У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21.08.2025 Справа №607/4074/25 Провадження №2-з/607/61/2025

місто Тернопіль

Суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Герчаківська О. Я., ознайомившись із заявою адвоката Яценко Артема Олеговича, який діє від імені та в інтересах ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики,

В С Т А Н О В И Л А :

У провадженні Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області перебувають матеріали цивільного справі № 607/4074/25 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики.

18 серпня 2025 року представником відповідача - адвокатом Яценко А. О. через систему «Електронний суд» подано до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області заяву про вжиття заходів забезпечення позову, яка зареєстрована судом та передана судді цього суду Герчаківській О. Я. 19 серпня 2025 року.

В обґрунтування цієї заяви зазначено про те, що ухвалою Тернопільського міськрайонного суду від 14 серпня 2025 року у справі № 607/4074/25, провадження № 2-п/607/42/2025, скасовано заочне рішення Тернопільського міськрайонного суду та призначено підготовче судове засідання на 01 вересня 2025 року об 11 годині 50 хв в залі судових засідань. Разом із тим 04 серпня 2025 року, в межах справи № 607/4074/25, до Тернопільського міськрайонного суду було подано заяву про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню, виданого 20 травня 2025 року, який перебуває на виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Тернопільської області Вариводи Д. В. та по якому здійснюються утримання із заробітної плати військовослужбовця-боржника ОСОБА_1 в межах виконавчого провадження № 78522913 від 03 липня 2025 року.

Відповідно до вимог п. 6 ч. 1 ст. 150 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) позов забезпечується, зокрема, зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку. Отже, підставою для вжиття заходів забезпечення позову є наявність обґрунтованого припущення, що незастосування даних заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог відповідача/боржника.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 34 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій у разі зупинення судом стягнення на підставі виконавчого документа. Застосування заходів забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого листа є адекватним та ефективним способом забезпечення позову про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню. Такі висновки містяться у постанові Верховного Суду у складі суддів Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 16 серпня 2018 року у справі № 910/1040/18, які відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України суд враховує при застосуванні відповідних норм права до спірних правовідносин.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 34 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій у разі: зупинення судом стягнення на підставі виконавчого документа. Оскільки метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на його користь, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення, є необхідність у вжитті таких заходів.

Предметами позовних вимог є стягнення заборгованості за договором позики та визнання виконавчого документу таким, який не підлягає виконанню. Оскільки в зазначеній цивільній справі оскаржується наявність заборгованості за договором позики та заява про визнання виконавчого документу таким що не підлягає виконанню, представник відповідача вважає за необхідне забезпечити позов шляхом зупинення стягнення, яке здійснюється на підставі виконавчого листа по виконавчому провадженню за № 78522913, яке відкрито приватним виконавцем виконавчого округу Тернопільської області Вариводою Д. В. Даний захід забезпечення позову дозволить уникнути неправомірного стягнення коштів з доходів боржника-військовослужбовця ОСОБА_1 , усуне перешкоди у користуванні його майном та коштами, які йому надходять у вигляді грошового забезпечення як військовослужбовцю військової частини НОМЕР_1 . Пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення - відсутні.

З цих обґрунтувань адвокат Яценко А. О. і просить вжити заходів забезпечення позову.

Вирішуючи заяву по суті суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

За таких обставин, розгляд заяви проводиться без повідомлення сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Вивчивши міст заяви про забезпечення позову та матеріали цивільної справи № 607/4074/25, суд доходить до наступного висновку.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріальноправових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Згідно з приписами ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будьякій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Тобто, однією із причин, в зв`язку з якими потрібно забезпечити позов, може бути припущення особи щодо обставин, що несуть загрозу невиконання або утруднення виконання можливого рішення.

При цьому закон не вимагає надання будьяких доказів існування можливості утруднення чи неможливості виконання рішення суду, а лише вимагає подання відповідної заяви про це у вигляді, передбаченому ч. 1 ст. 149 ЦПК України.

З точки зору закону, значення цих заходів полягає в тому, що ними захищаються законні інтереси (права) позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли неприйняття заходів може призвести до невиконання судового рішення.

Частиною 1 ст. 150 ЦПК України визначено перелік видів забезпечення позову.

Зокрема, відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 15 серпня 2018 року у справі № 922/4587/13.

Вищенаведені норми процесуального закону та судова практика вказують, що із заявою про забезпечення позову наділений правом звернення позивач, а не відповідач, яким є ОСОБА_1 у виниклому між сторонами спорі, а тому процедурно дана заява подана особою, яка не є суб`єктом, який наділений правом забезпечувати позов.

Щодо суті та обґрунтувань заяви про забезпечення позову, то суд звертає увагу, що заочне рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області у справі № 607/4074/25 від 20 травня 2025 року за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики скасоване ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 14 серпня 2025 року. Розгляд справи постановлено проводити за правилами загального позовного провадження, підготовче судове засідання призначено на 01 вересня 2025 року о 11 годині 50 хвилин.

Відтак, виконавчий лист, який було видано судом на підставі цього рішення також втрачає чинність, його примусове виконання не може здійснюватися приватним виконавцем, адже рішення, на підставі якого видано виконавчий документ, скасовано.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження» за заявою стягувача про примусове виконання.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: 1) виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Пунктом 5 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавче провадження підлягає закінченню у разі скасування або визнання нечинним рішення, на підставі якого виданий виконавчий документ, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню.

Відповідно до ч. 1 ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» у разі закінчення виконавчого провадження (крім закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження.

Виконавче провадження, щодо якого винесено постанову про його закінчення, не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

Наведені норми Закону України «Про виконавче провадження» вказують на обов`язок приватного закінчити виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа у разі скасування рішення, на підставі якого виданий виконавчий документ.

Отож, суд не може вирішувати питання про забезпечення позову шляхом зупинення стягнення, яке здійснюється на підставі виконавчого листа по виконавчому провадженню за № 78522913, відкритому приватним виконавцем виконавчого округу Тернопільської області Вариводою Д. В., адже зі скасуванням заочного рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області у справі № 607/4074/25 від 20 травня 2025 року за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, на підставі якого відкрито виконавче провадження та здійснювалося примусове виконання, відпали правові підстави для стягнення боргу.

Керуючись ст.ст. 149153, 260 Цивільного процесуального кодексу України, суддя,

П О С Т А Н О В И Л А :

У задоволенні заяви адвоката Яценко Артема Олеговича, який діє від імені та в інтересах ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

У разі подання апеляційної скарги ухвала суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня його проголошення.

Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину ухвали суду або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Тернопільського апеляційного суду.

Суддя Тернопільського міськрайонного суду

Тернопільської області О. Я. Герчаківська