Справа № 229/8114/24
Провадження № 2/211/1511/25
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

21 серпня 2025 року

Довгинцівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області, у складі: головуючого судді Костенко Є.К.,

за участю секретаря судового засідання Гоєнко Т.В.

розглянувши в порядку ч.2 ст. 247 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу в м. Кривому Розі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , територіальної громади міста Дружківка в особі Дружківської міської ради про визнання рішення та дій по зняттю з реєстрації місця проживання незаконним, -

ВСТАНОВИВ:

10 березня 2025 року згідно з постановою Дніпровського апеляційного суду в провадження судді надійшла справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , територіальної громади міста Дружківка в особі Дружківської міської ради про визнання рішення та дій по зняттю з реєстрації місця проживання незаконним.

В обґрунтування позовних вимог представник позивача ОСОБА_1 адвокат Громов Ю.А. вказує, що 25.06.2005 між позивачем та відповідачем було укладено шлюб, від шлюбу мають двох дітей. Рішення Дружківського міського суду Донецької області від 07.10.2020 шлюб розірвано. Під час перебування у шлюбі, а саме 01.07.2008 подружжя набуло у спільну сумісну власність житло за адресою: АДРЕСА_1 . В період часу з 16.07.2008 по 25.12.2023 позивач була зареєстрована за вищевказаною адресою. З 01.04.2022 позивач взята на облік як ВПО та проживає за адресою: АДРЕСА_2 . ОСОБА_2 , звернувшись самостійно до Дружківської міської ради, зняв з реєстрації позивача, незважаючи на той факт, що житло набуте під час перебування у шлюбі. У зв`язку з чим позивач просить визнати рішення та дії Дружківської міської ради про зняття з реєстрації місця проживання незаконними.

Ухвалою суду від 21.03.2025 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи в порядку загального позовного провадження.

08.07.2025 ухвалою суду підготовче судове засідання було закрите, справа призначена до судового розгляду по суті.

Позивач в судове засідання не з`явилась, її представник подав заяву, що на задоволенні позовних вимог напоялгає, просить їх задовольнитиу повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про дати розгляду справи повідомлявся належним чином, відзиву на позовну заяву не надав.

Представник Дружківської міської ради в судове засідання не з`явився, на виконання ухвали суду про витребування доказів, до суду було скеровано документи, на підставі яких було вирішено питання про зняття з зареєстрованого місця проживання та надано пояснення про те, що 22.12.2023 ОСОБА_2 звернувся до ЦНАП м. Дружківка із заявою про зняття з зареєстрованого місця проживання позивача ОСОБА_1 , долучивши до неї оригінал правовстановлюючого документа на будинок за адресою: АДРЕСА_1 , та квитанцію про сплату адміністративного збору. На підставі цих документів 25.12.2023 ОСОБА_1 було знято з зареєстрованого місця проживання за заявою власника житла.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, суд дійшов таких висновків.

Відповідно до ст. 6 Конституції України, державна влада в Україні здійснюється на засадах її поділу на законодавчу, виконавчу та судову.

Відповідно до ст.19 Конституції України, правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що непередбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України.

Відповідно до ст.41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно змісту ст. 47 Конституції України, кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 перебували у зареєстрованому шлюбі в період з 25.06.2005 по 08.11.2020 включно, що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію шлюбу та копією рішення суду про розірвання шлюбу.

01.07.2008, тобто в період шлюбу ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , було укладено договір купівлі-продажу, предметом якого став будинок площею 41,4 кв.м, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 . Покупцем у вказаному договорі зазначено ОСОБА_2 .

Отже, судом встановлено, що домоволодіння розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , набуте подружжям ОСОБА_2 та ОСОБА_1 в період їх шлюбу та відповідно з часу його набуття у власність, належало їм на праві спільної сумісної власності, без визначення часток кожного із співвласників. Хоча ОСОБА_2 й був титульним власником будинку, але він був достеменно обізнаний з тим, що вказане майно є спільною сумісною власністю подружжя, адже воно було набуте в період їх шлюбу. Факт спільності сумісного майна подружжя є очевидним, закріпленим у нормах закону. Доказів на спростування презумпції спільності власності подружжя відповідачем ОСОБА_2 надано суду не було.

Як слідує з витягів з реєстру територіальної громади , ОСОБА_1 була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , з 16.07.2008 по 25.12.2023.

Відповідно до ст.18 Закону України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні», зняття особи із задекларованого або зареєстрованого місця проживання (перебування) у разі звернення до органу реєстрації або через центр надання адміністративних послуг за місцем задекларованого або зареєстрованого місця проживання (перебування) здійснюється: 1) за заявою про зняття особи із задекларованого або зареєстрованого місця проживання (перебування), поданою у паперовій формі такою особою, її законним представником або представником; 2) за заявою власника житла приватної форми власності, поданої у паперовій формі, стосовно повнолітньої особи, місце проживання (перебування) якої зареєстровано або задекларовано в житлі, що належить власнику на підставі права власності.

Згідно з ч.3-4 ст. 18 Закону, зняття із задекларованого або зареєстрованого місця проживання (перебування) особи за заявою співвласника житла в порядку, передбаченому пунктом 2 частини першої цієї статті, здійснюється за згодою іншого співвласника житла, яка надається особисто або через представника. Разом із заявою про зняття особи із задекларованого або зареєстрованого місця проживання (перебування), що подається у паперовій формі, така особа подає паспортний документ особи, а також у випадках та порядку, встановлених Кабінетом Міністрів України, - військово-обліковий документ (для громадян України, які підлягають взяттю на військовий облік або перебувають на військовому обліку).

Відповідно до ч.12 ст. 18 Закону, зняття із задекларованого або зареєстрованого місця проживання (перебування) співвласника житла за заявою іншого співвласника цього житла не здійснюється.

Аналогічні норми містить Порядок декларування та реєстрації місця проживання (перебування), затверджений Постановою КМ України № 265 від 07.02.2022 (надалі Порядок). Так, згідно п. 1 Порядку, цей Порядок зокрема визначає механізм зняття із задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування), скасування декларування/реєстрації місця проживання, а також встановлює форми необхідних для цього документів. Згідно п. 3 Порядку, зняття із задекларованого/зареєстрованого місця проживання здійснюється органом реєстрації, на території територіальної громади, на яку поширюються повноваження відповідної ради.

Згідно зі ст. 2 Закону, орган реєстрації - виконавчий орган сільської, селищної або міської ради, який на території територіальної громади, на яку поширюються повноваження відповідної ради, забезпечує формування та ведення реєстру територіальної громади, облік задекларованого місця проживання/зміну місця проживання особи.

Відповідно до п.50 Порядку, зняття із задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування) здійснюється, серед іншого, на підставі: заяви власника житла про зняття особи із задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування) за формою згідно з додатком 6.

Згідно з п.61 Порядку, у разі звернення до органу реєстрації (у тому числічерез центр надання адміністративних послуг) разом із заявою власника житла про зняття особи (осіб) із задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування) власник житла подає: 1) документ, що посвідчує особу (у разі особистого звернення); 2) документ, що підтверджує право власності на житло, в якому задекларовано/зареєстровано місце проживання (перебування) особи (осіб), що знімається.

При цьому, згідно п. 63 Порядку, зняття із задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування) особи за заявою співвласника житла в порядку, передбаченомупунктом 61 цього Порядку, здійснюється за згодою іншого співвласника житла, яка надається особисто або через представника та підтверджується підписом такого співвласника або його представника у заяві.

Положення п. 56 Порядку забороняють зняття із задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування) співвласника житла за заявою іншого співвласника такого житла.

Відповідно до п. 69 Порядку, посадова особа органу реєстрації або адміністратор центру надання адміністративних послуг перевіряє належність паспортного документа особі, що його подала, його дійсність, правильність заповнення заяви про зняття із задекларованого/зареєстрованого місця проживання та наявність документів, необхідних для зняття із задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування), про що зазначена посадова особа робить відповідний запис у заяві. Посадова особа органу реєстрації у день звернення особи: приймає рішення про зняття із задекларованого/зареєстрованого місця проживання або про відмову у знятті із задекларованого/зареєстрованого місця проживання особи. Датою зняття з реєстрації місця проживання осіб, які подавали документи через центр надання адміністративних послуг, представника спеціалізованої соціальної установи, закладу соціального обслуговування та соціального захисту, є дата отримання органом реєстрації відповідних документів.

Пункт 87 Порядку визначає підстави для відмови органом реєстрації в декларуванні/реєстрації місця проживання (перебування), знятті із задекларованого місця проживання (перебування).

За матеріалами даної справи встановлено, що 22.12.2023 ОСОБА_2 , звернувся до виконавчого комітету Дружківської міської ради, з заявою від 22.12.2023 щодо зняття з зареєстрованого місця проживання: ОСОБА_1 , за адресою: АДРЕСА_1 . ОСОБА_2 повідомив органу реєстрації місця проживання відомості про себе, як єдиного власника домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , надавши реєстратору свій паспорт та документ, що посвідчував право власності на житло. Недобросовісність поведінки ОСОБА_2 , яка полягала в неповідомленні обставин щодо належності вказаного житла йому та ОСОБА_1 як співвласникам, призвело до прийняття реєстратором рішення про зняття з зареєстрованого місця проживання співвласника житла ОСОБА_1 , без її згоди як співвласника, чим було порушено ст. 18 Закону, та п.п. 56, 63 Порядку.

Оскільки Державний реєстр речових прав на нерухоме майно містив відомості лише щодо титульного власника вказаного житлового будинку ОСОБА_2 , діючи в межах повноважень визначених п. 69 Порядку, та перевірячи документи визначені п. 61 Порядку, не встановивши підстав визначених п. 87 Порядку для відмови в задоволенні вказаної заяви ОСОБА_2 , ґрунтуючись на тому, що кожна особа діє добросовісно, адміністратор прийняла рішення про зняття із задекларованого місця проживання співвласника житла ОСОБА_1 .

Вказане рішення адміністратора виконавчого комітету Дружківської міської ради хоч і прийняте з дотриманням процедури визначеної п. 61, 69, 87 Порядку, але є таким, що порушує вимоги ст. 18 Закону України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні», п. 56, 63 Порядку декларування та реєстрації місця проживання (перебування), затвердженого Постановою КМ України № 265 від 07.02.2022, при цьому це рішення порушує цивільне право позивача ОСОБА_1 на користування житлом, а також права власності на житло, співвласником якого вона є.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні», скасування рішення про зняття особи із задекларованого або зареєстрованого місця проживання (перебування) здійснюється відповідно до вимог, встановлених для скасування відомостей про задеклароване або зареєстроване місце проживання (перебування) особи статтею 17 цього Закону та в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Так, згідно з ч.1 ст. 17 Закону, у разі проведення реєстраційних дій з порушенням вимог, встановлених законом, відомості про задеклароване або зареєстроване місце проживання (перебування) особи визнаються недійсними та скасовуються органом реєстрації.

Відповідно до п. 91-92 Порядку, відомості про задеклароване/зареєстроване місце проживання (перебування)/зняття із задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування) особи скасовуються органом реєстрації у разі проведення реєстраційних дій з порушенням вимог, встановлених законом. У разі виявлення реєстраційних дій проведених з порушенням вимог, встановлених законом, керівник органу реєстрації проводить перевірку підстав для декларування/реєстрації/зняття із задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування) особи, за її результатами складає висновок та приймає рішення про скасування декларування/реєстрації/зняття із задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування) особи.

Згідно абз. 2 п. 93 Порядку, у разі скасування відомостей про зняття із задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування) особи місце проживання (перебування) такої особи вважається таким, що задеклароване/зареєстроване за попередньою адресою житла.

Після скасування органом реєстрації відомостей про задеклароване/зареєстроване місце проживання (перебування)/зняття із задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування) особи у реєстрі територіальної громади актуалізуються відповідні відомості про місце проживання особи.

Беручи до уваги вищевикладене, суд приходить до висновку, що рішення адміністратора виконавчого комітету Дружківської міської ради від 25.12.2023 про зняття з зареєстрованого місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 є таким, що прийняте з порушенням вимог, встановлених законом, зокрема ч.3, 12 ст. 18 Закону України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні».

У зв`язку з чим, керуючись принципом jura novit curia («суд знає закони»), суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити частково, а саме визнати такими, що прийняті з порушенням Закону України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні» рішення адміністратора виконавчого комітету Дружківської міської ради від 25.12.2023 про зняття з зареєстрованого місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Вимоги про визнання неправомірними дії виконавчого комітету Дружківської міської ради не є належним способом захисту порушених прав позивача та не призведуть до відновлення порушеного права. Оцінка діям ОСОБА_2 при поданні заяви адміністратору про зняття з реєстрації позивача надана судом вище, при цьому суд констатує, що подання ОСОБА_2 адміністратору заяви про зняття ОСОБА_1 з зареєстрованого місця проживання, з прихованням інформації щодо наявності співвласника будинку, було недобросовісним та протиправним, призвело до порушення прав позивача.

Оскільки позивачем при зверненні до суду сплачено судовий збір, судом встановлено, що порушення прав позивача відбулося внаслідок неправомірної поведінки ОСОБА_2 , позовні вимоги задоволено, тому суд вважає за необхідне стягнути витрати по сплаті судового збору на користь позивача саме з відповідача ОСОБА_2 .

Керуючись ст. ст. 10-13, 76-82, 89, 141, 263-265, 274, 279 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , територіальної громади міста Дружківка в особі Дружківської міської ради про визнання рішення та дій по зняттю з реєстрації місця проживання незаконним задовольнити частково.

Визнання протиправним та такими, що прийняте з порушенням вимог ч.3, 12 ст. 18 Закону України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні» рішення адміністратора виконавчого комітету Дружківської міської ради від 25.12.2023 про зняття з зареєстрованого місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ).

В іншій частині у задоволенні позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) суму сплаченого судового збору в розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 копійок.

Рішення суду може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення судового рішення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення,має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 21.08.2025.

Суддя Костенко Є. К