтво про право власності на нерухоме майно НОМЕР_1 від 17.11.2011, видане відділом житлового господарства Уманської міської ради.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Черкаського апеляційного суду через суд першої інстанції.

Головуючий суддя Леся Сергіївна Годік