Справа № 461/9487/24
Провадження № 2-з/461/28/25
УХВАЛА

22.08.2025 року суддя Галицького районного суду м. Львова Мироненко Л.Д., розглянувши заяву представника позивача про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участю третьої особи Приватного нотаріуса Коцюруби Лариси Ярославівни про встановлення факту ухилення від виконання обов`язку щодо утримання спадкодавця та усунення від права на спадкування, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Галицького районного суду м. Львова перебуває вказана цивільна справа.

Адвокат Цап М.П. в інтересах позивача ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про забезпечення позову, в якій просив вжити відповідні заходи по справі шляхом:

- накладення заборони приватному нотаріусу Львівського міського нотаріального округу Коцюрубі Ларисі Ярославівні до набрання законної сили рішенням у даній справі видавати будь-які правовстановлюючі документи на спадкове майно у межах спадкової справи, яка відкрилася після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

- накладення заборони суб`єктам державної реєстрації прав: виконавчим органам сільських, селищних та міських рад, Київській, Севастопольській міським, районним, районним у містах Києві та Севастополі державним адміністраціям; державним реєстраторам прав на нерухоме майно, вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо речових прав на нерухоме майно відносно 1/2 частки квартири за адресою: АДРЕСА_1 , яка належала ОСОБА_3 .

Подану заяву мотивує тим, що 23 квітня 2025 року Галицький районний суд м. Львова у справі №461/5811/24 ухвалив рішення про визнання права власності в порядку спадкування, яким визнано за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частку квартири.

Водночас, таке рішення не набрало законної сили, оскільки його оскаржила ОСОБА_1 .

Вказує, що між сторонами виник спір з приводу спадкового майна, а саме: предметом позову у справі №461/5811/24 є визнання за ОСОБА_2 . права власності на 1/2 частку квартири, а предметом позову у справі № 461/9487/24 є усунення ОСОБА_2 від права на спадкування спадщини щодо 1/2 частини квартири за адресою: АДРЕСА_2 , яка відкрилась після смерті ОСОБА_3 .

Заявник зазначає, що у випадку відмови у апеляційній скарзі рішення Галицького районного суду м. Львова від 23 квітня 2025 року у справі № 461/5811/24 вступить у законну силу і частка у спадщині буде відчужена ОСОБА_2 . Тобто існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду у вказаній справі.

Розгляд справи здійснювався за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам частини 1 статті 253 ЦПК України.

Вивчивши матеріали заяви про забезпечення позову, суд приходить до висновку, що така не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст.149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно ч.1 ст.153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом (ч.3 ст.12 ЦПК України).

Згідно із п. п. 4-6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Забезпечення позову є засобом, спрямованим на запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, що полягає у вжитті заходів, за допомогою яких у подальшому гарантується виконання судових актів. При цьому сторона, яка звертається з заявою про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення з такою заявою.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача.

Гарантії справедливого суду діють не тільки під час розгляду справи, але й під час виконання судового рішення. Зокрема тому, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, - навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання (п.35 постанови Великої Палати Верховного Суду від 15.09.2020 у справі №753/22860/17).

Умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, що має бути підтверджено доказами наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову (постанови Верховного Суду від 21.02.2020 у справі №910/9498/19, від 17.09.2020 у справі №910/72/20, від 15.01.2021 у справі №914/1939/20, від 16.02.2021 у справі №910/16866/20, від 15.04.2021 у справі №910/16370/20, від 24.06.2022 у справі №904/3783/21, від 26.09.2022 у справі №911/3208/21).

Умовою застосування заходів забезпечення позову за вимогами майнового характеру є існування реальної загрози того, що майно, яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Інститут забезпечення позову спрямований проти несумлінних дій відповідача, який може приховати майно, розтратити його, продати або знецінити і, що такі дії відповідача можуть призвести у майбутньому до того, що виконання можливого рішення суду про присудження може бути утрудненим або взагалі неможливим.

Співмірність у застосуванні заходів забезпечення позову передбачає дотримання судом такого балансу інтересів сторін, що виключає як надмірні негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову для приватних прав та інтересів відповідача, так і негативні наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів для прав та інтересів позивача, пов`язаних із публічних інтересів правосуддя, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Суд приходить до переконання, що заявником не було достатньо обґрунтовано припущення, що майно, яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Крім того, суд враховує, що станом на момент подання вказаної заяви про забезпечення позову рішення Галицького районного суду м. Львова від 23 квітня 2025 року у справі № 461/5811/24 не набрало законної сили, а тому реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду у вказаній справі відсутня.

Такий висновок суду відповідає положенням ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, прийнятого у Парижі 20 березня 1952 pоку, згідно з якими кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна або обмежений у праві власності, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що у заяві про забезпечення позову заявником не доведено існування реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, а тому суд відмовляє у задоволенні відповідної заяви.

Керуючись ст. ст. 149-152 ЦПК України, суд-

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_4 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участю третьої особи Приватного нотаріуса Коцюруби Лариси Ярославівни про встановлення факту ухилення від виконання обов`язку щодо утримання спадкодавця та усунення від права на спадкування, - відмовити.

Повний текст ухвали виготовлено 27 серпня 2025 року.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Львівського апеляційного суду через Галицький районний суд м. Львова протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Суддя Л.Д. Мироненко