Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/2933/25
Номер провадження2-о/711/112/25
РІШЕННЯ
27 серпня 2025 року м. Черкаси
Придніпровський районний суд м. Черкаси у складі:
головуючого судді Петренка О.В.,
за участю секретаря судових засідань Овезової Ю.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області, про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу,
07 квітня 2025 року заявник ОСОБА_1 звернулася в порядку окремого провадження до Придніпровського районного суду м. Черкаси із заявою, в якій просить суд встановити факт проживання однією сім`єю як чоловік та дружина без реєстрації шлюбу, а саме: заявника разом із ОСОБА_2 в період часу з початку 2000 року до ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Обґрунтовуючи вимоги, заявник зазначає, що вона є цивільною дружиною померлого ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Як зазначає заявник у мотивувальній частині заяви, відразу після розлучення, починаючи з 2000 року, вона разом із померлим ОСОБА_2 проживали однією сім`єю як чоловік та дружина без реєстрації шлюбу та вели спільне господарство.
Крім того заявник зазначає, що саме вона, перебуваючи в підвищеному емоційному стані, який був обумовлений побутовою сваркою, подала заяву про розлучення. Проте через два місяці після розлучення заявник примирилася з ОСОБА_2 і вони почали надалі проживати разом.
У травні 2022 року ОСОБА_2 був поранений і знаходився в м. Дніпро в реанімації лікарні ім. Мечникова, поряд із ним знаходилася і заявник та доглядала його до смерті. Також заявник у заяві зазначає, що саме вона здійснила поховання ОСОБА_2 у м. Черкаси.
Факт проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу необхідний заявнику для оформлення пенсії по втраті годувальника, її перерахунку, а також для прийняття спадщини.
Підсумовуючи викладене, заявник просить суд встановити факт проживання однією сім`єю як чоловік та дружина без реєстрації шлюбу, а саме: заявника разом із ОСОБА_2 в період часу з початку 2000 року до ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 14 квітня 2025 року відкрито провадження у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області, про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; розгляд справи вирішено здійснювати за правилами окремого провадження.
Письмові пояснення представник Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області обгрунтовує тим, що, заявник при обґрунтуванні заявлених вимог зазначає, що у неї виникла необхідність набуття статусу члена сім`ї загиблого військовослужбовця, з метою оформлення пенсії по втраті годувальника, її перерахунку та для прийняття спадщини.
У зв`язку з цим, представник заінтересованої особи робить висновок, що факт, який просить встановити заявник, має юридичне значення та породжує виникнення немайнового права.
З урахуванням наведеного, представник заінтересованої особи робить висновок, що вимоги ОСОБА_1 про встановлення факту проживання однією сім`єю з ОСОБА_2 , який є військовослужбовцем та помер через поранення, отримане під час захисту суверенітету та територіальної цілісності України, не підлягають вирішенню у порядку цивільного судочинства, оскільки наслідком задоволення вимог заявника про встановлення факту проживання з ним однією сім`єю без реєстрації шлюбу є підтвердження (визнання) певного соціально-правового статусу заявника як члена сім`ї військовослужбовця, який загинув, що пов`язано, в тому числі, з призначенням та отриманням відповідних виплат та пільг як члену сім`ї такого військовослужбовця, що свідчить про те, що такий спір має розглядатися у порядку адміністративного, а не цивільного судочинства, оскільки жодне право, на яке посилається заявник та з яким пов`язано набуття нею відповідного правового статусу не впливає на виникнення в неї цивільно-правових правовідносин, а стосується виключно правовідносин з відповідними державними органами в межах публічно--правових правовідносин, а тому заяву слід залишити без розгляду.
У судовому засіданні заявник ОСОБА_1 вимоги, викладені у заяві від 04.04.2025, підтримала повністю з підстав, що викладені у цій заяві по суті справи. Додатково пояснила, що у період часу з 2007 року до 2022 рік вона із ОСОБА_2 проживала у м. Красний Лиман (тепер м. Лиман) Донецької області. За цей час вони разом купували меблі, робили ремонт, мали спільний бюджет. Також пояснила суду, що представник заінтересованої особи помилково вказав у письмових поясненнях, що ОСОБА_2 військовослужбовець, який отримав поранення, захищаючи суверенітет і територіальну цілісність України. Насправді ОСОБА_2 громадянин України, який залишився у м. Лиман, оскільки здійснював догляд за домашніми тваринами, зокрема кроликами. Був поранений і доставлений до лікарні в м.Дніпро, де перебував у реанімаційному відділенні; саме у лікарні Володимир Романович помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , а похований в м. Черкаси.
Підсумовуючи викладене заявник просила суд задовольнити заяву, встановивши відповідний юридичний факт.
Представник заінтересованої особи Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області Присляк Л.В. у жодне судове засідання не з`явилася, хоча про день, час та місце проведення судового засідання щоразу була повідомлена належним чином, а саме: шляхом направлення судової повістки про виклик до суду до електронного кабінету безпосередньо заінтересованої особи в підсистемі «Електронний суд».
Водночас у п.2 прохальної частини заяви від 14.05.2025 виявила волю на розгляд справи без участі представника заінтересованої особи (а.с.33).
22 серпня 2025 року суд, після оголошення про перехід до стадії ухвалення судового рішення, керуючись положеннями ч.1 ст.244 ЦПК України, відклав ухвалення та проголошення судового рішення до 16 год 45 хв 27 серпня 2025 року.
Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши покази свідків, врахувавши процесуальну позицію заявника, висловлену як письмово, так і під час проголошення вступного слова, а також процесуальну позицію представника заінтересованої особи, що висловлена письмово, дійшов таких висновків.
Із копії свідоцтва про розірвання шлюбу, що видане повторно 27.11.2024 відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), суд встановив, що шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 розірваний 28 грудня 2007 року Краматорським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Краматорському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, актовий запис №228 (а.с.9).
Із копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 , що видане 03.06.2022 відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), суд встановив, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Дніпро помер ОСОБА_2 (а.с.12).
Також у судовому засіданні був досліджений лист Лиманської міської військової адміністрації Краматорського району Донецької області від 24.07.2024, що адресований ОСОБА_3 (у судовому засіданні заявник повідомила, що ОСОБА_4 є донькою заявника), суд встановив, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , був зареєстрований проживанням за адресою: АДРЕСА_2 , починаючи з 02.04.1981 до 03.06.2022 (знято з реєстрації місця проживання у зв`язку зі смертю ІНФОРМАЦІЯ_3 ). Крім того з означеного засобу доказування суд встановив, що станом на 02.06.2022 за вказаною адресою разом з померлим була зареєстрована одна особа: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , починаючи з 02.04.1981 і дотепер (а.с.10).
За результатами розгляду заяви ГУ ПФУ в Черкаській області зроблено висновок, що з наданих ОСОБА_1 копій документів підстав для розгляду питання щодо призначення пенсії в разі втрати годувальника відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» немає (а.с.4-6).
Допитана як свідок ОСОБА_6 показала, що у період часу з 2007 до 2022 року вона проживала в м. Лиман Донецької області, а з квітня 2022 року мешкає в м.Черкаси. ОСОБА_2 та ОСОБА_1 вона знає, оскільки вони товаришували. Також свідок ОСОБА_6 показала суду, що вона навіть і не знала, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 розлучилися; вона завжди приходила до будинку, де проживали ОСОБА_2 та ОСОБА_1 і вони були завжди разом . Також свідку відомо, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 купували меблі, разом ходили скуплятися. В цілому відносини між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 свідок ОСОБА_6 може охарактеризувати як дружелюбні. На питання суду про те, що конкретно переконало свідка ОСОБА_6 , що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 є сім`єю, остання відповіла: «Те, що вони були разом, не сварилися та разом купляли різні речі на кшталт м`яких меблів».
Крім того, у судовому засіданні, що відбулося 24.07.2025, був допитаний як свідок ОСОБА_7 , який суду повідомив, що він, починаючи з 1954 року проживав у м.Лиман Донецької області. Також свідок повідомив суду, що він добре знав ОСОБА_2 та знає ОСОБА_1 . Із ОСОБА_2 вони разом відвідували лазню, двічі їздили у м. Слов`янськ з метою придбання ОСОБА_2 меблів. Додатково свідок показав, що у гості до ОСОБА_2 та ОСОБА_1 він заходив не часто, проте повідомив суду, що на випускному в дітей ОСОБА_2 та ОСОБА_1 були разом. Також свідок показав, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 тримали домашнє господарство, зокрема кроликів. Відносини між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 були нормальними. На питання суду про те, що конкретно переконало свідка ОСОБА_7 , що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 є сім`єю, останній відповів: «Вони одружилися і після цього я навіть не знав, що вони розірвали шлюб».
Суд, безпосередньо дослідивши усі засоби доказування, що подані сторонами як на підтвердження своїх вимог, так і заперечень проти них, дійшов таких висновків.
Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15, частина перша статті 16 ЦК України).
Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (частина перша та друга статті 5 ЦПК України).
Юридичні факти - це життєві обставини чи факти, з якими норми права пов`язують виникнення, зміну або припинення правовідносин.
Згідно з частиною першою статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.
У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 20 червня 2019 року у справі № 632/580/17 (провадження № 61-51сво18) зроблено висновок, що юридичними фактами є певні факти реальної дійсності, з якими нормою права пов`язується настання правових наслідків, зокрема виникнення, зміна або припинення цивільних прав та обов`язків.
Згідно з пунктом п`ятим частини другої статті 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.
Відповідно до пункту п`ятого частини першої статті 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту, зокрема, проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу.
Згідно частини другої статті 315 ЦПК України, в судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.
Звертаючись до суду із заявою про встановлення факту проживання однією сім`єю ОСОБА_1 вказує, що вона, у період часу з початку 2000 року до 02 червня 2022 року, проживала з ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , однією сім`єю в м. Лиман Донецької області, вели спільне господарство, мали спільний бюджет. Установлення означеного юридичного факту, як зазначено заявника у мотивувальній частині заяви, є необхідність в оформлені пенсії по втраті годувальника, її перерахунку, а також прийняття спадщини.
Суд відразу звертає увагу учасників справи, що письмові пояснення заінтересованої особи, що викладені з призми того, що ОСОБА_2 є військовослужбовцем, який помер через поранення, отримане під час захисту суверенітету та територіальної цілісності України, а тому заява ОСОБА_1 не підлягає вирішенню у порядку цивільного судочинства, оскільки наслідком задоволення вимог заявника про встановлення факту проживання з ним однією сім`єю без реєстрації шлюбу є підтвердження (визнання) певного соціально-правового статусу заявника як члена сім`ї військовослужбовця, який загинув, що пов`язано, в тому числі, з призначенням та отриманням відповідних виплат та пільг як члену сім`ї такого військовослужбовця, що свідчить про те, що такий спір має розглядатися у порядку адміністративного судочинства, суд вважає помилковим.
Такий висновок суду грунтується на тому, що заявником ані в заяві, що є предметом судового розгляду, ані в судових засіданнях відповідно не зазначено та не повідомлялося про те, ОСОБА_2 був військовослужбовцем, який помер через поранення, отримане під час захисту суверенітету та територіальної цілісності України. Вказані обставини також і не підтверджуються матеріалами справи, що досліджені в судовому засіданні.
Звернення заявника до ГУ ПФУ в Черкаській області із заявою щодо розгляду питання про призначення пенсії в разі втрати годувальника відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» було обумовлено не тим, що ОСОБА_2 був військовослужбовцем, а тим, що він був працівником правоохоронних органів і мав право на пенсію згідно положень означеного вище закону.
У зв`язку із цим суд дійшов висновку, що твердження ГУ ПФУ в Черкаській області як заінтересованої особи, викладене у письмових поясненнях (заяві) від 14.05.2025, про те, що конкретний спір підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, що є підставою для залишення заяви ОСОБА_1 без розгляду, є помилковим, а відповідно відхиляється судом.
Таким чином, суд дійшов висновку, що заява про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу правомірно ОСОБА_1 подана в порядку окремого провадження, а відповідно і підстав для застосування до спірних правовідносин положень ч.6 ст.294 ЦПК України суд не вбачає.
Щодо обгрунтованості заяви ОСОБА_1 про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, то суд зазначає про таке.
Частиною другою статті 3 СК України визначено, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.
Відповідно до частин першої та другої статті 21 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя.
Відповідно до статті 74 СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об`єктом спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі №554/8023/15-ц (провадження № 14-130цс19), звернуто увагу на те, що відповідно до вимог статті 74 СК України якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу.
Для встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу потрібно враховувати у сукупності всі ознаки, що притаманні наведеному визначенню, і предметом доказування у таких справах є факти спільного проживання, ведення спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат, придбання майна в інтересах сім`ї, наявності між сторонами взаємних прав та обов`язків, притаманних подружжю.
Аналогічний правовий висновок щодо предмету доказування у цивільних справах щодо встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу викладено у п.44 постанови Верховного Суду від 21 травня 2025 року у справі №758/1133/22-ц (провадження № 61-5320св23).
Згідно з абзацом п`ятим пункту 6 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року № 5-рп/99, обов`язковими умовами для визнання осіб членами сім`ї, крім спільного проживання, є ведення спільного господарства, тобто наявність спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівля майна для спільного користування, участь у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин.
Статтею 151-2 Конституції України передбачено, що рішення та висновки, ухвалені Конституційним Судом України, є обов`язковими, остаточними і не можуть бути оскаржені.
Отже, законодавство не передбачає вичерпного переліку членів сім`ї, однак визначає критерії, за наявності яких особи складають сім`ю. Такими критеріями є спільне проживання, спільний побут і взаємні права й обов`язки.
Аналогічний висновок викладений у п.27 постанови Великої Палати Верховного Суду від 22 серпня 2018 року у справі № 644/6274/16-ц, провадження №14-283цс18.
На підтвердження факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу заявником суду надані такі засоби доказування: 1) письмові докази (копія паспорта громадянина України, яким документована заявник (а.с.14), копія свідоцтва про смерть ОСОБА_2 та довідка про причину смерті (а.с.11,12), копія витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища (а.с.15,16), копія листа Лиманської міської військової адміністрації Краматорського району Донецької області (а.с.10), копія свідоцтва про розірвання шлюбу, що видане повторно (а.с.9); 2) покази свідків ( ОСОБА_6 та ОСОБА_7 )
Суд, дослідивши матеріали справи, встановив, що заявник не надала суду належних, допустимих та достатніх доказів на підтвердження факту проживання разом із ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , однією сім`єю, наявності між ними взаємних прав і обов`язків, ведення вказаними особами спільного господарства, наявності в них спільного бюджету, спільних витрат та інше.
Факт реєстрації проживання ОСОБА_2 та ОСОБА_1 за однією адресою: АДРЕСА_2 , починаючи з 02.04.1981, безумовно не свідчить про те, що після розірвання шлюбу, тобто після 28.12.2007, заявник разом із ОСОБА_2 мали взаємні права і обов`язки, вели спільно господарства, мали спільний бюджет, спільні витрат та інше.
Частиною 1 ст.76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Частиною 1 ст.77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (частина друга статті 78 ЦПК України).
Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).
Частиною 1 ст.81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Аналізуючи означені норми процесуального права з призми засобів доказування, що були надані заявником суду на підтвердження наявності між нею та ОСОБА_1 взаємних прав і обов`язків, ведення вказаними особами спільного господарства, наявності в них спільного бюджету, спільних витрат та інше, суд дійшов висновку, що заявником не надано жодного належного і допустимого і достовірного доказу означеним обставинам.
У цьому контексті суд звертає увагу учасників справи, що матеріали заяви також не містять належних, допустимих і достовірних доказів як здійснення ОСОБА_1 та ОСОБА_2 поточного ремонту, придбання меблів, побутової техніки, оплати ними комунальних послуг, утримання квартири, так і здійснення означених дій за рахунок спільного їх бюджету.
Покази свідків, які були допитані в судовому засіданні беззаперечно не свідчать про проживання однією сім`єю заявника ОСОБА_1 та померлого ОСОБА_2 , ведення ними спільного господарства, наявності спільного бюджету, сплати комунальних послуг, купівлі майна для спільного користування, витрат на утримання житла, його ремонту, починаючи з 2000 року по день смерті останнього.
Більше того, показання свідків самі по собі не можуть бути єдиною підставою для встановлення факту спільного проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу.
З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що надані стороною заявника засоби доказування та конкретні обставини даної справи, не дають підстав суду для висновку щодо доведеності факту проживання однією сім`єю ОСОБА_1 та ОСОБА_2 без реєстрації шлюбу у період з початку 2000 року до дня смерті останнього, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Також суд вважає за необхідне звернути увагу учасників справи, що прохання заявника про встановлення відповідного юридичного факту у період часу з початку 2000 року до 01.01.2004, є необгрунтованим з огляду на таке.
Інститут фактичних шлюбних відносин введений у національне законодавство Сімейним Кодексом України.
Відповідно до ст.74 СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об`єктом спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюється положення глави 8 цього Кодексу.
Згідно пункту 1 Розділу VII «Прикінцеві положення» СК України цей, Кодекс набирає чинності з набранням чинності Цивільним Кодексом України.
Пунктом першим «Прикінцевих і перехідних положень» ЦК України встановлено, що цей Кодекс набирає чинності з 01 січня 2004 року.
Таким чином, норми ст.74 СК України розповсюджуються на правовідносини, які виникли чи існували з 01 січня 2004 року.
Отже, юридичний факт проживання фізичних осіб однією сім`єю, згідно норм чинного законодавства, є можливим, починаючи із 01.01.2004, тобто з дня набрання чинності СК України.
Відповідно до ч.1, 2 та 3 ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Ураховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що заявником ОСОБА_1 не доведено належними та допустимими доказами, що вона проживала разом із ОСОБА_2 однією сім`єю як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу в період з 2000 року (в тому числі з 29.12.2007, тобто з наступного дня після розірвання шлюбу) до дня смерті останнього ІНФОРМАЦІЯ_1 , внаслідок чого правові підстави для задоволення заяви відсутні.
Частиною 7 ст.294 ЦПК України передбачено, що при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.
У зв`язку із цим суд не вбачає правових підстав для здійснення розподілу судових витрат.
Керуючись ст. 3, 21, 57, 74 СК України, ст. 2, 4, 12, 13, 76, 77, 78. 79, 80, 81, 89, 95, 133, 141, 244, 263, 264, 265, 294, 315, 354, 355 ЦПК України, суд
відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 , заінтересована особа: Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області, про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу.
Рішення може бути оскаржене до Черкаського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складене 27 серпня 2025 року.

Учасники справи:

Заявник: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП: НОМЕР_3 , місце реєстрації проживання: АДРЕСА_2 ; місце реєстрації перебування як внутрішньо переміщеної особи: АДРЕСА_3 .

Заінтересована особа: Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області, код ЄДРПУО: 21366538, місцезнаходження: м.Черкаси, вул. Смілянська, 23.

Головуючий: О. В. Петренко