Баранівський районний суд Житомирської області
Справа № 273/1093/24
Провадження № 2/273/282/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 серпня 2025 року Баранівський районний суд Житомирської області в складі: головуючого судді Бєлкіної Д.С., за участі: секретаря судового засідання Стаднюк В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Баранівка Житомирської області у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу

за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Дебт Форс», третя особа приватний виконавець виконавчого округу Житомирської області Клименюк Андрій Миколайович, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Баранівського районного суду Житомирської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Дебт Форс», третя особа приватний виконавець виконавчого округу Житомирської області Клименюк Андрій Миколайович, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.

Мотивуючи свої позовні вимоги, позивач вказує, що 15.01.2022 приватним виконавцем виконавчого округу Житомирської області Клименюком Андрієм Миколайовичем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження АСВП №68180869 про стягнення з боржника ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» боргу на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса Києво - Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Олени Василівни від 12.06.2021 №80958. Згідно зі змістом виконавчого напису, копію якого роздруковано з АСВП, ОСОБА_1 є боржником за кредитним договором №014/8071/82/107329 від 05 квітня 2007 року, укладеним з ВАТ «Райффайзен Банк Аваль», правонаступником усіх прав та обов`язків якого на підставі договору Відступлення Прав Вимоги за кредитними договорами 114/54 від 24 січня 2018 року є ПАТ "Комерційний Індустріальний Банк", правонаступником усіх прав та обов`язків якого на підставі договору Відступлення Прав Вимоги за кредитними договорами КП-24012018 від 24 січня 2018 року є ТОВ "Фінансова Компанія "Кредит Капітал", правонаступником усіх прав та обов`язків якого на підставі договору Відступлення Прав Вимоги за кредитними договорами ВФ/03 від 08 квітня 2021 року є ТОВ "Вердикт Капітал". Строк платежу за кредитним договором №014/8071/82/107329 від 05 квітня 2007 року настав. Стягнення заборгованості проводиться за період з 08 квітня 2021 року по 25 травня 2021 року. Сума заборгованості складає 46 523,40 грн., у тому числі: прострочена заборгованість за сумою кредиту - 12 491,79 грн.; прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом -30 702,67 грн.; строкова заборгованість за штрафами і пенями - 3 328,94 грн.; за вчинення виконавчого напису нотаріусом - 650,00 грн. Загальна сума, що підлягає стягненню - 47 173,40 грн.

На думку позивача, оскаржуваний виконавчий напис є незаконним та таким, що не підлягає виконанню, з огляду на те, що він не відповідає вимогам чинного законодавства: заборгованість, стягнута на підставі виконавчого напису, є спірною; виконавчий напис вчинено всупереч вимогам Переліку документів, за якими стягнення проводиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого ПКМУ від 29.06.1999 №1172; виконавчий напис вчинено на договорі, який не посвідчений нотаріально; заборгованість стягнуто поза строком позовної давності, який сплив у квітні 2010 року.

Враховуючи наведене, просить визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис приватного нотаріуса Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Олени Василівни від 12.06.2021 №80958 про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ», правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «ДЕБТ ФОРС», заборгованості за Кредитним договором №014/8071/82/107329 від 05 квітня 2007 року, укладеним боржником з АТ «Райффайзен Банк Аваль». Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ДЕБТ ФОРС" на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати в сумі 5821,80 грн., у т.ч. 1816,80 грн. - судового збору та 4005,00 грн. - на правову допомогу адвоката.

У відзиві на позовну заяву відповідач, посилаючись на судову практику, стверджує про безспірність заборгованості позивача перед відповідачем на момент вчинення виконавчого напису. Також, просить зменшити витрати на правову допомогу, оскільки до позовної зави не подано належних та допустимих документів, які б підтверджували оплату правничої допомоги, в тому числі документів, які б підтверджували перерахунок коштів адвокату в сумі 4005,00 грн.

В судове засідання позивач не з`явився, заявив клопотання про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив. Про час і місце розгляду справи повідомлявся вчасно та належним чином.

Третя особа у судове засідання не з`явилася, причини неявки суду не повідомила. Про час і місце розгляду справи повідомлялася вчасно та належним чином. Також, третя особа не скористалася правом подання письмових пояснень по суті спору.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, з`ясувавши обставини справи, повно, всебічно та об`єктивно дослідивши наявні у матеріалах справи письмові докази, встановив наступне.

05.04.2007 між ОСОБА_1 та ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» було укладено кредитний договір №014/8071/82/107329, копія якого наявна в матеріалах справи.

12.06.2021 приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Оленою Василівною вчинено виконавчий напис №80958, відповідно до якого ОСОБА_1 є боржником за кредитним договором №014/8071/82/107329 від 05 квітня 2007 року, укладеним з ВАТ «Райффайзен Банк Аваль», правонаступником усіх прав та обов`язків якого на підставі договору Відступлення Прав Вимоги за кредитними договорами 114/54 від 24 січня 2018 року є ПАТ "Комерційний Індустріальний Банк", правонаступником усіх прав та обов`язків якого на підставі договору Відступлення Прав Вимоги за кредитними договорами КП-24012018 від 24 січня 2018 року є ТОВ "Фінансова Компанія "Кредит Капітал", правонаступником усіх прав та обов`язків якого на підставі договору Відступлення Прав Вимоги за кредитними договорами ВФ/03 від 08 квітня 2021 року є ТОВ "Вердикт Капітал". Строк платежу за кредитним договором №014/8071/82/107329 від 05 квітня 2007 року настав. Стягнення заборгованості проводиться за період з 08 квітня 2021 року по 25 травня 2021 року. Сума заборгованості складає 46 523,40 грн., у тому числі: прострочена заборгованість за сумою кредиту - 12 491,79 грн.; прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом - 30 702,67 грн.; строкова заборгованість за штрафами і пенями - 3 328,94 грн.; за вчинення виконавчого напису нотаріусом - 650,00 грн. Загальна сума, що підлягає стягненню 47173,40 грн.

У зв`язку з неодноразовими порушеннями приватним нотаріусом Грисюк О.В. вимог законодавства при вчиненні нотаріальних дій Міністерством юстиції України на підставі наказу №3897/5 від 01.11.2021 анульоване свідоцтво на право на заняття нотаріальною діяльністю від 07.11.2005 №6014, видане на її ім`я.

15.01.2022 приватним виконавцем виконавчого округу Житомирської області Клименюком Андрієм Миколайовичем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження АСВП №68180869 про стягнення з боржника ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» боргу на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса Києво - Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Олени Василівни від 12.06.2021 №80958.

Ухвалою Баранівського районного суду Житомирської області в справі № 273/2655/23 замінено сторону виконавчого провадження АСВП №68180869 з Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» на Товариство з обмеженою відповідальністю «ДЕБТ ФОРС» - відповідача за позовом.

Надаючи правову кваліфікацію спірним правовідносинам, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ст. 18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України "Про нотаріат" (надалі - Закон) та іншими актами законодавства України (ч. 1 ст. 39 Закону). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року №296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за №282/20595 (надалі - «Порядок»).

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (п. 19 ст. 34 Закону).

Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону та Глава 16 розділу ІІ Порядку. Так, згідно зі статтею 87 Закону, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість.

Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172 (надалі - «Перелік»).

Статтею 88 Закону визначені умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті, нотаріус вчиняє виконавчі написи:

- якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем;

- за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, містить аналогічні правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку).

Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172 (далі - Перелік).

При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку. При цьому цей Перелік не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами, ніж ті, які зазначені в Законі та Порядку.

26 листопада 2014 року Кабінет Міністрів України прийняв постанову №662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів».

Зазначеною постановою були внесені зміни в розділ "Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами" та доповнено новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин": «пункт 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості».

Тобто за цією нормою нотаріус міг вчиняти виконавчі написи на кредитних договорах, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису стягувач мав би надати нотаріусу оригінал кредитного договору, засвідчену стягувачем виписку з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.

Однак постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі №826/20084/14 постанову Кабінету Міністрів України №662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», зокрема, в частині доповнення Переліку новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин», було визнано незаконною та нечинною.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року у справі №826/20084/14 постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року було залишено без змін.

Постановою Великої Палати Верховного Суду від 20 червня 2018 року було відмовлено в задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року.

Отже, станом на дату вчинення спірного виконавчого напису та на сьогоднішній день редакція Переліку 1172 передбачає можливість вчинення виконавчого напису лише на підставі оригіналу нотаріально посвідченого договору.

Проте нотаріусу не було надано оригіналу нотаріально посвідченого договору, оскільки кредитний договір №014/8071/82/107329 від 05 квітня 2007 року, укладений між боржником та АТ «Райффайзен Банк Аваль», не посвідчувався нотаріально, що вбачається, зокрема, як зі змісту спірного виконавчого напису, так і з копії кредитного договору.

Крім того, відповідно до підпунктів 5.1, 5.2, 5.3 пункту 5 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, виконавчий напис вчиняється на оригіналі документа (дублікаті документа, що має силу оригіналу), що встановлює заборгованість; якщо виконавчий напис не вміщується на документі, що встановлює заборгованість, він може бути продовжений чи викладений повністю на прикріпленому до документа спеціальному бланку нотаріальних документів; якщо за борговим документом необхідно провести стягнення частинами, виконавчий напис за кожним стягненням може бути зроблений на копії документа або на виписці з особового рахунку боржника; у цих випадках на оригіналі документа, що встановлює заборгованість, робиться відмітка про вчинення виконавчого напису і зазначаються, за який строк і яка сума стягнута, дата і номер за реєстром нотаріальних дій.

З урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат», захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного.

Боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині, з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису.

Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів.

Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Такі правові висновки викладено у постанові ВСУ від 05 липня 2017 року у справі №6-887цс17 (№ 754/9711/14-ц).

Подібні до наведених у позові правові висновки Верховний Суд викладав, зокрема, у постановах: від 06 жовтня 2021 року у справі № 361/4793/20 (провадження № 61-5910св21), від 12 березня 2020 року у справі № 757/24703/18-ц (провадження № 61-12629св19), від 15 квітня 2020 року у справі № 158/2157/17 (провадження № 61-14105св18), від 21 жовтня 2020 року у справі № 172/1652/18 (провадження № 61-16749св19), від 21 вересня 2021 року у справі № 910/10374/17 (провадження № 12-5гс21).

Крім того, вони узгоджуються з правовими висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними у постанові від 15 січня 2020 року у справі № 305/2082/14-ц (провадження № 14-557цс19).

Наведені обставини в сукупності вказують на те, що розмір кредитної заборгованості, зазначений нотаріусом в оспорюваному виконавчому написі, не є безспірним, що є достатньою правовою підставою для визнання даного виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.

Водночас 21 грудня 2022 року Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду в рамках справи № 461/10686/20, провадження № 61-3659св22 (ЄДРСРУ № 108025999) сформулював правовий висновок, що виконавчий напис, вчинений на підставі не посвідченого нотаріально кредитного договору, є таким, що не підлягає виконанню (у правовідносинах з 22 лютого 2017 року).

Аналогічна правова позиція висловлена 19 жовтня 2022 року Верховним Судом у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду в рамках справи № 278/2416/21, провадження № 61-5756св22 (ЄДРСРУ № 106878528).

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, що викладені в постановах Верховного Суду.

Спори за позовами про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, про повернення стягнутого за виконавчим написом вирішуються судом у порядку цивільного судочинства за позовами боржників або зазначених осіб до стягувачів, якщо однією зі сторін відповідного спору є фізична особа.

Нотаріус є публічною особою, якій державою надано повноваження щодо посвідчення прав і фактів, які мають юридичне значення, та вчинення інших нотаріальних дій з метою надання їм юридичної вірогідності. Вчиняючи нотаріальні дії, нотаріус діє неупереджено, він не може діяти в інтересах жодної з осіб - учасника нотаріальної дії. Нотаріус не стає учасником цивільних правовідносин між цими особами, а отже, не може порушувати цивільні права, які є змістом цих відносин. Відсутня і процесуальна заінтересованість нотаріуса в предметі спору та реалізації прийнятого рішення.

За правилами цивільного судочинства, як спір про право в позовному провадженні розглядаються позови про оскарження дій нотаріуса щодо вчинення виконавчого напису, коли йдеться виключно про порушення нотаріусом правил вчинення відповідної нотаріальної дії і при цьому позивачем не порушується питання про захист права відповідно до положень цивільного законодавства (правовий висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 14 серпня 2019 року у справі № 519/77/18).

Відповідно до ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч.1 ст.13 ЦПК України).

Ст. 15 ЦК України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

За змістом ч.3 ст.12, ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч.6 ст.81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Ч.1 ст.76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч.1 ст. 77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч.1 ст. 80 ЦПК України).

У ч.1 ст. 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи наведене, суд дійшов переконливого висновку, що позивачем повністю доведено той факт, що оскаржуваний виконавчий напис є незаконним та таким, що не підлягає виконанню.

Доводи, наведені відповідачем у відзиві, переважною мірою грунтуються на нормах права, які діяли до виникнення спірних правовідносин, та не спростовують доводи позивача.

Таким чином, позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Дебт Форс», третя особа приватний виконавець виконавчого округу Житомирської області Клименюк Андрій Миколайович, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню підлягає до задоволення у повному обсязі.

Відповідно до ч.1 ст.141 Цивільного процесуального кодексу України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При поданні позову позивачем сплачено 1816,80 грн. судового збору за позовну вимогу немайнового характеру та заяву про забезпечення позову, що підтверджується відповідними квитанціями, а відтак вказана сума судового збору підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Відповідно до ч.2 ст.137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч.6 ст.137 ЦПК України).

Згідно з ч.ч.3,4 ст.137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Позивач просить стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу: 4005,00 грн., у т.ч. 3450,00 грн. - написання позовної заяви, 555,00 грн. - написання заяви про забезпечення позову.

На підтвердження понесених судових витрат на професійну правничу допомогу подає договір про надання професійної правничої допомоги, розрахунок витрат, акт приймання-передачі.

Заявлена позивачем сума витрат на професійну правничу допомогу співмірна зі складністю справи, а тому підлягає до стягнення з відповідача у повному обсязі.

При цьому суд звертає увагу, що відповідачем у клопотанні про зменшення витрат на правову допомогу не доведено неспівмірності витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами на виконання приписів ч.6 ст.137 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.141, 211, 258, 259, 263-265, 268, 273, 352, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Дебт Форс», третя особа приватний виконавець виконавчого округу Житомирської області Клименюк Андрій Миколайович, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню задовольнити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис приватного нотаріуса Києво - Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Олени Василівни від 12.06.2021 №80958 про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ», правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю "ДЕБТ ФОРС", заборгованості за Кредитним договором №014/8071/82/107329 від 05 квітня 2007 року, укладеним боржником з АТ «Райффайзен Банк Аваль».

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Дебт Форс» на користь ОСОБА_1 1816,80 грн витрат на судовий збір.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Дебт Форс» на користь ОСОБА_1 4005,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Житомирського апеляційного суду через Баранівський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Бєлкіна Д.С.