Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

заочне

Справа № 695/2678/24

номер провадження 2/695/333/25

17 липня 2025 року м. Золотоноша

Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді Степченка М.Ю.

за участю секретаря с/з Землянухіної Є.М.

розглянувши в відкритому судовому засіданні в місті Золотоноша в порядку спрощеного провадження з викликом сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Ніко-Тайс» до ОСОБА_1 про стягнення суми заборгованості, плати за користування кредитом та інфляційних втрат у зв`язку з неналежним та несвоєчасним здійсненням виконання грошового зобов`язання на підставі договору кредиту №АЦ-00181 від 27.10.2006р., -

ВСТАНОВИВ:

10.07.2024 р. позивач ТОВ «Компанія «Ніко-Тайс» звернувся до Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області з позовом до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , в якому просив солідарно стягнути з відповідачів 3000,00 грн. заборгованості, 81967,61 грн. плати за користування кредитом та 14499,91 грн. інфляційних втрат на підставі договору кредиту №АЦ-00181 від 27.10.2006 року та договору поруки №АЦ-00181-П від 27.10.2006 року, а також витрати, пов`язані з сплатою судового збору в розмірі 2422,40 грн.

В обґрунтування вимог позивач зазначив, що 27.10.2006 між Кредитною спілкою «Федерація» (Кредитодавець) та ОСОБА_1 (Позичальник) було укладено договір кредиту №АЦ-00181.

Відповідно до умов договору кредитодавець зобов`язується надати позичальнику кредит у сумі 3000,00 грн. на засадах строковості, зворотності, цільового характеру використання, платності та забезпеченості, а Позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитом на умовах, визначених цим Договором. За умовами договору: строк дії договору 6 місяців (27.10.2006 р. по 27.04.2007 включно).

На підставі видаткового касового ордеру №2626 від 27.10.2006 року Кредитною спілкою «Федерація» на користь ОСОБА_1 було видано суму коштів у розмірі 3000,00 грн.

На виконання вимог договору кредиту та з метою забезпечення виконання зобов`язань 27.10.2006 року між Кредитною спілкою «ФЕДЕРАЦІЯ» (Кредитор) та ОСОБА_2 (Поручитель) було укладено договір поруки №АЦ-00181-П, за умовами якого Поручитель поручається перед Кредитором за виконання обов`язку ОСОБА_1 щодо виконання всіх грошових зобов`язань за договором кредиту №АЦ-00181 від 27.10.2006 року.

Кредитна спілка «Федерація» на підставі постанови Господарського суду Черкаської області від 02 лютого 2021 року по справі №14/1313 перебуває у ліквідаційній процедурі. Ліквідатором КС «Федерація» згідно Постанови Господарського суду Черкаської області від 02 лютого 2021 року по справі №14/1313 призначено арбітражного керуючого Носань Наталію Сергіївну, яка діє на підставі Свідоцтва Міністерства юстиції про право здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) за №548 від 10 квітня 2013 року.

29 березня 2023 року між КС «Федерація» та ТОВ «Компанія «Ніко-Тайс» було укладено акт про придбання майна на аукціоні, згідно якого ТОВ «Компанія «Ніко-Тайс» отримало право вимоги до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у розмірі 3000,00 грн., яке виникло на підставі договору кредиту №АЦ-00181 від 27.10.2006 року.

На день подачі позову відповідачі грошове зобов`язання на підставі договору кредиту та договору поруки не виконали та не сплатили заборгованість по кредиту в сумі 3000,00 грн.

Позивач зазначає, що строки позовної давності щодо позовних вимог не сплинули, оскільки були призупиненні на строк дії карантину та воєнного стану.

Нарахування плати за користування кредитом, інфляційних втрат та 3%-річних в межах строку за період, починаючи із 12 березня 2017 року знаходиться в межах позовної давності та є законним та обґрунтованими.

У зв`язку з порушенням відповідачами умов договорів, неповерненням отриманих коштів та існуванням заборгованості розмір плати за користування кредитом, нарахованої відповідно до п.п.3.1.,3.2 договору становить 81967,61 грн.

Крім того в позивача виникло право вимоги до відповідачів щодо нарахування інфляційних витрат за період існування заборгованості, зокрема, з 28 квітня 2007 року (день після настання строку виконання договору) по 23.02.2022 р. (дата введення воєнного стану), які становлять 14499,91 грн.

Позивач звернувся з позовом до суду, в якому просив солідарно стягнути вказану заборгованість та витрати зі сплати судового збору.

Ухвалою судді відкрито провадження в справі та призначено справу до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

30.05.2025 р. ухвалою суду позовні вимоги ТОВ «Компанія «Ніко-Тайс» до ОСОБА_2 про стягнення суми заборгованості, плати за користування кредитом та інфляційних втрат у зв`язку з неналежним та несвоєчасним здійсненням виконання грошового зобов`язання на підставі договору поруки №АЦ-00181-П від 27.10.2006 р. залишено без розгляду та продовжено розгляд даної справи в решті позовних вимог до ОСОБА_1 .

Від відповідача ОСОБА_1 на адресу суду відзив на позовну заяву не надходив.

У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги, наполягав на їх задоволенні,проти заочного розгляду справи не заперечує.

Відповідач у судове засідання не з`явився, не повідомивши суд про причину неявки, хоча про день, час та місце розгляду справи був повідомлений в установленому законом порядку.

Відповідно до вимог ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов:

1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання;

2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин;

3) відповідач не подав відзив;

4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Так як відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, але в судове засідання не з`явився без поважних причин, не подав відзив, позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд вважає за можливе проводити заочний розгляд справи.

Суд, вислухавши доводи представника позивача, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини.

Судом установлено, що 27.10.2006 між Кредитною спілкою «Федерація» (далі - Кредитодавець) та ОСОБА_1 (далі - Позичальник) було укладено договір кредиту №АЦ-00181, відповідно до якого кредитодавець зобов`язується надати позичальнику кредит у сумі 3000,00 грн. на засадах строковості, зворотності, цільового характеру використання, платності та забезпеченості, а Позичальник зобов`язується повернути кредит (п.1.1) та сплатити відсотки за користування кредитом на умовах, визначених цим Договором (р.3 Договору).

Відповідно до п. 2.1 Договору кредит надається строком на 6 фактичних місяців від дати надання Позичальнику кредиту, тобто з 27.10.2006 до 27.04.2007 включно.

Згідно пункту 3.1. договору кредиту №АЦ-00181 від 27 жовтня 2006 року, плата за користування кредитом становить 0,1589% денних від суми кредиту і здійснюється відповідно до договору за час користування кредитом. В розрахунку плати за кредит використовується календарний рік.

Відповідно до пункту 3.2. договору кредиту №АЦ-00181 від 27 жовтня 2006 року, при порушенні строків сплати кредиту та (або) відсотків більше ніж на три дні, процентна ставка, вказана в пункті 3.1. подвоюється до моменту повного погашення простроченої заборгованості та 0,25 відсотків за кожен день прострочення користування кредиту.

Відповідно до видаткового касового ордеру №2626 від 27.10.2006 ОСОБА_1 отримав від КС «Федерація» кредитні кошти в сумі 3000,00 грн.

Згідно графіку розрахунків (Додаток №1 до Договору) встановлено періодичність та розмір платежів Позичальника з повернення кредиту та сплати відсотків за користування кредитом.

29 березня 2023 року між КС «Федерація» та ТОВ «Компанія «Ніко-Тайс» було укладено договір №29-03/2023/14 купівлі-продажу права вимоги дебіторської заборгованості, метою якого є оформлення результатів купівлі-продажу майнових прав банкрута Кредитної спілки «Федерації» на відритих електронних торгах, результати яких оформлені Протоколом електронного аукціону №BRD001-UA-177 від 16 березня 2023 року.

Згідно п. 1.2 договору Продавець продає Покупцю права вимоги до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 щодо виконання грошового зобов`язання у сумі 3000,00 грн., яке виникло на підставі договору кредиту №АЦ-00181 від 27.10.2006 р. та договору поруки №АЦ-00181-П від 27.10.2006 р.

Відповідно до п. 2.2 договору перехід права вимоги від продавця до покупця за даним договором відбувається після повної оплати придбаних майнових прав щодо права вимоги на умовах, передбачених розділом 3 цього договору та підписання сторонами акту приймання-передачі документів.

Розділом 3 договору визначено порядок розрахунку за право вимоги, а саме вартість продажу права вимоги становить 18,00 грн.

Як вбачається з виписки по рахункам КС «Федерація» від 06.04.2023 на рахунок останньої 28.03.2023 здійснено перерахування залишку гарантійного внеску згідно протоколу №BRD001-UA-177 від 16.03.2023 року від ТОВ «Ніко-Тайс» у сумі 18,00 грн.

Актом приймання-передачі права вимоги згідно договору №29-03-2023/14 від 29.03.2023 підтверджується отримання ТОВ «Компанія «Ніко-Тайс» від КС «Федерація» оригіналу договору кредиту №АЦ-00181 від 27.10.2006, оригіналу видаткового касового ордера №2626 від 27.10.2006 та оригінал договору поруки №АЦ-00181-П від 27.10.2006.

Згідно розрахунку, який міститься у позовній заяві, позивачем нараховано:

- відсотки за користування кредитом у сумі 81967,61 грн. за період з 27.12.2006 по 29.02.2020;

- інфляційні втрати у сумі 14499,91 грн. за період із травня 2007 р. по лютий 2022 р..

Стаття 626 ЦК України визначає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

У статті 627 ЦК України встановлено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення.

Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, а також сплати процентів, належних йому, якщо інше не передбачено договором.

Статтею 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що відповідач отримав кредитні кошти в сумі 3000,00 грн., однак в добровільному порядку позивачу не повернув.

Враховуючи вище викладене, суд вважає, що вимоги позивача в частині стягнення заборгованості за кредитом у сумі 3000,00 грн. підлягають до повного задоволення.

Як вбачається з розрахунку заборгованості, позивачем нараховані відсотки за користування кредитом за період з 27.12.2006 по 29.02.2020.

Згідно договору споживчого кредиту № АЦ-00181 від 27.10.2006 строк кредитування становить - 6 місяців, отже дата повернення кредиту 27.04.2007, що також відображено у графіку платежів.

Умов пролонгації строку кредитування договір не містить.

Отже кредитор має нараховувати відсотки лише в межах строку дії договору, що відповідає правовій позиції, викладеній у постанові Великої Палати Верховного Суду від 05.04.2023 у справі № 910/4518/16, а саме: «Велика Палата Верховного Суду наголошує, що проценти відповідно до статті 1048 ЦК України сплачуються не за сам лише факт отримання позичальником кредиту, а за «користування кредитом» (тобто за можливість позичальника за плату правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу).

Надання кредиту наділяє позичальника благом, яке полягає в тому, що позичальник, одержавши від кредитора грошові кошти, не повинен повертати їх негайно, а отримує можливість правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу (строку кредитування, у межах якого сторони можуть встановити періоди повернення частини суми кредиту), а кредитор, відповідно, за загальним правилом не вправі вимагати повернення боргу протягом відповідного строку (право кредитора достроково вимагати повернення всієї суми кредиту передбачає частина друга статті 1050 ЦК України). Саме за це благо - можливість правомірно не повертати кредитору борг протягом певного часу - позичальник сплачує кредитору плату, якою є проценти за договором кредиту відповідно до статті 1048 ЦК України.

Уклавши кредитний договір, сторони мають легітимні очікування щодо належного його виконання. Зокрема, позичальник розраховує, що протягом певного часу він може правомірно «користуватися кредитом», натомість кредитор розраховує, що він отримає плату (проценти за «користування кредитом») за надану позичальнику можливість не повертати всю суму кредиту одразу.

Разом з цим зі спливом строку кредитування чи пред`явленням кредитором вимоги про дострокове погашення кредиту кредит позичальнику не надається, позичальник не може правомірно не повертати кошти, а тому кредитор вправі вимагати повернення кредиту разом із процентами, нарахованими відповідно до встановлених у договорі термінів погашення періодичних платежів на час спливу строку кредитування чи пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту у межах цього строку. Тобто позичальник у цьому разі не отримує від кредитора відповідне благо на період після закінчення строку кредитування чи після пред`явлення кредитором вимоги про дострокове погашення кредиту, а тому й не повинен сплачувати за нього нові проценти відповідно до статті 1048 ЦК України.

Очікування кредитодавця, що позичальник повинен сплачувати проценти за «користування кредитом» поза межами строку, на який надається такий кредит (тобто поза межами існування для позичальника можливості правомірно не сплачувати кредитору борг), виходять за межі взаємних прав та обов`язків сторін, що виникають на підставі кредитного договору, а отже, такі очікування не можуть вважатись легітимними.

Отже, припис абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України» (п.п 81-85, 91).

Суд зазначає, що нарахування кредитором відсотків у період з 28.04.2007 по 29.02.2020 є необґрунтованим, оскільки здійснено поза межами строку кредитування, передбаченого договором.

Кредитор мав право нараховувати відсотки за користування кредитом в межах строку дії договору, а саме з 27.12.2006 по 27.04.2007.

Із урахуванням зазначеного вище, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню відсотки за користування кредитом у сумі 2078,15 грн. (122 днів*17,0340%).

Отже, вимоги позивача в частині стягнення плати за користування кредитом підлягають до часткового задоволення на суму 2078,15 грн.

Щодо розміру нарахованих позивачем інфляційних втрат, які позивач просить стягнути з відповідача, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час, крім випадків, установлених законом про банки і банківську діяльність. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Суд погоджується з наданим позивачем розрахунком інфляційних втрат, нарахованих на прострочене грошове зобов`язання за період з травня 2007 р. по лютий 2022 р., які становлять 14499,91 грн. Дана сума інфляційних втрат підлягає стягненню з відповідача, а позовні вимоги в цій частині підлягають до повного задоволення.

На підставі зазначеного вище, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, враховуючи, що отримані та використані відповідачем кредитні кошти в добровільному порядку позивачу не повернуті, нарахування позивачем процентів за межами строку дії договору необґрунтоване, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню на загальну суму 19578,06 грн.

Під час розгляду справи в суді позивачем понесені витрати у вигляді судового збору за подання позову до суду в сумі 2422,40 грн., оскільки вимоги позивача задоволено частково (20%), тому з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір у сумі 484,48 грн.

Керуючись ст.ст. 141, 263-265, 354 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Ніко-Тайс» заборгованість за кредитним договором 3000,00 грн., плату за користування кредитом у сумі 2078,15 грн., інфляційні втрати в сумі 14499,91 грн. на підставі договору кредиту №АЦ-00181 від 27.10.2006р., а всього 19578 (дев`ятнадцять тисяч п`ятсот сімдесят вісім) гривень 06 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Ніко-Тайс» судовий збір у сумі 484,48 грн.

У решті позовних вимог відмовити.

Заочне рішення суду може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення може бути оскаржено до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя М.Ю. Степченко

Повний текст рішення буде виготовлений 24 липня 2025 року.