ЗОЛОТОНІСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 695/758/25
номер провадження 2/695/1053/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 серпня 2025 рокум. Золотоноша

Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого - судді Ушакової К.М.,

за участю: секретаря судового засідання Демченко Л.О.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача адвоката Сизька Д.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів шляхом зміни способу їх стягнення,

в с т а н о в и в:

у провадженні Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 . До ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів шляхом зміни способу їх стягнення.

Ухвалою судді Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 26.02.2025 було відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомлення (виклику) сторін.

01 липня 2015 року від позивача надійшла заява про уточнення позовних вимог, яку мотивувала тим, що вимога одержувача аліментів про зміну способу їх стягнення може мати місце і внаслідок виникнення необхідності у збільшенні розміру аліментів. Такої правової позиції притримується Верховний Суд у постанові від 13.02.2019 у справі № 152/100/18. А тому, просила уточнити позовні вимоги, а саме: змінити спосіб стягнення аліментів з відповідача, які стягуються відповідно до рішення Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 16.11.2020 у справі № 695/2116/20, та стягувати з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини всіх доходів, але не менше 50 % встановленого законодавством прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дати пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття.

01 липня 2025 року від позивача надійшло клопотання про витребування доказів, у якому просила на підставі ст. 182 СК України, ст. 84 ЦПК України, Податкового кодексу України витребувати у Головного управління ДПС України у Черкаській області довідку щодо отриманих ОСОБА_2 доходів протягом 2025 року.

08 серпня 2025 року до суду надійшло клопотання від представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Сизька Д.Б. про зупинення провадження у справі у зв`язку з перебуванням відповідача у складі ЗСУ. Клопотання обґрунтоване тим, що відповідач перебуває на військовій службі за мобілізацією у військовій частині, що переведена на воєнний стан. Це підтверджується не лише довідкою від 24.03.2025 № 96/366, яка додавалася до попереднього клопотання, а й документами, які додаються до даного клопотання: довідкою про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією РФ проти України, довідкою від 28.07.2025 №96/905. Окрім того, Верховний Суд в постанові від 30.04.2025 у справі № 759/2665/23 зробив такий правовий висновок щодо застосування п. 2 ч. 1 ст. 251 ЦПК України: Конструкція пункту 2 частини першої статті 251 ЦПК України дає підстави для висновку, що визначена ним підстава зупинення провадження пов`язана не із самою обставиною введення воєнного стану, а із фактом перебування сторони у справі у складі Збройних Сил України, що переведені на воєнний стан. При цьому, вказана вище норма має тимчасовий характер, тобто обмежується строком перебування сторони у складі Збройних Сил України, що переведені на воєнний стан. За такої умови підстава для зупинення провадження у справі вичерпується тоді, коли участь сторони у складі Збройних Сил України припиняється. Учасник справи може припинити участь у складі Збройних Сил України ще до припинення воєнного стану, якщо така можливість передбачена законодавством. Наведене правове регулювання дозволяє дійти висновку, що норма пункту 2 частини першої статті 251 ЦПК України може бути застосована судами під час вирішення питання про зупинення провадження у справі у разі перебування фізичної особи, яка є стороною чи третьою особою, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції, до припинення перебування такої фізичної особи у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції. Схожих висновків у подібних правовідносинах дійшов Верховний Суд у постанові від 25 липня 2024 року у справі № 852/2а-2/24 (адміністративне провадження № А/990/5/24). Верховний Суд звертає увагу на те, що конструкція норми пункту 2 частини першої статті 251 ЦПК України носить імперативний характер та покладає на суд саме обов`язок зупинити провадження у справі за цією підставою, при цьому, незалежно від наявності у сторони представника, стадії процесу (підготовче провадження, розгляд справи по суті, апеляційне, касаційне оскарження), ціни позову, виду вимог, що розглядаються у провадженні, чи будь-яких інших чинників. Аналогічні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 19 грудня 2024 року у справі № 484/40/21 (провадження № 61-4547св23). Таким чином, обставини, на які послався суд апеляційної інстанції в оскаржуваній ухвалі про зупинення провадження свідчать про наявність достатніх підстав для зупинення провадження у справі, які передбачені пунктом 2 частини першої статті 251 ЦПК України."

У судовому засіданні позивач категорично заперечувала щодо задоволення клопотання про зупинення провадження у справі. Вказала, що неповнолітня дитина потребує аліментів у збільшеному розмірі на утримання. Заяву про уточнення позовних вимог та клопотання про витребування доказів підтримала.

Представник відповідача у судовому засіданні підтримав клопотання про зупинення провадження у справі. Щодо заяви про уточнення позовних вимог не заперечував. З приводу клопотання про витребування доказів заперечував, оскільки позивач не довела, що вона самостійно може надати такі докази.

Заслухавши учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.251 ЦПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

Зупинення провадження по справі - це врегульоване законом й оформлене ухвалою суду тимчасове припинення судом вчинення процесуальних дій під час судового розгляду із визначених у законі об`єктивних підстав, викликане наявністю однієї із передбачених у законі обставин, які перешкоджають розгляду справи, до моменту, коли ці обставини перестануть існувати або будуть вчинені необхідні дії. Тобто інститут зупинення судового провадження застосовується не просто у зв`язку із виникненням підстав, передбачених процесуальним законом, а обумовлюється наявністю обставин, які створюють об`єктивні перешкоди для здійснення судового розгляду.

Обов`язок суду зупинити провадження у справі зумовлений об`єктивною неможливістю її розгляду, викликаний наявністю однієї із передбачених у законі обставин, які перешкоджають розглядові справи, коли зібрані докази не дозволяють встановити та оцінити певні обставини (факти), які є предметом судового розгляду. Для вирішення питання про зупинення провадження у справі суд у кожному випадку повинен з`ясовувати, чим обумовлюється неможливість розгляду справи.

Зупинення провадження у справі не повинно призводити до необґрунтованого затягування розгляду справи та поставлення учасників справи в стан невизначеності.

Аналіз пункту 2 частини 1статті 251 ЦПК України свідчить про те, що вказана норма покладає на суд імперативний обов`язок, а не право зупинити провадження у справі в разі перебування сторони у складі ЗСУ або інших військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення АТО. За такого формулювання процесуального закону суд обмежений у методах для вирішення балансу інтересів при зупиненні провадження, зокрема, і у сімейних справах, де однією зі сторін є військовослужбовець. З огляду на те, що воєнний стан запроваджено на всій території України, за наявності інформації, що учасник справи мобілізований і це підтверджено належними доказами, суди всіх інстанцій зупиняють провадження у справах.

Якщо учасник справи служить у ЗСУ, надає відповідні докази та клопоче про зупинення провадження у справі з цих підстав, у суду немає дискреції відмовити в задоволенні такого клопотання.

Указом Президента України № 1153/2008 від 10 грудня 2008 року затверджено Порядок про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України.

Відповідно до пункту 12 Порядку встановлення, зміна або припинення правових відносин військовослужбовців, які проходять військову службу за контрактом та за призовом осіб офіцерського складу (зокрема, присвоєння та позбавлення військового звання, пониження та поновлення у військовому званні, призначення на посади та звільнення з посад, переміщення по службі, звільнення з військової служби, залишення на військовій службі понад граничний вік перебування на військовій службі, направлення за кордон, укладення та припинення (розірвання) контракту, продовження його строку, призупинення контракту та військової служби тощо) оформлюється письмовими наказами по особовому складу на підставі відповідних документів, перелік та форма яких встановлюються Міністерством оборони України.

Продовження дії контрактів із військовослужбовцями, які звільняються, у випадках, визначених законодавством, затвердження військовослужбовців на посади за мобілізаційним планом, присвоєння та позбавлення військового звання, пониження та поновлення у військовому званні, призначення на посади та звільнення з посад, призупинення військової служби або звільнення з військової служби осіб, які проходять строкову військову службу, переведення військовослужбовців строкової військової служби на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, оформлюється письмовими наказами по стройовій частині. Також наказами по стройовій частині в особливий період оформлюється продовження військової служби та дії контракту понад встановлені строки до термінів, визначених частиною 9 статті 23 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Результат аналізу пункту 12 Положення дає підстави зробити висновок про те, що встановлення відносин військовослужбовців, які проходять військову службу за призовом, оформлюється письмовими наказами по особовому складу.

З урахуванням наведеного, суд робить висновок про те, що належним письмовим доказом для зупинення провадження у справі на підставі пункту 2 частини 1статті 251 ЦПК України є наказ по особовому складу щодо заявника, виданий, відповідно до пункту 12 вказаного Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України.

Аналогічна позиція викладена у постановах Верховного Суду від 29 березня 2023 року у справі №756/3462/20, від 16 листопада 2023 року справі №756/13371/20, від 14 лютого 2024 року справі №466/8799/22.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 перебуває на військовій службі за мобілізацією у Військовій частині НОМЕР_1 , що підтверджується довідкою від 28.07.2025 № 96/905, виданої т.в.о. командира військової частини НОМЕР_1 .

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у постановах від 9 листопада 2022 року у справі № 753/19628/17 і від 29 березня 2023 року у справі № 756/3462/20 виснував, що для зупинення провадження у справі на підставі пункту 2 частини першої статті 251 ЦПК України необхідно надати докази перебування заявника у складі Збройних Сил України у військовій частині, яка переведена на воєнний стан і виконує бойові завдання у зоні бойових дій.

Надана представником відповідача адвокатом Сизьком Д.Б. довідка, підписана т.в.о. командира і начальником відділення персоналу та стройового штабу військової частини НОМЕР_1 не містить інформації про переведення військової частини, в якій служить ОСОБА_2 , на воєнний стан і про залучення його до виконання бойових завдань у зоні бойових дій. За змістом вказаної довідки відповідач періодично брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оброни України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією РФ проти України, перебуваючи в Богодухівському районі Харківської області.

Будь-яких інших доказів, що відповідач виконує бойові завдання у зоні бойових дій матеріали справи не містять.

Надані докази, на які посилається представник відповідача, лише підтверджують факт перебування відповідача у складі ЗСУ, але не містять відповідної інформації щодо факту перебування його в структурному підрозділі ЗСУ, що здійснює виконання бойових завдань.

Як вбачається з матеріалів справи відповідач ОСОБА_2 уклав договір про надання правничої допомоги з адвокатом Сизьком Д.Б., який має можливість представляти інтереси відповідача у суді, приймати участь у судових засіданнях, надавати пояснення, подавати клопотання/заяви чи будь-які інші докази по справі. Вказане свідчить про те, що відповідач має можливість реалізовувати свої права щодо правового супроводу справи та захисту своїх прав та інтересів професійним адвокатом.

Суд також звертає увагу, що відповідач, має право приймати участь у розгляді справи в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів за допомогою ЄСІТС «Електронний Суд».

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ч. 1 ст. 5 ЦПК України). Відповідно ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. У частині першій ст. 3, ч.ч. 1-2 ст. 27 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

У справі, яка стосується стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, суд і сторони справи повинні забезпечити реалізацію найкращих інтересів дитини. Незважаючи на те, що позивачем у такій справі є один із батьків, а відповідачем - інший, інтереси дитини, яка не є стороною справи, мають домінувати над інтересами кожного з її батьків.

Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 13.03.2025 у справі № 557/1226/23, предметом якої є зміна способу стягнення та розміру аліментів на неповнолітню дитину, а тому суд застосовує саме цю правову позицію.

Суд звертає увагу й на те, що зупинення провадження по справі може зашкодити інтересам неповнолітньої дитини в отриманні передбаченого законом утримання з боку його батька. З метою дотримання справедливого балансу і строку розгляду справи, суд вважає, що клопотання про зупинення провадження у справі не підлягає задоволенню, адже, крім вказаного вище, спір стосується прав та інтересів дитини.

Відтак, з урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про відсутність підстав для зупинення провадження у даній справі.

Дослідивши заяву про уточнення позовних вимог від 01.07.2025, суд приходить до наступного.

Зазначена вище заява відповідає вимогам ст. ст.175,177 ЦПК України, тож підстав, передбачених ст.185 ЦПК України для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви судом не вбачається.

Суд вважає за необхідне прийняти уточнену позовну заяву до розгляду та відкласти судовий розгляд для надання часу відповідачу та його представнику для подачі відзиву на уточнені позовні вимоги.

Вивчивши клопотання про витребування доказів, суд приходить до наступних висновків.

Згідно ст. ст. 76, 77 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ч.1 ст.84 ЦПК України учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подано в строк, зазначений в ч.2 та ч.3 ст.83 ЦПК України, тобто позивачем - разом з поданням позовної заяви.

Крім того, відповідно до ч.2 ст.84 ЦПК України у клопотанні про витребування доказів повинно бути зазначено, зокрема, який доказ витребовується; обставини, які може підтвердити цей доказ; вжиті особою, яка подає клопотання, заходи для отримання цього доказу самостійно, докази вжиття таких заходів та (або) причини неможливості самостійного отримання цього доказу.

Суд вважає, що клопотання позивача про витребування доказів не підлягає задоволенню, оскільки до клопотання про витребування доказів, не долучені відомості про неможливість самостійного отримання доказів.

Керуючись ст.ст. 13, 43, 49, 83, 84, 251, 260, 268 ЦПК України, суддя

у х в а л и в:

прийняти уточнену позовну заяву позивача ОСОБА_1 .

В подальшому розглядати справу з урахуванням уточнених позовних вимог.

Роз`яснити, що відповідач має право протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії даної ухвали надати відзив на позовну заяву із уточненими позовними вимогами, копія якого одночасно підлягає направленню на адресу суду, позивача.

Роз`яснити, що позивач має право протягом п`яти днів з дня отримання копії відзиву подати до суду відповідь на відзив, копія якого одночасно підлягає направленню на адресу відповідача (представника відповідача), а відповідач (представник відповідача) протягом п`яти днів має право подати свої заперечення.

Роз`яснити учасникам справи, що подання заяв по суті справи (заява; відзив на заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення є їхнім правом. У разі ненадання учасником розгляду заяви по суті справи у встановлений судом або законом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

У задоволенні клопотання позивача про витребування доказів відмовити.

У задоволені клопотання представника ОСОБА_2 адвоката Сизька Дмитра Борисовича про зупинення провадження у справі відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя К. М. Ушакова