Справа № 526/2234/25
Провадження № 2-з/526/17/2025
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 серпня 2025 року Гадяцький районний суд Полтавської області в складі

головуючої судді Максименко Л.В.

секретаря судових засідань Павленко Т.І.

з участю адвоката Рой І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Гадяч заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову,

в с т а н о в и в :

15 серпня 2025 року ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою про забезпечення позову в якій вказує, що ОСОБА_2 звернувся до АТ «Полтаваобленерго» з заявою про припинення постачання електроенергії до об`єкта нерухомості за адресою: АДРЕСА_1 . Вказаний житловий будинок є спільною сумісною власністю сторін, оскільки придбаний під час шлюбу. Така поведінка відповідача свідчить про вчинення економічного насильства і свідчить про намагання знищити майно, тому необхідно вжити заходи щодо забезпечення позову за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя шляхом заборони Акціонерному товариству «Полтаваобленерго» припиняти постачання електричної енергії до будинку за адресою: АДРЕСА_1 , до набрання законної сили рішенням у цій справі.

В судовому засіданні адвокат Рой І.В. підтримала заяву про забезпечення позову, пояснивши, що відповідач вживає заходів до відключення електропостачання до будинку, де проживає позивач разом з сім`єю їх сина, в якій є неповнолітня дитина.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 10 липня 2025 року звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя.

23 липня 2025 року ухвалою суду відкрито провадження по справі та призначено підготовче судове засідання в порядку загального позовного провадження.

Об`єктом спору є житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . ОСОБА_2 звернувся до АТ «Полтаваобленерго» з заявою про припинення постачання електроенергії до об`єкта нерухомості за адресою: АДРЕСА_1 , перед цим була аналогічна заява до ПАТ «Гадячгаз», яке відключило газопостачання до будинку.

Позивач вважає, що відповідач вживає заходів до приведення будинку в непридатний для проживання стан, тому невжиття заходів щодо забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим надалі виконання рішення суду.

Суд, вивчивши доводи поданої заяви про забезпечення позову та долучені документи, оцінивши наведенні заявником підстави для вжиття заходів забезпечення позову, приходить до наступних висновків.

Процесуальні підстави для застосування заходів забезпечення позову визначає стаття 149 ЦПК України.

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Забезпечення позову по суті - це тимчасове обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову.

Статтею 150 ЦПК України передбачено, що позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; накладенням арешту на активи, які є предметом спору, чи інші активи відповідача, які відповідають їх вартості, у справах про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави; забороною вчиняти певні дії; встановленням обов`язку вчинити певні дії, у разі якщо спір виник із сімейних правовідносин; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

У пунктах 1, 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» судам роз`яснено, що єдиною підставою для забезпечення позову є відповідне клопотання у формі мотивованої заяви будь-якої з осіб, котрі беруть участь у справі; розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам; при встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець; вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку з застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого суб`єкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків.

Цивільне процесуальне законодавство не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову.

Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи після відкриття провадження у ній, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Пунктом 7 вказаної постанови передбачено, що ухвала про забезпечення позову постановляється в порядку, визначеному ст.209 ЦПК, і повинна включати мотивувальну частину, де поряд із зазначенням мотивів, із яких суд (суддя) дійшов висновку про обґрунтованість припущення про те, що невжиття заходів забезпечення може в майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання судового рішення, наводиться посилання на закон, яким суд керувався при постановленні ухвали.

Суд вважає, що заяву слід задовольнити, виходячи з того, що ОСОБА_1 з дітьми проживає у спірному будинку і електропостачання є необхідним для неї для забезпечення життєдіяльності та базових потреб, оскільки в протилежному випадку це може призвести до низки негативних наслідків, включаючи психологічний дискомфорт, порушення побутових умов та потенційні проблеми зі здоров`ям, вона та її сім`я будуть позбавлені можливості забезпечити себе харчуванням та санітарно гігієнічними потребами. Також це порушить звичайний ритм життя сім`ї.

При повному відключенні електропостачання є ризик спалаху інфекційних хвороб, особливо через порушення водопостачання та гігієни. Відсутність світла може негативно вплинути і на стан здоров`я позивача осіб, які нею проживають, в тому числі і дитину, викликати відчуття безпорадності, втрати контролю, тривогу, апатію та роздратованість.

Виходячи з вищевикладеного, суд вважає, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду, тому слід заборони Акціонерному товариству «Полтаваобленерго» припиняти постачання електричної енергії до будинку за адресою: АДРЕСА_1 , до набрання законної сили рішенням у цій справі.

Керуючись ст. 149-150, 153, 268 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

- заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задовольнити.

Заборонити Акціонерному товариству «Полтаваобленерго» припиняти постачання електричної енергії до будинку за адресою: АДРЕСА_1 , до набрання законної сили рішенням суду у цій справі.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Полтавського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Головуюча: Л. В. Максименко