БЕРЕЗАНСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
№ провадження 2/356/11/25
Справа № 356/730/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.08.2025 Березанський міський суд Київської області у складі:

головуючої судді Дудар Т. В.,

за участю секретаря Харченко Ж.В.

позивача за зустрічним позовом ОСОБА_1

представників позивача за

зустрічним позовом ОСОБА_2 , Ландишевої С.М.

представників відповідача за

зустрічним позовом ОСОБА_3 , ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в приміщенні Березанського міського суду Київської області в порядку загального позовного провадження цивільну справу за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про визнання права власності у порядку спадкування,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Березанського міського суду Київської області перебувала цивільна справа за первісним позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6 , ОСОБА_1 про встановлення факту спільного проживання однією сім`єю та визнання права власності та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про визнання права власності у порядку спадкування.

Свої позовні вимоги позивач за зустрічним позовом ОСОБА_1 обґрунтовує тим, що ОСОБА_5 звернулася до Березанського міського суду Київської області з позовною заявою до ОСОБА_1 про встановлення факту спільного проживання ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , однією сім`єю без реєстрації шлюбу з 2004 року по ІНФОРМАЦІЯ_2 . Визнання спільною сумісною власністю ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , домоволодіння з приміщеннями для індивідуальної трудової діяльності, що розташоване по АДРЕСА_1 . Визнання за ОСОБА_5 права власності на частину домоволодіння з приміщеннями для індивідуальної трудової діяльності, що розташоване по АДРЕСА_1 .

Позовні вимоги ОСОБА_5 були обґрунтовані тим, що (як зазначено у її позові) з 1994 року вона розпочала спільно проживати, вести спільний побут та господарство, мати спільний бюджет разом з батьком позивача за зустрічним позовом - ОСОБА_6 ; під час такого спільного проживання ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , до реєстрації їх шлюбу, набули домоволодіння для індивідуальної трудової діяльності, що розташоване по АДРЕСА_1 , яке ОСОБА_5 вважає спільно набути майном з батьком позивача за зустрічним позовом, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , в якому їй належить право власності на , у зв`язку з цим, на думку ОСОБА_5 , вказана частина зазначеного вище майна має бути виключена зі складу спадкового майна.

Отже, зміст позову ОСОБА_5 та заявлених нею позовних вимог свідчить, що вона не визнає право ОСОБА_1 на частку у спадщині, що залишилася після смерті його батька, тому ОСОБА_1 змушений звернутися до суду з зустрічним позовом про визнання його права власності на частку домоволодіння для індивідуальної трудової діяльності, що розташоване по АДРЕСА_1 у порядку спадкування за законом після смерті свого батька та своєї матері з огляду на таке.

23 травня 1980 року між батьком позивача за зустрічним позовом ОСОБА_6 та матір`ю позивача за зустрічним позовом ОСОБА_8 було зареєстровано шлюб Броварським міським відділом ЗАГС Київської області.

ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_9 померла, про що виконавчим комітетом Войтівської сільської ради Згурівського району Київської області зроблено відповідний актовий запис за № 18 від 09.06.2015, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 09.06.2015 серія НОМЕР_1 .

ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_5 , про що Березанським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Броварському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції зроблено актовий запис за № 97 від 27.03.2023.

Після смерті батька ОСОБА_1 дізнався, що під час перебування його батька у шлюбі з матір`ю позивача за зустрічним позовом за договором купівлі-продажу від 24.03.2003, зареєстрованим за № 831 Березанською державною нотаріальною конторою, було придбано нежитлову будівлю загальною площею 56,20 кв. м, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 . Право власності на цю нежитлову будівлю було оформлено і зареєстровано на ім`я ОСОБА_6 - батька позивача за зустрічним позовом, що з урахуванням вимог ст. 60 СК України, не змінює правовий статус цього нерухомого майна як спільної сумісної власності подружжя.

Як стверджує ОСОБА_1 , за життя батьки не вирішили питання щодо поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, тому частка матері і частка батька ОСОБА_1 у нежитловій будівлі загальною площею 56,20 кв.м, розташованій за адресою: АДРЕСА_1 ,- однакові та рівні по кожному.

Після розірвання шлюбу з ОСОБА_9 . ОСОБА_6 без її відома та без її згоди здійснив добудову та прибудову до вказаної вище нежитлової будівлі, а саме до нежитлової будівлі загальною площею 56,20 кв.м прибудував ще одне нежиле приміщення та гараж, добудував ще один поверх, як наслідок, загальна площа нежитлової будівлі збільшилася до 345,0 кв.м, з яких житлова площа - 25,60 кв.м, розташована на другому поверсі цієї будівлі.

Вказана вище прибудова і добудова була завершена у 2008 році, а 21.02.2009 за ОСОБА_6 було зареєстровано право власності на вказаний об`єкт нерухомості як на домоволодіння з приміщеннями для індивідуальної трудової діяльності загальною площею 345, кв.м (до складу якої входить нежитлова будівля загальною площею 56,20 кв.м, що є спільною сумісною власністю померлих батьків позивача за зустрічним позовом), на підставі свідоцтва про право власності, виданого виконкомом Березанської міської ради від 21.02.2009 № б/н.

ОСОБА_5 зареєструвала шлюб з ОСОБА_6 лише 24.12.2011, про що Відділом реєстрації актів цивільного стану Дарницького районного управління юстиції в м. Києві зроблений актовий запис за № 1219, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_2 , в той час як право власності на вказаний вище об`єкт нерухомого майна було оформлено на ім`я ОСОБА_6 спершу у 2003 році - під час перебування у зареєстрованому шлюбі з матір`ю ОСОБА_1 , а потім у 2009 році - після розірвання шлюбу з матір`ю позивача за зустрічним позовом та до реєстрації шлюбу з ОСОБА_5 .

Отже, як стверджує ОСОБА_1 , викладене вище свідчить, що нежитлова будівля загальною площею 56.20 кв.м за адресою: АДРЕСА_1 , є спільною сумісною власністю його померлих батьків у рівних частках, оскільки набута під час їх перебування у зареєстрованому шлюбі, а домоволодіння з приміщеннями для індивідуальної трудової діяльності загальною площею 345,00 кв.м, до складу його вказана вище нежитлова будівля, є особистою власністю батька позивача за зустрічним позовом, оскільки створена і набута ним після розірвання шлюбу з матір`ю ОСОБА_1 та до реєстрації шлюбу з ОСОБА_5 .

Єдиним спадкоємцем після смерті ОСОБА_9 за законом є ОСОБА_1 , інших спадкоємців у неї не було, заповіт вона не складала.

Спадкоємцями ОСОБА_6 є ОСОБА_1 , його друга дружина ОСОБА_5 та його другий син - ОСОБА_6 , заповіт батько позивача за зустрічним позовом не складав.

Після смерті ОСОБА_9 державним нотаріусом Згурівської районної державної нотаріальної контори Київської області була заведена спадкова справа № 178/2015 від 14.07.2015 на підставі заяви ОСОБА_1 .

Після смерті ОСОБА_6 державним нотаріусом Березанської нотаріальної контори Київської області заведена спадкова справа № 133/2023 від 01.09.2023 на підставі заяви ОСОБА_1 .

Дізнавшись про те, що за час перебування матері ОСОБА_1 у зареєстрованому шлюбі з його батьком 24.03.2003 було набуто у власність нежитлову будівлю загальною площею 56,20 кв.м за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 03.11.2023 звернувся до державного нотаріуса Згурівської районної державної нотаріальної контори Київської області із заявою про видачу йому свідоцтва про право на спадщину за законом на частку у праві власності на нежитлову будівлю за адресою: АДРЕСА_1 .

Постановою державного нотаріуса Згурівської районної державної нотаріальної контори Київської області від 03.11.2023 йому було відмовлено у вчиненні такої нотаріальної дії як видача свідоцтва про право на спадщину за законом на частку у праві власності на нежитлову будівлю за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки у спадковій справі відсутні документи, що підтверджують право власності померлої матері ОСОБА_1 на вказане майно.

З огляду на те, що державний нотаріус Згурівської районної державної нотаріальної контори Київської області відмовив ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину на частку у праві власності на нежитлову будівлю, що входить до складу домоволодіння з приміщеннями для індивідуальної трудової діяльності за адресою: АДРЕСА_1 , він не має можливості в позасудовому порядку реалізувати своє право на спадщину на вказане майно після смерті своєї матері.

Зважаючи на те, що ОСОБА_5 подала позов у справі № 356/730/23, в якому просить визнати за нею право власності на частину домоволодіння з приміщеннями для індивідуальної трудової діяльності, розташованого по АДРЕСА_1 , на підставі пункту 4.13 Глави 10 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5, державний нотаріус Березанської державної нотаріальної контори Київської області зупинила видачу свідоцтв про право на спадщину на вказане майно, що унеможливлює отримання позивачем за зустрічним позовом такого свідоцтва та оформлення його прав на спадщину.

Домоволодіння з приміщеннями для індивідуальної трудової діяльності створено за рахунок нежитлової будівлі за адресою: АДРЕСА_1 , придбаної під час перебування у зареєстрованому шлюбі батьків ОСОБА_1 , тому: нежитлова будівля загальною площею 56,20 кв.м є спільною сумісною власністю померлих батьків ОСОБА_1 , які за життя поділ цього майна не здійснили, розмір своїх часток у ньому не визначили, тому як спадкоємець своєї матері ОСОБА_1 має право на отримання у спадщину частки у праві власності на нежитлову будівлю решта частки у праві власності на цю нежитлову будівлю є спадщиною батька ОСОБА_1 , що розподіляється у рівних частках по 1/3 між його спадкоємцями, якими є: ОСОБА_1 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 ; домоволодіння з приміщеннями для індивідуальної трудової діяльності загальною площею 345, 00 кв.м, є особистою приватною власністю ОСОБА_6 (батька позивача за зустрічним позовом), у якому на переконання ОСОБА_1 він має право на отримання у спадщину 1/3 частки у праві власності на домоволодіння без врахування його частки у праві власності на нежитлову будівлю.

ОСОБА_1 у зустрічному позові наводить такі розрахунки належної йому частки у спадщині:

Розмір частки нежитлової будівлі у складі домоволодіння становить 1/6 (56,20х100:345)= 16,23, що складає 1/6. Частка ОСОБА_1 з 1/6 становить 1/12 (1/6:2)=1/12.

Розмір частки домоволодіння з урахуванням частки померлого ОСОБА_6 у нежитловій будівлі складає 11/12, яка розподіляється між трьома спадкоємцями у рівних частинах і складає по 11/36 кожному (11/12:3=11/36).

Частка ОСОБА_1 у домоволодінні з урахуванням частки у нежитловій будівлі складає 14/36 (1/12+11/36=14/36).

Таким чином, позивач за зустрічним позовом вважає, що його частка у праві власності на домоволодіння з приміщеннями для індивідуальної трудової діяльності, до складу якого входить нежитлова будівля, за адресою: АДРЕСА_1 , у порядку спадкування за законом після смерті його батьків складає 14/26.

При цьому, у заяві про збільшення розміру зустрічних позовних вимог від 02.03.2024 (т. 2, а.с. 190-191) представник позивача за зустрічним позовом адвокат Городок Я.В. зазначила, що з`ясовано, що син померлого ОСОБА_6 . ОСОБА_6 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 ) у січні 2023 року виїхав за кордон, де і перебуває до цього часу.

Отже, у розумінні приписів частини третьої статті 1268 ЦК України, ОСОБА_6 не проживав постійно разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, тобто станом на ІНФОРМАЦІЯ_1 . Матеріалами спадкової справи підтверджується, що у відповідності до статей 1269, 1270 ЦК України, ОСОБА_6 заяву про прийняття спадщини нотаріусу не подавав. З огляду на вказані вище обставини, ОСОБА_6 спадщину не прийняв, тому не має права на спадкування після смерті свого батька і не входить до кола спадкоємців за законом.

Таким чином, спадщина померлого ОСОБА_6 у спірному спадковому майні, що складає 11/12 домоволодіння з приміщеннями для індивідуальної трудової діяльності загальною площею 345,00 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 , розподіляється у рівних частках між двома спадкоємцями, які спадщину прийняли: сином ОСОБА_1 та дружиною ОСОБА_5 . З 11/12 спадщини померлого батька, кожен спадкоємець має по 11/24 частки, що вираховується наступним чином: 11/12 : 2 = 11/24. Загальний розмір частки ОСОБА_1 у домоволодінні складає: 1/12 + 11/24 = 13/24.

Ухвалою Березанського міського суду Київської області від 09.04.2024 прийнято заяву представника позивача за зустрічним позовом ОСОБА_1 адвоката Городок Яни Володимирівни про збільшення розміру зустрічних позовних вимог у цивільній справі за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про визнання права власності у порядку спадкування.

Таким чином, позивач за зустрічним позовом просить суд (з урахуванням заяви про збільшення розміру зустрічних позовних вимог від 02.03.2024, що була зареєстрована судом за вх. № 716 від 04.03.2024) визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 (одну другу) частки нежитлової будівлі загальною площею 56,20 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 , що складає 1/12 (одну дванадцяту) частки домоволодіння з приміщеннями для індивідуальної трудової діяльності загальною площею 345,00 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 , у порядку спадкування за законом після смерті матері - ОСОБА_9 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 . Визнати за ОСОБА_1 право власності на 11/24 (одинадцять двадцять четвертих) частки домоволодіння з приміщеннями для індивідуальної трудової діяльності загальною площею 345,00 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 , у порядку спадкування за законом після смерті батька - ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Щодо первинного позову. До Березанського міського суду Київської області у вересні 2023 року надійшла позовна заява ОСОБА_5 до ОСОБА_6 , ОСОБА_1 про встановлення факту спільного проживання однією сім`єю та визнання права власності.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.09.2023 головуючим суддею в вказаній вище справі визначено суддю Березанського міського суду Київської області Лялика Р.М.

26.09.2023 ухвалою Березнського міського суду Київської області задоволено заяву судді Лялика Р.М. про самовідвід у цивільній справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6 , ОСОБА_1 про встановлення факту проживання однією сім`єю та визнання права власності. Справу № 356/730/23, провадження № 2/356/224/23 передано до канцелярії Березанського міського суду Київської області для виконання вимог ст. 33 ЦПК України.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.09.2023 головуючим суддею у вказаній вище справі визначено суддю Березанського міського суду Київської області Дудар Т.В.

Ухвалою Березанського міського суду Київської області від 02.10.2023 було залишено позовну заяву без руху з підстав недотримання вимог ст. 175 ЦПК України.

Ухвалою Березанського міського суду Київської області від 18.10.2023 прийнято вказану вище позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено здійснювати в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання у справі. Задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів та витребувано від Березанської державної нотаріальної контори належним чином завірену копію спадкової справи № 133/2023, заведеної після смерті ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

07.12.2023 ухвалою Березанського міського суду Київської області зустрічний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про визнання права власності у порядку спадкування прийнято до спільного розгляду з первісним позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6 , ОСОБА_1 про встановлення факту спільного проживання однією сім`єю та визнання права власності. Вимоги за зустрічним позовом об`єднано в одне провадження з первісним позовом. Призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою Березанського міського суду Київської області від 09.04.2024 задоволено заяву представника позивача за первісним позовом адвоката Вак О.В. про залишення первісного позову без розгляду у цивільній справі за первісним позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6 , ОСОБА_1 про встановлення факту спільного проживання однією сім`єю та визнання права власності та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про визнання права власності у порядку спадкування. Первісний позов ОСОБА_5 до ОСОБА_6 , ОСОБА_1 про встановлення факту спільного проживання однією сім`єю та визнання права власності залишено без розгляду. Продовжено розгляд справи за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про визнання права власності у порядку спадкування.

09.04.2024 ухвалою Березанського міського суду Київської області прийнято заяву представника позивача за зустрічним позовом ОСОБА_1 адвоката Городок Яни Володимирівни про збільшення розміру зустрічних позовних вимог у цивільній справі за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про визнання права власності у порядку спадкування. Встановлено строк для подання додаткових доказів - 15 (п'ятнадцять) днів.

Ухвалою Березанського міського суду Київської області від 09.04.2024 задоволено частково клопотання представника позивача за зустрічним позовом ОСОБА_1 адвоката Городок Яни Володимирівни про витребування доказів у цивільній справі за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про визнання права власності у порядку спадкування. Витребувано від Державної прикордонної служби України інформацію щодо перетину державного кордону України (виїзд/в`їзд, місце перетину, дата та час перетину) громадянином України - ОСОБА_6 , дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_6 , за період з 01.01.2023 по теперішній час. Задоволено клопотання представника відповідача за зустрічним позовом ОСОБА_5 адвоката Вак Ольги Володимирівни про витребування доказів у цивільній справі за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про визнання права власності у порядку спадкування. Витребувано від Згурівської державної нотаріальної контори копію спадкової справи № 178/2015, відкритої після смерті ОСОБА_9 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Ухвалою Березанського міського суду Київської області від 30.04.2024 у задоволенні клопотання представника позивача за зустрічним позовом ОСОБА_1 адвоката Городок Яни Володимирівни про відшкодування (стягнення) судових витрат на професійну правничу допомогу, - відмовлено.

На вказану вище ухвалу суду представником позивача за зустрічним позовом було подано апеляційну скаргу.

20.11.2024 цивільна справа за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про визнання права власності у порядку спадкування, надійшла до Березанського міського суду Київської області після завершення апеляційного провадження за результатами оскарження ухвали Березанського міського суду Київської області від 30.04.2024.

24.12.2024 Березанським міським судом Київської області винесено ухвали про відмову у задоволенні клопотання представника відповідача за зустрічним позовом ОСОБА_5 адвоката Вак Ольги Володимирівни про залучення до участі у справі третьої особи у цивільній справі за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про визнання права власності у порядку спадкування; про задоволення клопотання відповідача за зустрічним позовом ОСОБА_6 про витребування доказів; про відмову у задоволенні клопотання представника відповідача за зустрічним позовом ОСОБА_5 адвоката Вак Ольги Володимирівни про зупинення провадження у цивільній справі за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про визнання права власності у порядку спадкування.

04.02.2025 Березанський міський суд Київської області виніс ухвалу, якою закрито підготовче провадження у справі та призначено цивільну справу за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про визнання права власності у порядку спадкування, до судового розгляду по суті. Заяви сторін про виклик свідків задоволено частково. Заяву представника позивача за зустрічним позовом адвоката Городок Я.В. про допит у судовому засіданні ОСОБА_1 - позивача за зустрічним позовом як свідка - задоволено.

Задоволено клопотання адвоката Городок Я.В. про витребування та огляд у судовому засіданні оригіналів письмових доказів, Зобов`язано ОСОБА_5 надати для огляду у судовому засіданні 11.03.2025 оригінал позовної заяви від 09.11.2005 про розірвання шлюбу, оригінал завіреної копії заочного рішення Згурівського районного суду Київської області від 21.11.2005 № 2-385/2005, копії яких подані до заперечень від 14.02.2024. Зобов`язано державного нотаріуса Березанської державної нотаріальної контори Тищенко Ніну Володимирівну (07541, Київська обл., м. Березань, вул. Героїв Небесної Сотні, 16) надати для огляду у судовому засіданні 11.03.2025 оригінал спадкової справи № 133/2023, заведеної 01.09.2023 після смерті ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 .

11.03.2024 представник відповідача за зустрічним позовом ОСОБА_5 адвокат Вак О.В. через систему «Електронний суд» подала відзив на заяву про збільшення позовних вимог за зустрічним позовом, у якому вказала, що доводи ОСОБА_1 про те, що ОСОБА_6 не прийняв спадщину після смерті свого батька, оскільки до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини не звертався, а на час відкриття спадщини проживав за кордоном, а тому позивач вважає, що ОСОБА_5 та ОСОБА_1 повинні успадкувати майно в рівних частках кожен, є безпідставними, оскільки ОСОБА_6 своєчасно звернувся до державного нотаріуса Тищенко Н.В. із заявою про прийняття спадщини за законом.

Оскільки ОСОБА_6 повідомляв ОСОБА_5 , що він направляв до нотаріуса заяву про прийняття спадщини, остання на підставі ст.8 ЗУ «Про нотаріат» ознайомилася із матеріалами спадкової справи. Дійсно, матеріали спадкової справи, яка надана державним нотаріусом на ухвалу суду від 17.10.2023, не містять інформації щодо звернення ОСОБА_6 із заявою про прийняття спадщини. Але, в даному випадку матеріали спадкової справи, які містяться в суді, є неповними, оскільки нотаріус формував та направляв вказані матеріали 20.10.2023 року, що вбачається із супровідної записки нотаріуса, а вже 02.11.2023 державним нотаріусом було зареєстровано заяву ОСОБА_6 , направлену 05.09.2023 (в межах визначеного законом терміну) про прийняття спадщину за законом після смерті ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Заява про прийняття спадщини надсилається нотаріусу у письмовій формі без обов`язкового нотаріального посвідчення, датою подачі заяви про прийняття спадщини вважається дата її направлення, а не дата отримання заяви нотаріусом, і в подальшому перед видачою свідоцтва про право на спадщину нотаріус посвідчує підпис спадкоємця на раніше поданій заяві. Відтак, з огляду на вищевказані обставини, заява ОСОБА_1 про збільшення зустрічних позовних вимог є безпідставною та такою, що до задоволення не підлягає (т 2, а.с. 199-200).

Так, до вказаного вище відзиву на заяву про збільшення позовних вимог за зустрічним позовом долучено фотокопію заяви ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , на ім`я державного нотаріуса Броварського районного нотаріального округу Київської області Тищенко Н.В., датованої 05.09.2023, про прийняття спадщини після смерті його батька - ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 ( т. 2, а.с. 201); та фотокопію конверта (т. 2, а.с. 202).

Позивач за зустрічним позовом ОСОБА_1 , представники позивача за зустрічним позовом - адвокати Городок Я.В. і Ландишева С.М. збільшені зустрічні позовні вимоги підтримали в повному обсязі, з підстав, викладених у зустрічній позовній заяві та заяві про збільшення розміру зустрічних позовних вимог, обгрунтовуючи їх доказами, наданими та дослідженими в ході судового розгляду справи.

Відповідач за зустрічним позовом ОСОБА_5 , будичи належним чином повідомленою про час та місце проведення судових засідань до суду жодного разу не з`явилась. Була представлена своїми представниками - адвокатами Вак О.В. та Вак В.І.

Представники відповідача за зустрічним позовом ОСОБА_5 - адвокати Вак О.В. та Вак В.І. проти задовлення вимог за зустрічним позовом та заявою про збільшення позовних вимог - заперечували, з підстав, викладених у відзиві на заяву про збільшення позовних вимог за зустрічним позовом, обгрунтовуючи їх доказами, наданими та дослідженими в ході судового розгляду справи.

Відповідач за зустрічним позовом - ОСОБА_6 , будучи належним чином повідомленим про час та місце проведення судових засідань до суду жодного разу не з`явився, проти вимог за заявою про збільшення позовних вимог заперечував, з підстав, викладених у його письмових поясненнях (Т. 3 а.с. 55).

Під час судового розгляду були допитані свідки, які дали наступні показання.

Свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні пояснила таке: вона знайома з ОСОБА_1 , оскільки він є сином її колишньої подруги, ОСОБА_9 . Сім`ю ОСОБА_11 знала близько двадцяти років, була в дружніх відносинах з ними, особливо з ОСОБА_9 . Бондаренки проживали в селі Войтове, мали господарство. До 2004 року відносини у сім`ї були непогані, згодом стали трохи холоднішими. Приблизно у кінці 2005 році сім`я розпалася через зраду ОСОБА_6 . Свідок додала, що у 2004 році ОСОБА_6 та ОСОБА_9 ще проживали разом, оскільки у 2004 році вони разом приїздили вітати свідка з народженням онучки.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_12 пояснила суду, що знайома з ОСОБА_1 , останній є її сусідом. ОСОБА_12 дружила з ОСОБА_9 , мамою ОСОБА_1 , яка перебувала у шлюбі з ОСОБА_6 . Свідок пригадала, що восени ОСОБА_9 мало бути 50 років, приблизно це був 2004 рік, вона була схвильована, тому що сказала, що зібрала речі ОСОБА_6 . Свідок додала, що давно в селі ходили чутки про те, що ОСОБА_6 зраджує свою дружину. У вересні 2004 року свідок приходила до ОСОБА_9 додому, то ОСОБА_6 був вдома, спав. Стосунки у сім`ї ОСОБА_11 були хороші. В той час коли ОСОБА_6 працював на посаді заступника начальника міліції, він приїздив додому, швидко переодягався та їхав на роботу. Про те, що у ОСОБА_6 є інша дитина свідок не знала.

Свідок ОСОБА_13 пояснив, що будинок його дружини знаходиться навпроти будинку, де проживав ОСОБА_1 в селі Войтове. Свідок та ОСОБА_1 знайомі приблизно з 1999 року. Саме у 1999 році свідок вперше побачив ОСОБА_6 , з яким товаришував тесть свідка. Коли свідок приїздив в село на вихідні, то ходив в гості до ОСОБА_11 , завжди бачив ОСОБА_6 . Свідок додав, що коли у нього у 2001 році народився син, то дружина проживала у селі, то свідок частіше став приїздити і бачив, що приблизно до 2004-2005 року ОСОБА_6 жив в селі Войтове, з ОСОБА_9 . Щодо відносин у сім`ї ОСОБА_13 вказав, що вони були звичайними. Якийсь час ОСОБА_6 працював у міліції, а ОСОБА_9 була соцпрацівником. В загальних рисах свідку було відомо, що у ОСОБА_6 були зв`язки з іншими жінками.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_14 пояснив, що знайомий з ОСОБА_1 ще зі школи, тому знає його родину, зокрема, знав його батька та матір. Свідок приїздив кілька разів на місяць на вихідні та ходив в гості до ОСОБА_11 , відносини у ОСОБА_6 та ОСОБА_9 були стандартні, сварок не було, вони мали вигляд щасливого подружжя. ОСОБА_6 та ОСОБА_9 проживали разом приблизно до 2005 року, вели спільне господарство. Що стало причиною того, що сім`я розпалася, свідку достеменно не відомо.

Крім того в судовому засіданні в якості свідка було допитано позивача за зустрічним позовом ОСОБА_1 , який пояснив таке: відповідач за зустрічним позовом ОСОБА_5 створює ілюзія того, що у ОСОБА_6 була сім`я лише з нею, але це не відповідає дійсності. ОСОБА_9 працювала в місті Бровари, де і познайомилась з ОСОБА_6 . Згодом вони одружились, у них народився син. Мати працювала на хімзаводі, батько - в міліції. Потім ОСОБА_6 направили на роботу в Баришівку, близько 2 років вони проживали в с. Усівка, потім у Войтовому. Жила сім`я нормально, оскільки не мали наміру весь час жити в селі, мали мету - придбати житло в місті, для чого ОСОБА_9 важко працювала, зокрема, і по господарству. ОСОБА_1 зазначив, що його батько - ОСОБА_6 був ласий до жіночої уваги. Приблизно у 2000 році ОСОБА_1 вперше побачив ОСОБА_5 , проте особливої уваги на неї не звернув. Коли ОСОБА_1 у 2002 році був офіцером, весною батько зателефонував йому і сказав, що в останнього є брат. Позивач за зустрічним позовом цього не очікував та попросив не розповідати матері. Саме тоді він і побачив брата ОСОБА_15 та його матір ОСОБА_16 . Певний час так всі і проживали, поки люди не розповіли ОСОБА_9 про існування малого ОСОБА_15 . Тобто, ОСОБА_9 дізналася про іншу дитину у 2005 році. У 2005 році, восени ОСОБА_1 перевели на службу в Одеську область, мати була шокована, вирішила не жити з ОСОБА_6 . Як стверджує ОСОБА_1 у його батька не було бажання розлучатися з ОСОБА_9 , навіть після їх розлучення у 2005 році він одразу не одружився з ОСОБА_5 , а зробив це лише у 2011 році. ОСОБА_9 наполягала на тому, що процедура розірвання шлюбу пройшла швидко. ОСОБА_1 після смерті у 2015 році матері продовжував спілкуватися з батьком. Щодо того, скільки днів на тиждень батько був вдома, а скільки - на роботі, ОСОБА_1 пояснив, що це залежало від посади: коли працював дільничним у селах, то був практично завжди вдома, а коли працював в Баришівці або Березані, тоді був режимний день. Всі грошові кошти сім`ї зберігалися у батька, у матері коштів не було. Розмов про розлучення до цього не було. ОСОБА_1 зазначив, що до початку судового процесу він не був обізнаний в питаннях майна батька. Знав лише про будинок у селі, коли подавав заяву про прийняття спадщини після смерті матері.

Свідок ОСОБА_17 , допитана в судовому засіданні, пояснила, що з сім`єю ОСОБА_11 , а саме: з ОСОБА_6 та ОСОБА_5 вона проживала в багатоквартирному будинку по АДРЕСА_2 з 1997 року. Після знайомства стали багато спілкуватися, святкувати всі свята разом. У 2002 році у ОСОБА_11 народився син, ОСОБА_15 , якого свідок допомагала доглядати. У 2003 році ОСОБА_6 придбав у центрі міста Березань будинок, там був старий магазин, аварійний будиночок з ДСП, де колись продавали фарш. Коли ОСОБА_15 було 5 років, ОСОБА_6 пообіцяв йому будинок і розпочав будівництво. До першого класу малий ОСОБА_15 пішов вже з нового будинку. Свідок додала, що їй не було відомо ані про дружину ОСОБА_6 , ані про іншого сина. Вперше ОСОБА_17 побачила ОСОБА_1 - військового, коли малий ОСОБА_15 був у першому класі, тобто приблизно у 2008 році. Свідок додала, що вона була впевнена в тому, що ОСОБА_6 та ОСОБА_5 проживають разом однією сім`єю з 1997 року, оскільки кожного дня під будинком стояв автомобіль ОСОБА_6 . Лише коли померла ОСОБА_9 , то ОСОБА_5 розповіла про те, що ОСОБА_6 перебував в іншому шлюбі. Щодо магазинчика, який придбав ОСОБА_6 , свідок пояснила таке: це був старий магазин, все було розвалене, не було фундаменту. Тому ОСОБА_6 все переробив. На уточнюючі запитання сторін, свідок пояснила, що це відомо зі слів самого ОСОБА_6 та ще, тому, що вона саме бачила на власні очі, коли їздила кожного дня на велосипеді повз те приміщення. Все робилося по-новому, розпочиналося будівництво «з нуля»: бачила там робітників, електрика тощо. Стару будівлю знищили і побудували нову.

В судовому засіданні було допитано свідка ОСОБА_18 - державного нотаріуса Березанської державної нотаріальної контори, яка не відмовилась бути свідком у справі та пояснила, що нею було заведено спадкову справу після смерті ОСОБА_6 за заявою сина - ОСОБА_1 від 01.09.2023, потім заяви подали його дружина - ОСОБА_5 - 05.09.2023, а згодом надійшла поштою 02.11.2023 заява від ОСОБА_6 . Заяву він надіслав з-закордону, відтак, не було куди повідомити про необхідність приведення вказаної вище заяви про прийняття спадщини у відповідність до вимог. Заяву принесли до нотаріальної контори просто у конверті (суд в судовому засіданні оглянув аркуш паперу зі спадкової справи, який свідок назвав «конвертом»). Листоноша приніс пачку листів до нотаріальної контори, серед яких, власне, і був цей конверт. Як вказала ОСОБА_18 дату подачі листа вона визначає зі штампу, який міститься на ньому. В тому випадку ще залишалося три місяці до закінчення встановленого законом строку прийняття спадщини. Було зареєстровано заяву як вхідну і долучено до спадкової справи. ОСОБА_5 приходила особисто та подавала заяву. Від імені свого сина ОСОБА_5 заяв не приносила. 20.09.2024 ще надійшла до нотаріальної контори нотаріально завірена заява від ОСОБА_6 , при цьому конверта при ній немає, ОСОБА_18 пояснила, що не знає як вона надійшла. У спадковій справі є заява ОСОБА_5 від 22.09.2023 про те, що вона звернулася до суду і просить нотаріуса не видавати свідоцтв про право на спадщину. 15.12.2023 надійшла заява ОСОБА_19 щодо невидачі ОСОБА_1 свідоцтва про право на спадщину. Свідок наголосила на тому, що це її обов`язок зареєструвати все, що надійшло до нотаріальної контори поштою. Якщо заява про прийняття спадщини надійшла поштою не нотаріально завірена, то нотаріус зобов`язаний повідомити, щоб така особа або подала нотаріально завірену заяву, або з`явилася особисто. В даному разі нотаріус не змогла про це повідомити ОСОБА_6 . Не було законних підстав не приймати згадану вище заяву.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_20 дала такі пояснення: ОСОБА_20 з 2002 року є депутатом Березанської міської ради Київської області. До неї звернулася ОСОБА_5 з проханням скласти акт щодо проживання. Відтак, необхідно було піти за адресою АДРЕСА_3 та опитати сусідів. Свідок пояснила, що знає ОСОБА_5 особисто, оскільки свого часу знімала в будинку по АДРЕСА_4 квартиру з 1997 року, а це поруч з будинком АДРЕСА_2 . ОСОБА_5 та ОСОБА_6 проживали по АДРЕСА_3 з 1994 року по 2006 рік без реєстрації, що і підтвердили сусіди. ОСОБА_6 свідок знала, оскільки як депутат Березанської міської ради щороку брала участь у заходах з нагоди річниці Чорнобильської катастрофи, тому ходила до нього. На запитання в якості кого ОСОБА_6 проживав разом з ОСОБА_5 , свідок відповіла, що, мабуть, в якості співмешканця. Сусіди підтвердили, що вони проживали разом, ходили в магазин разом. Коли саме вони зареєстрували шлюб, свідку не відомо. Син у них народився у 2002 році. Наразі ОСОБА_5 проживає навпроти даного будинку свідка (будинку, що належить чоловіку свідка) по вул. Шевченків шлях. Це приміщення колишнього магазину (дерев`яного, де продавали свого часу хліб). ОСОБА_20 вказала, що вона проживає у м. Березань з 1972 року та як депутат міської ради знає, як купувалася будівля магазину ОСОБА_6 . Будівля раніше належала Березанському радгоспу. Колишню будівлю «прибрали» та побудували нову будівлю. Старої будівлі немає, її повністю знесли. Як безпосередньо її зносили, свідок не бачила, але роботи велися поступово і вона бачила як вони відбувалися. Будівництво розпочалося не одразу, приблизно у 2006 році. Використовувати елементи старого будинку при зведенні нового не могли, бо це був мотлох. Це була стара, нібито дерев`яна будівля Чи мала стара будівля фундамент, свідок не знає, нинішня будівля має фундамент та зовсім інші розміри. Територія по землі більша, ніж стара будівля, місце те саме, адреса теж та сама. Про те. що у ОСОБА_6 був син від першого шлюбу ОСОБА_20 не знала, на будівництві ОСОБА_1 не бачила. Щодо складення акту депутата, свідок пояснила, що ОСОБА_5 звернулася з метою отримання акту депутата щодо фактичного проживання осіб, який має бути затверджений міською радою. Акт складається таким чином: депутат виходить за адресою, опитує сусідів, останні ставлять свої підписи і депутат пропонує особі, яка звернулася з метою отримання акту, піти до міської ради, щоб відповідною печаткою підтвердили підпис депутата. На питання, чи можливо затвердити акт про факт, що мав місце в минулому, свідок відповіла, що вона не перевіряє, чи кажуть сусіди правду, крім того, вона особисто знала людей, щодо яких складався акт обстеження житлово-побутових умов по АДРЕСА_3 , який датований лютим 2024 року. ОСОБА_20 вказала, що у лютому 2024 року вона була у квартирі АДРЕСА_5 , і зафіксувала, що там колись проживали вказані в акті особи з 1994 року, хто наразі власник квартири, для неї не має значення. Було проведено опитування сусідів.

Щодо допиту свідка ОСОБА_21 , яка могла бути допитана у даній справі у зв`язку із задоволенням клопотання адвоката Вак О.В., суд виходив з такого. ОСОБА_21 отримувала повістки про виклик до суду у якості свідка (Т. 5 а.с. 115, 143, 165, 192), однак до суду не з`являлась. Адвокат Вак О.В. зазначила, що ОСОБА_21 є людиною похилого віку з проблемами опорно-рухового апарату, їй важко пересуватись і вона часто хворіє. Тому просила не застосовувати заходи процесуального примусу за неявку свідка до суду. На допиті даного свідка не наполягала. Інші учасники справи проти цього не заперечували. Суд надав можливість, шляхом зміни порядку дослідження доказів, даному свідку з`явитись до суду до закінчення судового розгляду справи, однак ОСОБА_21 так і не прибула до суду.

Щодо показань свідка ОСОБА_22 , викладених у нотаріально завіреній заяві (Т. 3 а.с. 2), суд не бере їх до уваги, оскільки вони є недопустимими доказами в силу ст. 78, 230 ЦПК України.

Заслухавши пояснення позивача за зустрічним позовом ОСОБА_1 , його представників - адвокатів Городок Я.В., Ландишевої С.М., представників відповідача за зустрічним позовом ОСОБА_5 - адвокатів Вак О.В., Вак В.І., ознайомившись з письмовими поясненнями відповідача за зустрічним позовом ОСОБА_6 , допитавши свідків, дослідивши письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд дійшов такого висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно з ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Частиною 1 ст. 12 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

В силу приписів ч. 1, 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Враховуючи положення ч. 2 ст. 77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Доказами згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ч. 1-3 ст. 89 ЦПК України).

Стаття 15 ЦК України закріплює право особи на захист цивільних прав та інтересів. Так, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно з ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Судом встановлено, що ОСОБА_6 та ОСОБА_9 23.05.1980 зареєстрували шлюб (Т. 3 а.с. 221). У них народився син, ОСОБА_1 25.09.1980 (Т. 3 а.с. 204, Т. 4 а.с. 55-59). 24.03.2003 ОСОБА_6 , будучи в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_9 , придбав у власність приміщення магазину " ІНФОРМАЦІЯ_8 ", загальною площею 56,2 кв.м по АДРЕСА_1 (Т. 2 а.с. 185-187). 09.12.2005 шлюб між ОСОБА_6 та ОСОБА_9 було розірвано (Т. 1 а.с. 183-185). На місці магазину " ІНФОРМАЦІЯ_8 " ОСОБА_6 звів домоволодіння з приміщеннями для індивідуальної трудової діяльності загальною площею 345 кв. м. (Т. 2 а.с. 179-182).

Відповідно до ч. 1-4 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Власність зобов`язує.

Згідно зі ст. 60, 63, ч. 2 ст. 72 СК України (у редакції, що діяла на час розірвання шлюбу між ОСОБА_6 та ОСОБА_9 ) майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. До вимоги про поділ майна, заявленої після розірвання шлюбу, застосовується позовна давність у три роки. Позовна давність обчислюється від дня, коли один із співвласників дізнався або міг дізнатися про порушення свого права власності.

З пояснень представників позивача за зустрічним позовом, показань свідків, письмових доказів (Т. 2 а.с. 175-176, 188) судом поза розумним сумнівом встановлено, що в результаті добудови/перебудови/реконструкції придбане 24.03.2003 ОСОБА_6 у шлюбі з ОСОБА_9 приміщення магазину " ІНФОРМАЦІЯ_8 " загальною площею 56,2 кв. м було перетворене у домоволодіння з приміщеннями для індивідуальної трудової діяльності площею 345 кв.м, право приватної власності на яке 21.02.2009 було оформлено на ОСОБА_6 , який з 09.12.2005 не перебував у шлюбі з ОСОБА_9 .

Таким чином, ОСОБА_9 ні після розірвання шлюбу з ОСОБА_6 09.12.2005, ні після оформлення ним права приватної власності на зазначене вище домоволодіння 21.02.2009 не ставила питання про виділ своєї частки чи оспорювання набуття у власність в 2009 ОСОБА_6 всього домоволодіння. А відтак, суд прийшов до висновку, що ОСОБА_6 21.02.2009 набув право приватної власності на все домоволодіння з приміщеннями для індивідуальної трудової діяльності, загальною площею 345 кв.м по АДРЕСА_1

Щодо різних об`єктів права власності - нежитлової будівлі загальною площею 56,2 кв.м і домоволодіння з приміщеннями для індивідуальної трудової діяльності, загальною площею 345 кв.м за однією і тією ж адресою АДРЕСА_1 , які містяться у копії інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (Т. 1 а.с. 180) і на переконання сторони позивача за зустрічним позовом мають спадкуватися як два окремі об`єкти, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 349 ЦК України право власності на майно припиняється в результаті його знищення.

З показань свідків, з письмових доказів (Т. 2 а.с. 174-188), зокрема графічних зображеннь плану магазину " ІНФОРМАЦІЯ_8 " (Т. 2 а.с. 188) та графічних зображень плану домоволодіння (Т. 2 а.с. 175-176), пояснень учасників судового розгляду, судом поза розумним сумнівом встановлено, що приміщення магазину " ІНФОРМАЦІЯ_8 " загальною площею 56,2 кв.м зазнало таких змін і перебудов, що перетворилось на новий об`єкт - домоволодіння з приміщеннями для індивідуальної трудової діяльності загальною площею 345 кв.м, право приватної власності на яке було оформлено ОСОБА_6 і ніколи ніким не оспорювалось. Тому суд приходить до висновку, що такого об`єкту як нежитлова будівля (колишній магазин " ІНФОРМАЦІЯ_8 ") площею 56,2 по АДРЕСА_1 , відомості про право власності на який містяться в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, в реальності не існує, а тому не може бути окремим об`єктом для спадкування.

Судом встановлено, що ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , помер ІНФОРМАЦІЯ_5 (Т. 1 а.с. 190). Після його смерті, в строки і спосіб встановлений чинним законодавством із заявами про прийняття спадщини звернулися: син ОСОБА_1 , син ОСОБА_6 , дружина ОСОБА_5 (Т. 1 а.с.79-112, Т. 5 а.с. 62-83).

Суд відкидає доводи позивача за зустрічним позовом ОСОБА_1 та його представників щодо неприйняттям ОСОБА_6 спадщини після смерті батька ОСОБА_6 у строки і спосіб, встановлені законом, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_6 05.09.2023 звернувся до державного нотаріуса Броварського районного нотаріального округу Київської області Тищенко Н.В. із заявою про прийняття спадщини після смерті батька ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 , яку направив 05.09.2023 засобами поштового зв`язку з Норвегії (Т. 5 а.с. 64-66). Відстежувати рух цієї кореспонденції можна було за штрихкодовим ідентифікатором RO348101222NO (Т. 5 а.с. 66 на звороті). Цей лист потрапив на територію України і відстежувався до м. Київ до 21.09.2023 (Т. 3 а.с. 243-245). 02.11.2023 нотаріусом Тищенко Н.В. була отримана і зареєстрована вказана заява за вх. № 181/01-16 до с/с 133/2023 (Т. 5 а.с. 64).

Те, що нотаріус Тищенко Н.В., будучи допитаною у якості свідка, не змогла пригадати як саме їй було вручено конверт із заявою ОСОБА_6 про прийняття спадщини, чому вона обрізала частини цього конверту, та яким чином до неї потрапила заява ОСОБА_6 про прийняття спадщини із завіреним підписом та апостилем (Т. 5 а.с. 81-83) не може позбавити ОСОБА_6 права на спадкування після смерті батька ОСОБА_6 .

Таким чином, суд приходить до висновку, що спадщину після смерті ОСОБА_6 прийняли: його діти - ОСОБА_1 , ОСОБА_6 , та дружина ОСОБА_5 в рівних частинах.

Таким чином, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд дійшов висновку що позивачем за зустрічним позовом не доведено факт існування окремого об`єкту для спадкування - нежитлового приміщення загальною площею 56,2 кв.м по АДРЕСА_1 , а також факт неприйняття ОСОБА_6 спадщини після смерті батька ОСОБА_6 у порядку та строки, визначені законом.

Попри це судом встановлено, що спірний об`єкт нерухомості - домоволодіння з приміщеннями для індивідуальної трудової діяльності, загальною площею 345 кв.м, що розташоване по АДРЕСА_1 з 21.02.2009 у частці 1/1 належав на праві приватної власності ОСОБА_6 , і після його смерті ІНФОРМАЦІЯ_5 цей об`єкт увійшов до складу спадкової маси.

Отже, аналізуючи викладене вище, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення зустрічного позову.

Згідно з ч. 1 ст. 133, п. 2 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

В силу приписів ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, і питання як розподілити між сторонами судові витрати.

У порядку розподілу судових витрат представники позивача за зустрічним позовом просять суд стягнути з ОСОБА_5 на користь позивача за зустрічним позовом витрати на професійну правничу допомогу у загальному розмірі 152 500,00 гривень.

Згідно з ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України).

Як встановлено ч. 1-3 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч. 4 ст. 137 ЦПК України).

На підтвердження понесення витрат на професійну правничу допомогу адвокат Ландишева С.М. надала пакет документів (Т. 5 а.с. 227-245, Т. 6 а.с. 27).

При вирішенні питання про розподіл судових витрат на виконання вимог п. 3 ч 2, ч. 3 ст. 141 ЦПК України суд враховує, що ці витрати пов`язані з розглядом справи; розмір таких витрат є обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, поведінку позивача за зустрічним позовом, яка не призводила до затягування розгляду справи.

На підтвердження понесення витрат на професійну правничу допомогу адвокат Городок Я.В. надала пакет документів (Т. 3 а.с. 96-97, Т. 6 а.с. 4-16).

При вирішенні питання про розподіл судових витрат на виконання вимог п. 3 ч 2, ч. 3 ст. 141 ЦПК України суд враховує, що ці витрати, окрім наведених нижче, пов`язані з розглядом справи; розмір таких витрат є обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, поведінку позивача за зустрічним позовом, яка не призводила до затягування розгляду справи.

Витрати, зазначені в Акті 2 до Договору № 78 про надання правничої допомоги від 16.10.2023 в п. 1, 2, 6, 7, 12 не пов`язані з розглядом справи у суді першої інстанції, п. 13 - не пов`язаний з розглядом справи і не стосується предмету спору, п. 14 - адвокат була відсутня у вказаному судовому засіданні (Т. 5 а.с. 19), п. 16 і 17 - стосуються підготовки та подачі окремих заяв про допит двох свідків, що не відповідає критерію обгрунтованості та пропорційності такої витрати, а тому суд розцінює це як підготовку та подачу однієї заяви. Відтак, загальний розмір заявлених адвокатом Городок Я.В. витрат за надання правничої допомоги суд зменшує зі 117 500,00 грн до 90 000,00 грн.

Враховуючи те, що судом було задоволено позовні вимоги позивача за зустрічним позовом частково (на 61,53%), з відповідачів за зустрічним позовом підлягає до стягнення у рівних частках на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у сумі 76 912 (сімдесят шість тисяч дев`ятсот дванадцять) гривень 00 копійок

На підставі статей 202-214 ЦК України, керуючись статтями 4, 12, 76-81, 89, 141, 258-259, 263-265, 268, 274, 279, 354-355 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про визнання права власності у порядку спадкування - задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/3 частину домоволодіння з приміщеннями для індивідуальної трудової діяльності загальною площею 345,00 кв м, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , у порядку спадкування за законом після смерті батька - ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

У задоволенні решти вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у рівних частках на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у сумі 76 912 (сімдесят шість тисяч дев`ятсот дванадцять) гривень 00 копійок

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач за зустрічним позовом: ОСОБА_1 , місце проживання якого зареєстроване за адресою: АДРЕСА_6 , РНОКПП: НОМЕР_3 .

Відповідач за зустрічним позовом: ОСОБА_5 , місце проживання якої зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 .

Відповідач за зустрічним позовом: ОСОБА_6 , місце проживання якого зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_5 .

Повне рішення буде складено 22 серпня 2025 року.

Суддя Т. В. Дудар