ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 серпня 2025 року м.Суми

Справа №589/4864/23

Номер провадження 22-ц/816/542/25

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого - Собини О. І. (суддя-доповідач),

суддів - Криворотенка В. І. , Філонової Ю. О.

з участю секретаря судового засідання - Чуприни В.І.

у присутності :

представника позивача - ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2 - адвоката Вакули Вадима Миколайовича,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Універсал Банк»

на рішення Зарічного районного суду м. Суми від 19 липня 2024 року у складі судді Ніколаєнко О.О., ухваленого в м. Суми, повне судове рішення виготовлено 19 липня 2024 року,

в цивільній справі за позовом Акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, за зустрічним позовом ОСОБА_2 до Акціонерного товариства «Універсал Банк» про зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2023 року АТ «Універсал Банк» звернулося до суду з вказаним позовом, в якому просило стягнути з ОСОБА_2 на свою користь заборгованості за кредитним договором від 09 червня 2018 року в сумі 102170 грн 32 коп.

Свої вимоги мотивувало тим, що 09 червня 2018 року ОСОБА_2 звернулася до банку з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала анкету-заяву до договору про надання банківських послуг. Положеннями анкети-заяви визначено, що анкета-заява разом з умовами, тарифами, таблицею обчислення вартості кредиту та паспортом споживчого кредиту складає договір про надання банківських послуг. Відповідач підтвердила, що ознайомилася та отримала примірники у мобільному додатку вказаних документів, що складають договір та зобов`язався виконувати його умови. На підставі укладеного договору ОСОБА_2 отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок, спеціальним платіжним засобом якого є платіжна картка. Унаслідок неналежного виконання позичальником своїх зобов`язань за кредитним договором станом на 01 серпня 2023 року утворилась заборгованість у розмірі 102170 грн 32 коп., в тому числі 102170 грн 32 коп. - загальний залишок заборгованості за наданим кредитом, яку і просив стягнути з відповідача на свою користь.

У січні 2024 року ОСОБА_2 звернулась до суду із зустрічним позовом, мотивуючи вимоги тим, що уклала з відповідачем договір та користувалася карткою як дебетовою до 10 червня 2021 року, після чого баланс коштів на картковому рахунку становив 0,00 грн. 24 грудня 2021 року вона спробувала зайти у додаток monobank, але не змогла цього зробити, оскільки у додатку запитувався новий номер телефону, хоча вона його не змінювала. Зв`язавшись з оператором за допомогою текстових повідомлень, а згодом - відеозв`язку, їй стало відомо про шахрайські дії з карткою - 12 жовтня 2021 року невстановлена особа змінила фінансовий номер телефону та електронну адресу, перевипустила нові картки, з яких згодом витрачалися кредитні кошти. Зверталась до правоохоронних органів та за її заявою було відкрито кримінальне провадження за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України. Зазначає, що оператор під час зміни фінансового номера не пересвідчився, що особа, яка запитувала зміну фінансового номера дійсно є ОСОБА_2 , не ідентифікував та не верифікував особу, яка звернулася від імені позивача. З боку позивача, як клієнта банка, усі обов`язки були дотримані. При цьому відсутні обставини, які доводять, що позивач, як користувач, своїми діями сприяла розголошенню інформації, що дає змогу ініціювати платіжні операції. Внаслідок шахрайських дій невстановлені особи заволоділи кредитними коштами позивачки. Банком було порушено вимоги спеціального законодавства про відкриття рахунку, видачу та використання електронних платіжних засобів, ідентифікацію та верифікацію споживачів банківських послуг.

Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 19 липня 2024 року у задоволенні позову АТ «Універсал Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості в сумі 102170 грн 32 коп. відмовлено у зв`язку з необґрунтованістю.

Зустрічний позов ОСОБА_2 до АТ «Універсал Банк» про зобов`язання вчинити дії задоволено.

Зобов`язано АТ «Універсал Банк» повернути кредитні кошти та відновити залишок коштів на рахунку ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ), № НОМЕР_2 до того стану, у якому він був на момент останньої операції клієнта - 10 червня 2021 року о 22:23:52, а саме: 0,00 грн.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, АТ КБ «ПриватБанк» подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов банку задовольнити, а у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 відмовити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не проаналізував причино-наслідковий зв`язок між зміною фінансового номеру та розголошенням відомостей, що сприяли такій зміні, без чого неможливо було провести спірні операції.

Наголошує на тому, що банком були надані належні та допустимі докази на підтвердження того, що інформація, яка дала змогу ініціювати платіжні операції була розголошена ОСОБА_2 , що підтверджується аудіозаписом розмови, у якій невстановлена особа чітко відповіла на згенеровані питання, що дали змогу змінити фінансовий номер телефону.

Представником ОСОБА_2 - адвокатом Вакулою В.М. подано відзив на апеляційну скаргу, в якому, посилаючись на законність та обґрунтованість судового рішення, просить його залишити без змін, а доводи апеляційної скарги просить залишити без задоволення. Просить стягнути з АТ «Універсал Банк» судові витрати, понесені в апеляційному суді.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника апелянта, яка підтримала доводи апеляційної скарги, заперечення проти апеляційної скарги представника ОСОБА_2 , вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, 09 червня 2018 року ОСОБА_2 звернулася до АТ «Універсал Банк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала анкету-заяву до договору про надання банківських послуг (а.с. 20). На підставі укладеного договору ОСОБА_2 отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміт .

Відповідно до наданого банком розрахунку за період з 12 жовтня 2021 року по 01 серпня 2023 року утворилась заборгованість за кредитним договором в сумі 102170 грн 32 коп. (тіло кредиту) (а.с. 9).

З виписки по особовому рахунку за карткою НОМЕР_3 слідує, що картка використовувалась як дебетова у період з 09 червня 2018 року по 10 червня 2021 року. Після операції, яка відбулась 10 червня 2021 року баланс на рахунку був 0,00 грн. Починаючи з 12 жовтня 2021 року по картці здійснювались операції зі зняття коштів, переказів на інші картки, збільшення кредитного ліміту та отримання кредиту готівкою, тощо (а.с. 96-103).

Згідно з випискою по картці НОМЕР_4 (клієнт ОСОБА_2 ) за період з 01 жовтня 2017 року по 25 січня 2024 року з цієї картки здійснювались операції лише у період з 13 жовтня 2021 року по 16 жовтня 2021 року (а.с. 104-105).

Постановою від 01 лютого 2022 року слідчого Сумського РУП ГУНП в Сумській області визнано ОСОБА_2 потерпілою у кримінальному провадженні внесеному 12 січня 2022 року до ЄРДР за №0000002 за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України (а.с. 106).

Як вбачається з копії протоколу огляду речей від 03 серпня 2022 року у кримінальному провадженні №0000002 - аудіо файлу запису діалогу особи жіночої статі, яка представилась потерпілою та працівником служби підтримки monobank, а також наданого на виконання вимог ухвали суду аудіо файлу із записом цієї розмови, 10 жовтня 2021 року о 12.40 на службу підтримки зателефонувала особа, представившись ОСОБА_2 із проханням повідомити їй про залишок на рахунку. 10 грудня 2021 року о 12:44 на службу підтримки зателефонувала особа, представившись ОСОБА_2 із проханням змінити фінансовий номер. Їй було запропоновано змінити номер у додатку та надано консультацію як це зробити, однак особа повідомила, що у неї відсутній інтернет зв`язок. Співробітник банку поставив особі ряд запитань, на які вона відповіла: прізвище, ім`я , по батькові, номер телефону та пристрій, з якого входить у мобільний додаток, розмір боргу за карткою та месенджер для спілкування зі службою підтримки, орган що видав паспорт. Не відповіла на запитання про розмір кредитного ліміту, зазначивши, що ним не користувалась. Їй було змінено фінансовий номер (а.с. 108-109).

Судом досліджено аудіозапис розмови 12 жовтня 2021 року особи, яка представилась ОСОБА_2 із оператором банку, зміст якого відповідає змісту розмови, викладеному у вищевказаному протоколі.

У відповідях на звернення ОСОБА_2 банк повідомив про звернення 12 жовтня 2021 року о 12:40 год з мобільного телефону НОМЕР_5 , що закріплений в АТ «Універсал Банк» як мобільний номер заявниці з метою дізнання наявності заборгованості по карті. У той самий день о 12:44 год звернулась особа, що представилась ОСОБА_2 з мобільного номеру НОМЕР_6 з метою зміни мобільного номеру телефону. Їй було поставлено ряд запитань та отримані правильні відповіді. 12 жовтня 2021 року о 13:50 вхід у мобільний додаток було здійснено з іншого девайсу, змінено адресу електронної пошти. Банк зазначив, що зміна мобільного пристрою відбулась шляхом переходу за посиланням, що відправляється на адресу клієнта. Тому у банка є підстави вважати, що заявниця передала особисті дані третім особам або зміна особистої інформації була здійснена заявницею. 13 жовтня 2021 року було здійснено перевипуск платіжної картки. 24 грудня 2021 року заявниця звернулась до контактного центру із заявою, що зник зв`язок із номером телефону (а.с. 115-121).

Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що АТ «Універсал Банк» не доведено суду, що оспорювані транзакції були здійснені ОСОБА_2 або у результаті розголошення нею конфіденційної інформації щодо банківського рахунку. У зв`язку з чим, суд дійшов до висновку, що вимоги ОСОБА_2 про зобов`язання відповідача повернути кредитні кошти та відновити залишок коштів на рахунку ОСОБА_2 до того стану, у якому він був на момент останньої операції клієнта - 10.06.2021 о 22:23:52, а саме: 0,00 грн. підлягають задоволенню, а у задоволенні позову АТ «Універсал Банк» слід відмовити.

Колегія судів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, оскільки вони відповідають вимогам закону та обставинам справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність» відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами НБУ та угодами (договорами) між клієнтом та банком.

Частиною 1 статті 1068 ЦК України передбачено, що банк зобов`язаний вчиняти для клієнта операції, які передбачені для рахунків даного виду законом, банківськими правилами та звичаями ділового обороту, якщо інше не встановлено договором банківського рахунка.

Відповідно до ст. 1073 ЦК України у разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунку клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його рахунка банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» (тут і далі в редакції чинній станом на час виникнення спірних правовідносин - жовтень 2021 року) платіжною карткою є електронний платіжний засіб у вигляді емітованої в установленому законодавством порядку пластикової чи іншого виду картки, що використовується для ініціювання переказу коштів з рахунка платника або з відповідного рахунка банку з метою оплати вартості товарів і послуг, перерахування коштів зі своїх рахунків на рахунки інших осіб, отримання коштів у готівковій формі в касах банків через банківські автомати, а також здійснення інших операцій, передбачених відповідним договором.

Держателем такого платіжного засобу є фізична особа, яка на законних підставах використовує спеціальний платіжний засіб для ініціювання переказу коштів з відповідного рахунку в банку або здійснює інші операції із застосуванням зазначеного спеціального платіжного засобу.

Неналежним переказом для цілей цього Закону вважається рух певної суми коштів, внаслідок якого з вини ініціатора переказу, який не є платником, відбувається її списання з рахунка неналежного платника та/або зарахування на рахунок неналежного отримувача чи видача йому суми переказу в готівковій чи майновій формі. Неналежним платником є особа, з рахунка якої помилково або неправомірно переказана сума коштів, а неналежним отримувачем - особа, якій без законних підстав зарахована сума переказу на її рахунок або видана їй у готівковій формі.

Відповідно до статті 14 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» користувач зобов`язаний використовувати електронний платіжний засіб відповідно до вимог законодавства України та умов договору, укладеного з емітентом, і не допускати використання електронного платіжного засобу особами, які не мають на це права або повноважень.

Банк зобов`язаний у спосіб, передбачений договором: повідомляти користувача про здійснення операцій з використанням електронного платіжного засобу ; забезпечити користувачу можливість інформувати банк про втрату електронного платіжного засобу;

Станом на час виникнення спірних правовідносин - жовтень 2021 року, загальні вимоги Національного банку до емісії банками-резидентами, філіями іноземних банків (далі - банки) електронних платіжних засобів і визначає порядок здійснення операцій з їх використанням були встановлені Положення про порядок емісії спеціальних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням, затвердженого постановою Правління Національного банку України № 705 від 5 листопада 2014 року, вимоги якого поширювалися на платіжні організації, учасників платіжних систем, які є суб`єктами відносин, що виникають під час здійснення операцій, ініційованих із використанням електронних платіжних засобів цих платіжних систем та користувачів електронних платіжних засобів (далі - користувач) (п. 1 та п. 2 розділу І цього Положення).

Відповідно до пунктів сьомого-дев`ятого розділу VI «Загальні вимоги до безпеки здійснення платіжних операцій та управління ризиками» вказаного Положення, емітент або визначена ним юридична особа під час отримання повідомлення та/або заяви про втрату електронного платіжного засобу та/або платіжні операції, які не виконувалися користувачем, зобов`язаний ідентифікувати користувача і зафіксувати обставини, дату, годину та хвилини його звернення на умовах і в порядку, установлених договором. Емітент після надходження повідомлення та/або заяви про втрату електронного платіжного засобу та/або платіжні операції, які не виконувалися користувачем, зобов`язаний негайно зупинити здійснення операцій з використанням цього електронного платіжного засобу.

Емітент у разі здійснення помилкового або неналежного переказу, якщо користувач невідкладно повідомив про платіжні операції, що ним не виконувалися, після виявлення помилки негайно відновлює залишок коштів на рахунку до того стану, у якому він був перед виконанням цієї операції. Емітент у разі повідомлення користувачем про незавершену операцію з унесення коштів через платіжні пристрої банку-емітента на рахунки, відкриті в банку-емітенті, після подання користувачем емітенту відповідного документа, що підтверджує здійснення цієї операції, негайно зараховує зазначену в цьому документі суму коштів на відповідний рахунок.

Користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо електронний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем та/або електронної ідентифікації самого електронного платіжного засобу і його користувача, крім випадків, якщо доведено, що дії чи бездіяльність користувача призвели до втрати, незаконного використання ПІНу або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.

Лише наявність обставин, які безспірно доводять, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІНу або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, є підставою для його притягнення до цивільно-правової відповідальності.

Зазначені норми є спеціальними для спірних правовідносин.

Таким чином, користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій у разі відсутності доказів сприяння ним втраті, використанню ПІНу або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.

Такий правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду України від 13 травня 2015 року у справі № 6-71цс15, у постанові Верховного Суду від 23 січня 2018 року у справі № 202/10128/14-ц (провадження № 61-1856св17) від 13 вересня 2019 року у справі № 501/4443/14-ц (провадження № 61-10469св18), від 20 листопада 2019 року у справі № 577/4224/16-ц (провадження № 61-30583св18) та від 17 червня 2021 року у справі № 759/4025/19 (провадження № 61-1035св21).

Судом першої інстанції встановлено та не спростовується сторонами, що 13 жовтня 2021 року невстановленою особою, за рахунком НОМЕР_2 відкритим на ім`я ОСОБА_2 , було оформлено кредит готівкою на суму 60000 грн та підвищено кредитний ліміт до 25000 грн 00 коп. У період з 13 жовтня до 16 жовтня 2021 року було виконано ряд транзакцій з перерахування коштів на інші рахунки, здійснено поповнення мобільного телефону та отримані готівкові кошти в банкомату.

ОСОБА_2 , звертаючись до суду з позовом, стверджує, що зазначені перекази були ініційовані не нею, причому вона заперечує розголошення інформації, яка б сприяла проведенню оспорюваних нею транзакцій.

Положеннями ч. 3 ст. 12 та ч. 1ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до інформації, наданої АТ «Універсал Банк» 12 жовтня 2021 року було здійснено заміну фінансового номеру телефону з НОМЕР_5 на НОМЕР_6 за яким закріплено мобільний додаток monobank. Так, ІНФОРМАЦІЯ_1 о 12:44 год. невстановлена особа, яка представилася ОСОБА_2 зателефонувала з мобільного номеру НОМЕР_6 з метою змінити фінансовий номер телефону, під час розмови вказала номер мобільного телефону, який бажає змінити, модель мобільного пристрою, що використовувався для входу у мобільний за стосунок, інформацію щодо кредитного ліміту та назву месенджера, що використовувався для спілкування з технічною підтримкою банку.

Проте, АТ «Універсал Банк» не підтвердив належними і допустимими доказами обставин, які б безспірно доводили, що ОСОБА_2 своїми діями чи бездіяльністю сприяла у доступі до мобільного додаток monobank.

Щодо ствердження банку, що перед ініціюванням невстановленої особи фінансового номеру телефону, того ж дня 12 жовтня 2021 року о 12:40 год. ОСОБА_2 був здійснений телефонний дзвінок з номеру НОМЕР_5 з метою дізнатися наявність заборгованості по карті, то їх колегія суддів вважає непереконливими, зважаючи на те, що згідно інформації від оператора мобільного зв`язку ПрАТ «ВФ Україна» за період з 01 серпня 2021 року до липня 2022 року абонентським номером НОМЕР_5 здійснювалося з`єднання з monobank 24 грудня та 25 грудня 2021 року, а 12 жовтня 2021 року такі з`єднання відсутні.

Щодо повідомленої невстановленою особою при проведенні співробітником банку заміни номеру мобільного телефону за яким закріплено мобільний додаток monobank інформації, а саме: номер мобільного телефону, прізвище, ім`я та по батькові особи, якою використовувався вказаний мобільний телефон, як фінансовий, назву мобільного пристрою, який використовувався, існування заборгованості та органу, який видав паспорт, не є інформацією, в розумінні Положення про порядок емісії спеціальних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням, затвердженого постановою Правління Національного банку України № 705 від 5 листопада 2014 року за збереження якої несе відповідальність безпосередньо користувач електронного платіжного засобу.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та не належать до тих підстав, із якими процесуальне законодавство пов`язує можливість прийняття судового рішення про скасування оскарженого рішення суду.

Відтак, на думку колегії суддів, суд першої інстанції, розглядаючи спір, правильно визначив характер спірних правовідносин та норми права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і дав їм належну оцінку і ухвалив законне й обґрунтоване судове рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Представником ОСОБА_2 - адвокатом Вакулою В.М. у відзиві на апеляційну скаргу заявлено клопотання про розподіл понесених судових витрат, під час апеляційного перегляду рішення суду.

Частиною 3 ст. 133 ЦПК України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу .

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі.

Відповідно до ч.ч. 3-4 ст. 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимоги про відшкодування таких витрат.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їх дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін).

На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу представником ОСОБА_2 - Вакулою В., було надано копію договору про надання юридичних послуг №11/25 від 30 червня 2025 року, з якого слідує, що сторони визначили розмір винагороди за надання правничої допомоги ОСОБА_2 під час розгляду цієї справи в суді Сумського апеляційного суду становить 10000 грн 00 коп. (а.с. 224), копію платіжної інструкції від 30 червня 2025 року, якою підтверджується сплата ОСОБА_2 адвокату Вакулі В.М. 10000 грн 00 коп. за договором від 30 червня 2025 року (а.с. 225).

Визначаючи розмір витрат на правничу допомогу, що підлягає розподілу, колегія суддів бере до уваги норми ч. 4 ст. 137 ЦПК України та, врахувавши характер спірних правовідносин, ступінь складності справи, обсяг виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), значення справи для сторін, з урахуванням вимог розумності та справедливості вважає, що підлягає розподілу між сторонами понесені витрати на професійну правничу допомогу в сумі 5000 грн 00 коп.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України судове рішення у даній справі не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Універсал Банк» залишити без задоволення, а рішення Зарічного районного суду м. Суми від 19 липня 2024 року залишити без змін.

Стягнути з Акціонерного товариства «Універсал Банк» на користь ОСОБА_2 5000 гривень 00 копійок витрат на професійну правничу допомогу, понесені в суді першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і не може бути оскаржена у касаційному порядку.

Повне судове рішення складено 21 серпня 2025 року.

Головуючий - О. І. Собина

Судді: В. І. Криворотенко

Ю. О. Філонова