КОРАБЕЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД М.МИКОЛАЄВА

Справа № 488/2216/25
Провадження № 2/488/1505/25
РІШЕННЯ

Іменем України

07.08.2025 року м. Миколаїв

Суддя Корабельного районного суду м. Миколаєва Чернявська Я.А., розглянувши цивільну справу за правилами спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін за позовом ОСОБА_1 до Корабельного відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про скасування арешту на нерухоме майно,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , через свого представника - адвоката Кострикіна Олексія Івановича, звернулася до суду з позовом до відповідача Корабельного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), в якому просить скасувати обтяження у вигляді арешту (архівний запис), який зареєстрований 17.07.2006 року 11:37:17 за № 3469532 реєстратором: П`ята миколаївська державна нотаріальна конторою, на підставі обтяження: ухвала, б/н, 08.08.2002 Корабельний районний суд міста Миколаєва; об`єкт обтяження: будинок, жилий будинок, состав: ціле, состояние: добудоване, статус: жиле, адреса: АДРЕСА_1 ; додаткові дані: Архівний номер: 2919266NIKOLAEV5, архівна дата: 11.08.2003, дата виникнення: 11.08.2003, № реєстру: , внутр. № № 6101F42С29F4572F4059, комментарий: вх.528 р.61.

В обґрунтування позовних вимог представником позивачки зазначено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивачки - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

У зв`язку з його смертю відкрилася спадщина, що складається з частини житлового будинку, розташованого в АДРЕСА_1 . Вказане нерухоме майно належало померлому - ОСОБА_3 (частка 1/1) на підставі договору про надання у безстрокове користування земельної ділянки для будівництва житлового будинку, посвідченого Жовтневою державною нотаріальною конторою 21 жовтня 1967 року за реєстровим № 1789 та зареєстрованого у Бюро технічної інвентаризації 26 вересня 1975 року за реєстровим № 3302.

З метою оформлення спадкових прав, позивачка звернулася до П`ятої Миколаївської державної нотаріальної контори, де 08 лютого 2022 року було відкрито спадкову справу після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позивачка повідомила, що під час звернення до нотаріуса вона дізналася, що відповідно до відомостей з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів на нерухоме майно № 3469532 на нерухоме майно, яке належало її батькові було накладено обтяження у вигляді арешту: - арешт (архівний запис), який зареєстрований 17.07.2006 року 11:37:17 за № 3469532 реєстратором: П`ята миколаївська державна нотаріальна конторою, на підставі обтяження: ухвала, б/н, 08.08.2002 Корабельний районний суд міста Миколаєва; об`єкт обтяження: будинок, жилий будинок, состав: ціле, состояние: добудоване, статус: жиле, адреса: АДРЕСА_1 ; додаткові дані: Архівний номер: 2919266NIKOLAEV5, архівна дата: 11.08.2003, дата виникнення: 11.08.2003, № реєстру: , внутр. № № 6101F42С29F4572F4059, комментарий: вх.528 р.61.

Пояснила, що у зв`язку з вищевикладеним вона звернулася із заявою до Корабельного районного суду м. Миколаєва, однак у відповідь отримала повідомлення, що при перевірці номенклатурних архівних матеріалів за 2002 рік ухвали від 08.08.2002 року без номеру, якою було накладено арешт на житловий будинок, розташований у АДРЕСА_1 , на ім`я ОСОБА_3 , не виявлено, у зв`язку з відсутністю більш детальної інформації.

Тому позивачка звернулася із запитом до Корабельного відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), однак отримала роз`яснення, що за обтяженням № 3469532 неможливо встановити виконавче провадження, у межах якого накладено арешт, а відповідних проваджень у системі не виявлено. У зв`язку з цим позивачці рекомендовано звернутись до Корабельного районного суду м. Миколаєва, який видав ухвалу від 08.08.2002 р.

У зв`язку з тим, що захистити свої майнові права у інший спосіб неможливо, позивач була змушена звернутися в суд з даним позовом.

Ухвалою від 02.06.2025 року було відкрито спрощене позовне провадження по справі з викликом (повідомленням) сторін та призначено до судового розгляду.

Одночасно, в ухвалі відповідачу роз`яснено, що він має право подати до суду заяву із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та відзив на позов протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі, а також має право подати до суду заперечення протягом п`яти днів з дня отримання відповіді на відзив.

Копію ухвали надіслано сторонам.

Відповідач скористався своїм правом на відзив. 11.07.2025 року через канцелярію суду представник відповідача Лашков Б., надав до суду відзив, згідно якого він просить суд в задоволенні позову відмовити в повному обсязі. В обґрунтування своїх заперечень зазначав, що у справах про звільнення майна з-під арешту належним відповідачем є особа, в інтересах якої було накладено арешт, а не відповідний орган державної виконавчої служби, який у такому випадку може залучатись до участі у справі в якості третьої особи, просив розглядати справу без участі представника відповідача та відмовити в задоволенні позову.

23.07.2025 року представник позивача адвокат Кострикін О.І., через канцелярію суду подав відповідь на відзив, в якому зазначив, що обґрунтованість подання позову до органу ДВС, що виніс постанову про арешт, підтверджується як нормами процесуального та матеріального права, так і судовою практикою та міжнародними стандартами. Відмова у розгляді такого позову лише на підставі формального сумніву щодо відповідача порушує права особи на доступ до правосуддя та ефективний судовий захист. Вважав, що відзив відповідача є формальним запереченням, який не враховує фактичних обставин справи, судової практики та правової природи позовної вимоги. У зв`язку з вищевикладеним, просив відхилити доводи відповідача та проводити розгляд справи у його відсутність.

В судове засідання, призначене на 07.08.2025 року, сторони не з`явилися, були повідомлені своєчасно та належним чином.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки у судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки, повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника), крім відповідача, незалежно від причин неявки.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши письмові докази по справі, вивчивши нормативно-правові акти, які регулюють спірні правовідносини, проаналізувавши і оцінивши докази в їх сукупності, знаходить позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню виходячи із наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно зі статтями 12, 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_3 помер батько позивачки - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що 06.03.2023 року Корабельним відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) було видано свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1 , актовий запис №1138.

Факт родинних стосунків між позивачкою та ОСОБА_3 підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 від 02 березня 2020 року, актовий запис № 72, виданим повторно, Корабельним відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції, згідно з яким у графі «батько» зазначено ОСОБА_2 .

Після смерті батька позивачки відкрилася спадщина, що складається з частини житлового будинку, розташованого в АДРЕСА_1 .

Вказане нерухоме майно належало померлому - ОСОБА_3 (частка 1/1) на підставі договору про надання у безстрокове користування земельної ділянки для будівництва житлового будинку, посвідченого Жовтневою державною нотаріальною конторою 21 жовтня 1967 року за реєстровим № 1789 та зареєстрованого у Бюро технічної інвентаризації 26 вересня 1975 року за реєстровим № 3302.

З метою оформлення спадкових прав, позивачка звернулася до П`ятої Миколаївської державної нотаріальної контори, де 08 лютого 2022 року було відкрито спадкову справу після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до архівної довідки Державного архіву Миколаївської області від 29.12.2023 № А-1290/03-06, рішенням виконкому Миколаївської міської ради народних депутатів від 22 березня 1985 року № 208 «Про перейменування ряду вулиць і зміну нумерації будинків у АДРЕСА_2 .

Під час звернення до нотаріуса позивачка дізналася, що відповідно до відомостей з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів на нерухоме майно № 3469532 на нерухоме майно, яке належало її батькові було накладено обтяження у вигляді арешту: - арешт (архівний запис), який зареєстрований 17.07.2006 року 11:37:17 за № 3469532 реєстратором: П`ята миколаївська державна нотаріальна конторою, на підставі обтяження: ухвала, б/н, 08.08.2002 Корабельний районний суд міста Миколаєва; об`єкт обтяження: будинок, жилий будинок, состав: ціле, состояние: добудоване, статус: жиле, адреса: АДРЕСА_1 ; додаткові дані: Архівний номер: 2919266NIKOLAEV5, архівна дата: 11.08.2003, дата виникнення: 11.08.2003, № реєстру: , внутр. № № 6101F42С29F4572F4059, комментарий: вх.528 р.61.

Відповідно до «Повідомлення про склад спадкоємців» П`ятої Миколаївської державної нотаріальної контори від 23 грудня 2024 року № 959/02-14/37-22, у провадженні зазначеної нотаріальної контори перебуває спадкова справа, відкрита 08 лютого 2022 року після смерті батька позивачки - ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Як убачається з матеріалів спадкової справи, позивачка є єдиними спадкоємцями за законом у рівних частках. Крім ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , інших спадкоємців немає.

Як вбачається з наданої Корабельним відділом державної виконавчої служби у місті Миколаєві ПМУМЮ (м. Одеса) інформації від 10.10.2024 року № 2-06, позивачка звернулася із запитом до Корабельного відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), оскільки саме зазначений орган був ініціатором накладення арешту.

Проте у наданому роз`ясненні зазначено, що згідно з інформацією щодо обтяження № 3469532, яка міститься в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, неможливо ідентифікувати виконавче провадження, у межах якого було накладено відповідний арешт. Водночас, за результатами пошуку в автоматизованій системі виконавчого провадження не виявлено виконавчих проваджень щодо примусового виконання ухвали Корабельного районного суду м. Миколаєва від 08.08.2002 року стосовно ОСОБА_1 , у зв`язку з чим відсутня можливість надати більш детальну інформацію та копії документів, що стосуються обтяження № 3469532.

Враховуючи викладене, не виявилося можливим однозначно встановити виконавче провадження, у межах якого зареєстровано обтяження № 3469532, та визначити наявність підстав для його припинення, встановлених частиною четвертою статті 59 Закону України «Про виконавче провадження».

За наявності вказаного обтяження, накладеного на спадкове нерухоме майно, позивачка фактично позбавлена можливості реалізувати своє право на спадкування після смерті батька, оскільки вказане обтяження перешкоджає державній реєстрації її права власності на спадкове майно, а також унеможливлює повноцінне розпорядження чи користування ним.

Згідно з статтею 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до частини першої статті 321 ЦПК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи бути обмеженим у його здійсненні.

Згідно з статтею 391 ЦПК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Зняття арешту з майна відбувається на підставах визначених ч.4 ст. 59 ЗУ «Про виконавче провадження» та ч. 5 цієї ж статті, яка встановлює що у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 59 ЗУ «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Згідно Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції передбачено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

У постанові ВС за № 14/5026/1020/201 від 18 лютого 2021 року, посилається на практику ЄСПЛ щодо мирного володіння майном, (наприклад, рішення ЄСПЛ у справах «Спорронґ і Льоннрот проти Швеції» від 23 вересня 1982 року, «Щокін проти України» від 14 жовтня 2010 року, «Трегубенко проти України» від 2 листопада 2004 року) в ній напрацьовано три критерії, які слід оцінювати сумісність втручання в право особи на мирне володіння майном з гарантіями ст. 1 Першого протоколу, а саме: чи можна вважати втручання законним; чи переслідує воно «суспільний», «публічний» інтерес; чи такий захід є пропорційним визначеним цілям. Втручання держави у право на мирне володіння майном є законним, якщо здійснюється на підставі закону, НПА, що має бути доступним для заінтересованих осіб, чітким та передбачуваним щодо застосування та наслідків дії його норм. Втручання є виправданим, якщо воно здійснюється з метою задоволення суспільного, публічного інтересу, за наявності об`єктивної необхідності. Критерій пропорційності передбачає, що втручання буде розглядатися як порушення ст. 1 Першого протоколу, якщо не було дотримано справедливої рівноваги між інтересами держави (суспільства), пов`язаними із втручанням, та інтересами особи, яка так чи інакше страждає від втручання. «Справедлива рівновага» передбачає наявність розумного співвідношення між метою, що ставиться для досягнення, та засобами, які використовуються. Необхідний баланс не буде дотримано, якщо особа несе «індивідуальний і надмірний тягар».

У постанові Верховний Суд за № 927/322/14 від 14.08.2023 року, зазначив, що допущене державним виконавцем порушення щодо незняття протягом тривалого часу (майже 10 років) арешту з майна боржника, внаслідок якого було порушено право останнього на мирне володіння його майном, державний виконавець у відповідь на звернення боржника не повинен був обмежуватись доводами щодо знищення виконавчого провадження у зв`язку із закінченням терміну його зберігання, а роз`яснити прийнятний та допустимий у межах ситуації, що склалась, механізм усунення відповідного порушення. Також, в цій постанові в п. 3.28. підсумовуючи ВС зазначив, що наявність протягом тривалого часу (майже 10 років) нескасованого арешту на майно боржника, за умови відсутності (закінчення) виконавчого провадження та майнових претензій з боку стягувача є невиправданим втручанням у право особи на мирне володіння своїм майном. У своїй постанові ВС вважає правильними висновки судів про наявність правових підстав для визнання протиправною бездіяльності державного виконавця щодо незняття арешту з рухомого та нерухомого майна боржника та зобов`язання державного виконавця зняти такий арешт та вчинити дії щодо реєстрації припинення обтяження нерухомого майна, що в ефективний спосіб дозволить відновити право боржника на мирне володіння його майном. В пункті 3.29. посилання скаржника на знищення виконавчого провадження у зв`язку із закінченням терміну його зберігання, вірно не прийнятті судом до уваги, так як положення чинного законодавства не встановлюють, що вказані обставини звільняють виконавця, який допустив відповідне порушення закону, від обов`язку зняти арешт з майна у випадку закінчення виконавчого провадження.

У постанові Верховний Суд № 343/2260/20 від 06.04.2022 року встановив, що позивачка у встановленому законом порядку набула право власності на квартиру, а виконавче провадження про стягнення заборгованості з попереднього власника вказаної квартири, яка померла, або з її правонаступників відсутнє, суд першої інстанції, з висновками якого погодився і суд апеляційної інстанції, дійшов правильного висновку про зняття такого арешту, накладеного більше ніж 13 років тому.

У постанові Верховний Суд № 707/1530/21 від 10.06.2022 року зазначив, що спори про право цивільне, пов`язані з належністю майна, на яке накладено арешт, відповідно до статті 19 ЦПК України розглядаються в порядку цивільного судочинства у позовному провадженні, якщо однією зі сторін відповідного спору є фізична особа, крім випадків, коли розгляд таких справ відбувається за правилами іншого судочинства. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. У разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець (ч. 2 ст. 59 ЗУ «Про виконавче провадження»).

У постанові Верховний Суд від 13.07.2022 року у справі №2/0301/806/11 спростовує доводи скаржника у частині того, що суд не має права зобов`язувати державного виконавця до вчинення дій щодо зняття арешту з майна відповідача у спірному випадку.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 07 липня 2011 року у справі «Серков проти України» (пункти 42-44) зазначив, що національне законодавство має відповідати вимозі «якості» закону, щоб воно було доступним для заінтересованих осіб, чітким і передбачуваним у застосуванні. Якщо норма закону або іншого нормативного акта, виданого на основі закону, дозволяють неоднозначне або множинне тлумачення прав та обов`язків платників податків і контролюючого органу, рішення приймається на користь платника податків.

Будь-яке втручання органу влади у безперешкодне володіння майном повинно бути «законним», позбавлення майна можливе лише «на умовах, передбачених законом (Рішення ЄСПЛ від 06 листопада 2008 року у справі «Ісмаїлов проти росії»).

Згідно з статтею 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до частини першої статті 321 ЦПК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи бути обмеженим у його здійсненні.

Згідно з статтею 391 ЦПК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Наявність зареєстрованого обтяження на майно, що належить позивачці порушує право позивачки на реалізацію своїх майнових прав, внаслідок чого вона позбавлена змоги в повному обсязі користуватися та розпоряджатися майном, підстави для продовження обтяження на майно відсутні. Тому право позивачки підлягає судовому захисту у заявлений нею спосіб.

На підставі викладеного, аналізуючи досліджені докази, суд дійшов висновку про обґрунтованість позову, що є наслідком його задоволення в повному обсязі.

Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Відповідно до Постанови КЦС ВС від 30.09.2022 року за № 761/38266/14, якщо проголошення судового рішення не відбувається, то датою його ухвалення є дата складення повного судового рішення, навіть, у випадку, якщо фактичне прийняття такого рішення відбулося у судовому засіданні, яким завершено розгляд справи і в яке не з`явились всі учасники такої справи. При цьому, дата, яка зазначена як дата ухвалення судового рішення, може бути відмінною від дати судового засідання, яким завершився розгляд справи і у яке не з`явилися всі учасники такої справи.

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2022 року у справі № 1519/2-5034/11 (провадження № 61-175сво21) зазначено: «… у разі ухвалення судового рішення за відсутності учасників справи, суд повинен зазначати датою ухвалення ту дату, на яку було призначено розгляд справи, та вказувати у резолютивній частині дату складення повного судового рішення».

Керуючись ст. ст. 7, 8, 12, 13, 258-259, 264-265, 280-282, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Корабельного відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про скасування арешту на нерухоме майно - задовольнити.

Скасувати арешт (архівний запис), який зареєстрований 17.07.2006 року 11:37:17 за № 3469532 реєстратором: П`ята миколаївська державна нотаріальна конторою, на підставі обтяження: ухвала, б/н, 08.08.2002 Корабельний районний суд міста Миколаєва; об`єкт обтяження: будинок, жилий будинок, состав: ціле, состояние: добудоване, статус: жиле, адреса: АДРЕСА_1 ; додаткові дані: Архівний номер: 2919266NIKOLAEV5, архівна дата: 11.08.2003, дата виникнення: 11.08.2003, № реєстру: , внутр. № 6101F42С29F4572F4059, комментарий: вх.528 р.61.

Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду, а в разі, якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення зазначених вище строків, або після перегляду рішення суду в апеляційному порядку, якщо його не скасовано.

Повне найменування сторін та інших учасників справи:

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_3 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ;

Відповідач - Корабельний відділ державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), , адреса: 54052, м. Миколаїв, вул. Океанівська, 1-А;

Повний текст судового рішення складено 25 серпня 2025 року.

Суддя Я.А. Чернявська