Справа № 537/183/25
Провадження № 2/399/373/2025
УХВАЛА

15 серпня 2025 року смт Онуфріївка

Суддя Онуфріївського районного суду Кіровоградської області Лях М.М., розглянувши зустрічну позовну заяву ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Споживчий центр" про захист прав споживачів фінансових послуг,

встановила:

ТОВ "Споживчий Центр", звернулось до суду з позовом до відповідача ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

ОСОБА_1 звернулася до суду з зустрічним позовом, в якому просить визнати недійсним кредитний договір № 15.02.2024-100000246 від 16.02.2024 року, зобов`язати ТОВ "Споживчий центр" списати нараховані їй за невиконання кредитного договору неустойну у розмірі 3250 гривень, застосувати наслідки недійсності кредитного договору № 15.02.2024-100000246 від 16.02.2024 року (тіла кредиту, процентів, комісій, неустойки тощо) в рахунок погашення тіла кредиту.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Подана зустрічна позовна заява підлягає залишенню без руху з таких підстав.

Відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити зазначення доказів, що підтверджують викладені обставини.

Згідно з ч. 4 ст. 177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Відповідно до частини 1 статті 4, підпункту 2 пункту 2 частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою, ставка судового збору становить 0, 4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Станом на 01 січня 2025 року розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб на підставі Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» визначено в розмірі 3028 грн. 00 коп.

Разом із тим, до позовної заяви позивачем не додано документів, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

При цьому, як на підставу для звільнення від сплати судового збору позивач посилається на положення Закону України «Про захист прав споживачів».

Відповідно до ч. 3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов`язані з порушенням їх прав.

Відповідно до п. 17 ч.1 ст.1 Закону України «Про захист прав споживачів» послуга - діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб.

Відповідно до ст. 21 Закону України «Про захист прав споживачів» крім інших випадків порушень прав споживачів, які можуть бути встановлені та доведені виходячи з відповідних положень законодавства у сфері захисту прав споживачів, вважається, що для цілей застосування цього Закону та пов`язаного з ним законодавства про захист прав споживачів права споживача вважаються в будь-якому разі порушеними, зокрема, порушується принцип рівності сторін договору, учасником якого є споживач; будь-яким чином (крім випадків, передбачених законом) обмежується право споживача на одержання необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про відповідну продукцію; ціну продукції визначено неналежним чином; документи, які підтверджують виконання договору, учасником якого є споживач, своєчасно не передано (надано) споживачу.

Пунктом 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 12.04.1996 р. «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів» визначено, що позовна заява про захист прав споживача повинна містити відомості: про те, яке право споживача порушено; коли і в чому це виявилося; про способи захисту, які належить вжити суду.

Згідно із ст.11 Закону України" Про захист прав споживачів" цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України "Про споживче кредитування".

Поряд з цим, як вбачається із змісту позовної заяви, підставою звернення позивача з позовом до суду не є порушення відповідачами Закону України "Про захист прав споживачів", оскільки позов не містить посилання на порушення прав позивача саме як споживача та способи їх захисту, передбачених саме цим Законом, а є визнання недійсним кредитного договору, з огляду на те, що він, нібито, від імені позивача не укладався.

Згідно з п. п. 1,7 ч. 2 ст. 3 Закону України "Про споживче кредитування" цей закон не поширюється на договори, що містять умову про споживчий кредит у формі кредитування рахунку зі строком погашення кредиту до одного місяця, та кредитні договори, що укладаються на строк до одного місяця; кредитні договори, загальний розмір кредиту за якими не перевищує однієї мінімальної заробітної плати, встановленої на день укладення кредитного договору.

Згідно з преамбулою Закону України "Про захист прав споживачів" цей закон регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів.

За змістом п. 22 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про захист прав споживачів" споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

Отже, між сторонами виник спір, який не стосується захисту прав позивача як споживача.

Відповідно до п. 3 ч. 1 Постанови Пленуму Верховного суду України N 5 від 12.04.96 року "Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів" споживачем, права якого захищаються на підставі Закону, є лише громадянин (фізична особа), котрий придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити товари (роботи, послуги) для власних побутових потреб. Закон регулює відносини споживача з підприємством, установою, організацією чи громадянином-підприємцем, які виготовляють та продають товари, виконують роботи і надають послуги, незалежно від форм власності та організаційних форм підприємництва.

Разом з цим, твердження позивачки, що норми Закону України "Про захист прав споживачів" поширюються на вказані правовідносини є хибним, оскільки в даному випадку позивач не є споживачем товарів чи послуг, оскільки спірні правовідносини виникли на підставі договору кредиту, в яких позивач не виступає споживачем.

З огляду на зазначене вище, враховуючи, що твердження позивача, що норми Закону України "Про захист прав споживачів" поширюються на вказані правовідносини є хибним, оскільки в даному випадку позивач не є споживачем товарів чи послуг, оскільки спірні правовідносини виникли на підставі кредитного договору, в яких позивач не виступає споживачем, на підставі чого позивачкі необхідно сплатити судовий збір у розмірі 1211, 20 грн, надавши оригінал квитанції про сплату судового збору, або ж надати документи, що підтверджують підстави звільнення її (позивача) від сплати судового збору відповідно до Закону України «Про судовий збір».

Відповідно до ч. 1 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Враховуючи, що дана зустрічна позовна заява, подана позивачкою ОСОБА_1 без додержання вимог, викладених в ч. 4 ст. 177 ЦПК України, то відповідно до ч.1 ст. 185 ЦПК України вона підлягає залишенню без руху з наданням позивачкі строку для усунення недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення позивачу ухвали.

Відповідно до ч. 3 ст. 185 ЦПК України якщо позивачка відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Керуючись ст. 175,177, 185 ЦПК України, суддя -

постановила:

Зустрічну позовну заяву ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Споживчий центр" про захист прав споживачів фінансових послуг залишити без руху.

Встановити позивачкі строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків - 10 днів з дня вручення копії ухвали.

Роз`яснити позивачкі, що якщо вона не усуне зазначені в ухвалі недоліки у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною та повертається заявнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя М.М. Лях