Справа № 487/1714/25 Головуючий у 1-й інстанції Кузьменко В. В.
Провадження № 22ц/812/1502/25 Доповідачка в апеляційній інстанції Ямкова О. О.

П О С Т А Н О В А

Іменем України

20 серпня 2025 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючої - судді: Ямкової О. О.,

суддів: Крамаренко Т. В., Локтіонової О. В.,

із секретарем: - Чистою В. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу

за апеляційною скаргою

ОСОБА_1 ,

поданою від його імені представником ОСОБА_2 ,

на рішення Заводського районного суду міста Миколаєва від 10 липня 2025 року, ухваленого під головуванням судді Кузьменка В. В. в місті Миколаєві о 10 годині зі складанням повного рішення суду, у справі

за позовом

ОСОБА_1

до Миколаївських районних електричних мереж Акціонерного товариства

(АТ) «Миколаївобленерго»

(далі - Миколаївські електричні мережі)

про визнання неправомірним та скасування рішення,

В С Т А Н О В И Л А:

19 березня 2025 року ОСОБА_1 , діючи через свого представника ОСОБА_2 , звернувся до суду з позовом до Миколаївських електричних мереж про визнання неправомірним та скасування рішення про нарахування споживачу вартості електричної енергії.

В обґрунтування позову зазначав, що він проживає в будинку АДРЕСА_1 .

За наслідками технічної перевірки, проведеної працівниками відповідача 14 лютого 2025 року виявлено порушення та складено акт L2127, у зв`язку із самовільним підключенням електроустановок, струмоприймачів або електропроводки до електричної мережі, що не є власністю оператора системи з порушенням схеми обліку, що неможливо виявити під час контрольного огляду засобів обліку.

В тексті акту про порушення зазначено про його розгляд у АТ «Миколаївобленерго» 24 лютого 2025 року. Однак з`явившись на засідання комісії позивач з`ясував, що засідання комісії відбулося кілька днів тому.

В подальшому 28 лютого 2025 року позивач отримав засобами поштового зв`язку рішення у формі протоколу з розгляду акту про порушення №500 від 18 лютого 2025 року про обсяг необлікованої електрично енергії, що склав 14 494 кВтгод та нарахування вартості необлікованої електричної енергії у сумі 160 534 грн 73 коп.

За наведених обставин, посилаючись на порушення відповідачем пункту 8.2.6. Правил роздрібного ринку електричної енергії, а саме в частині: порушення порядку розгляду акту не менш як трьома уповноваженими представниками оператора системи; необхідності завчасного повідомлення споживача про дату засідання, не менш, як за сім календарних днів до призначеної дати; порушення права споживача послуг бути присутнім на засіданні комісії з розгляду актів; а також неможливості, в силу віку та технічної необізнаності, викласти свої заперечення під час складення акту про порушення, в той час як зазначене у ньому не підтверджується жодним належним доказом, зокрема, фото та відеозйомкою, а сама нарахована вартість електроенергії є занадто великою для пенсіонера, ОСОБА_1 звернувся до суду щодо захисту своїх порушених прав із цим позовом.

Ухвалою Заводського районного суду міста Миколаєва від 21 березня 2025 року відмовлено у відкритті провадження по справі.

Постановою Миколаївського апеляційного суду від 21 квітня 2025 року вищевказану ухвалу скасовано та направлено справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Ухвалою Заводського районного суду міста Миколаєва від 5 травня 2025 року позов прийнято до розгляду та за ним відкрито провадження.

У відзиві на позовну заяву відповідач вважав позов безпідставним, не обґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню з тих підстав, що цей позов не пред`явлений до юридичної особи, яка може виступати у якості відповідача, а до її філії, яка не є юридичної особою та відповідно не має необхідної процесуальної дієздатності.

Крім того, позивач, як споживач зобов`язаний не допускати порушень правил споживання електричної енергії, акт про виявлене порушення підписаний ним та представниками оператора системи та споживачем без зауважень.

Щодо доводів позову про розгляд акту про порушення раніше зазначеної у ньому дати та за відсутності споживача, вказав, що за зверненням споживача Оператор системи може розглянути акт про порушення на засіданні комісії раніше указаного терміну, та повідомив, що 18 лютого 2025 року позивач прибув до Миколаївського району електричних мереж АТ «Миколаївобленерго», де його було запрошено до групи з розгляду актів про порушення, де і надано роз`яснення щодо складеного акту та можливості проведення засідання комісії раніше зазначеного у акті строку, після чого за його особистою власноруч написаною заявою та в його присутності відбувся розгляд акту про порушення, де він визнав факт самовільного підключення та погодився з висновком комісії про його причетність до порушення, однак повідомив, що розраховував на меншу суму.

За такого вважав, що позивачем не надано доказів на підтвердження обставин, на які він посилається як на підставу своїх вимог.

23 червня 2025 року позивач звернувся з клопотанням про відмову у прийнятті відзиву оскільки його поданою іншою особою, ніж та, що є відповідачем по справі та з порушенням встановленого процесуального строку.

Рішення Заводського районного суду міста Миколаєва від 10 липня 2025 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд виходив з того, що позов пред`явлений не до юридичної особи, а до її філії, яка не має цивільної процесуальної дієздатності та не може бути відповідачем у справі.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , діючи через свого представника Розніна В. А., просив скасувати рішення суду та закрити провадження у справі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначав, що судом не враховано що у відповідності до положень частини 1 статті 255 ЦПК України у разі пред`явлення позову не до юридичної особи, суд мав закрити провадження, а не відмовляти у задоволенні позову. Посилався на відповідну судову практику.

Відзиву на апеляційну скаргу не подано.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши наведені в скарзі доводи та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити виходячи наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_1 є зареєстрованим та мешкає в будинку АДРЕСА_1 (а.с.8-10).

14 лютого 2025 року під час проведення технічної перевірки контролерами АТ «Миколаївобленерго» встановлено факт самовільного підключення електроустановок струмоприймачів або електропроводки до електричної мережі, що не є власністю оператора системи з порушенням схеми обліку, що не можливо виявити під час контрольного огляду засобу обліку та яке дає можливість безоблікового користування електричною енергією, у зв`язку з чим зафіксовано порушення та складено акт про порушення L2127 (а.с.13-14).

У даному акті, підписаному споживачем ОСОБА_1 , його повідомлено про розгляд складеного акту про порушення 24 лютого 2025 року за місцем розташування оператора системи.

Втім, акт про порушення розглянуто 18 лютого 2025 року, за наслідками чого ухвалено рішення у вигляді протоколу №500 про визнання ОСОБА_1 причетним до порушення. Споживачу нараховано обсяг необлікованої електричної енергії у розмірі 14 494кВтгод, вартістю 160 534 грн 73 коп.. Рішення направлено за адресою позивача та ним отримано 28 лютого 2025 року засобами поштового зв`язку (а.с.15-17).

Не погодившись з такою сумою нарахування, яку вважає занадто великою для пенсіонера, позивач звернувся до суду з позовом, пред`явивши його до Миколаївського району електричних мереж Акціонерного товариства «Миколаївобленерго», яке є філією підприємства, замість юридичної особи АТ «Миколаївобленерго».

Відповідно до частин 1,2 статті 48 ЦПК України сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бут фізичні і юридичні особи.

Між тим, як вбачається з витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Миколаївські електричні мережі не є юридичною особою, оскільки є філією АТ «Миколаївобленерго» (а.с.66-67).

У змісті постанови Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 14 червня 2021 року при розгляді справи № 760/32455/19 Верховний Суд надав висновки про правильне застосування норм права, згідно до яких філії та представництва, які не є юридичними особами, не наділені цивільною процесуальною дієздатністю та не можуть виступати стороною у цивільному процесі. Тому справи, в яких відповідачем виступає філія чи представництво, не підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства, у зв`язку з відсутністю сторони у цивільному процесі, до якої пред`явлено позов, а отже неможливістю вирішення цивільного спору.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 257 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Розгляду у суді підлягає лише такий спір, у якому позовні вимоги можуть бути або задоволені, або в їх задоволенні може бути відмовлено. Положення «заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства» (пункт 1 частини 1 статті 186, пункт 1 частини 1 статті 255 ЦПК України) стосується як позовів, які не підлягають розгляду за правилами цивільного судочинства, так і тих позовів, які суди взагалі не можуть розглядати (постанова Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі №757/43355/16-ц).

Отже, аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що філії та представництва, які не є юридичними особами, не наділені цивільною процесуальною дієздатністю та не можуть виступати стороною у цивільному процесі. Тому справи, в яких відповідачем виступає філія чи представництво, не підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства, у зв`язку з відсутністю сторони у цивільному процесі, до якої пред`явлено позов, а отже неможливістю вирішення цивільного спору.

Разом з тим, суд першої інстанції не звернув увагу на неможливість вирішення позову, пред`явленого не до юридичної особи, а до відокремленої філії, внаслідок чого помилково відмовив у задоволенні вимог до філії, замість закриття провадження у справі, як такої, що не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

За наведеного доводи апеляційної скарги є слушними та такими, що ґрунтуються на нормах процесуального права, незважаючи на те, що саме представником позивача вимоги за позовом були пред`явлені до філії підприємства, внаслідок чого ним же вимагалося від суду відмовити у прийнятті відзиву, що був поданий на позов юридичною особою. А отже, рішення суду першої інстанції про відмову у задоволенні позову підлягає скасуванню в апеляційному порядку із закриттям провадження у справі з підстав, передбачених пунктом 1 частини 1 статті 255 та частиною 1 статті 377 ЦПК України.

Керуючись статтями 255, 367, 374, 377, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану від його імені адвокатом Розніним Володимиром Андрійовичем, - задовольнити.

Рішення Заводського районного суду міста Миколаєва від 10 липня 2025 року - скасувати та закрити провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Миколаївських районних електричних мереж Акціонерного товариства «Миколаївобленерго» про визнання неправомірним та скасування рішення про нарахування обсягів недоврахованої електричної енергії .

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, але може бути оскаржена з цього дня в касаційному порядку протягом тридцяти днів до Верховного Суду, у випадках, передбачених статтею 389 ЦПК України .

Головуюча О. О. Ямкова

Судді О. В. Локтіонова

Т. В. Крамаренко