Справа № 354/904/25
Провадження по справі № 2/354/497/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

20 серпня 2025 року м. Яремче

Яремчанський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої судді Ваврійчук Т.Л.

за участю секретаря судового засідання Старунчак Н.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Яремче в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС» (надалі-ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту №7723127 від 25.03.2024 року у сумі 39845,08 грн. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що 25.03.2024 між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та ОСОБА_1 був укладений в електронній формі договір №7723127 про надання споживчого кредиту, відповідно до якого первісний кредитор надав позичальнику кредит у розмірі 10000,00 грн у безготівковій формі шляхом перерахування на рахунок позичальника на строк 360 днів до 20.03.2025 року зі сплатою процентів за користування кредитом та штрафних санкцій. ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» свої зобов`язання перед відповідачем за договором виконало у повному обсязі та надало кредит у зазначеному розмірі, шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку відповідача № НОМЕР_1 . Кредитні кошти відповідачу перераховувались за допомогою платіжного провайдера, що має відповідну ліцензію та у спосіб обумовлений умовами кредитного договору. 27.11.2024 року між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» був укладений договір факторингу №27.11/24-Ф, відповідно до якого позивач набув право грошової вимоги до відповідача за договором про надання споживчого кредиту №7723127 від 25.03.2024 року у сумі 39845,08 грн., з яких: 9994,00 грн заборгованість за основною сумою боргу; 24851,08 грн -заборгованість за процентами; 5000,00 грн заборгованість за пенею. Із урахуванням викладеного, зважаючи на те, що відповідач не виконав взяті на себе зобов`язання з повернення наданого кредиту та процентів за користування ним, позивач просить позов задовольнити у повному обсязі та стягнути з ОСОБА_1 на його користь вищезазначену заборгованість за кердитним договором, а також 2422,40 грн сплаченого судового збору та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6000,00 грн.

Ухвалою Яремчанського міського суду Івано-Франківської області від 30.06.2025 року відкрито провадження у даній справі та призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Представник позивача у судове засідання не з`явився, подав до суду клопотання про розгляд справи у його відсутності. Щодо заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення позивач не заперечує.

Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання повторно не з`явився, не повідомивши причин неявки, хоча про день та час судового розгляду повідомлявся належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомлення про вручення поштового відправлення АТ «Укрпошта» із відміткою «вручено за довіреністю» та трекінгом відстеження АТ «Укрпошта» із відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Відзиву на позовну заяву до суду не подавав.

Суд вважає, що відповідач про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомив, а тому відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України, справу слід вирішити на підставі наявних доказів та постановити заочне рішення.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України суд розглянув справу у відсутності сторін без фіксації судового процесу технічними засобами.

Перевіривши та оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного.

Згідно з ч.1 статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

У відповідності до ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом встановлено, що 25.03.2024 між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та ОСОБА_1 , за допомогою Інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» був укладений в електронній формі договір №7723127 про надання споживчого кредиту, який підписано відповідачем за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором (С8480).

Відповідно до п.1.2 на умовах, встановлених Договором, Товариство надає Споживачу кредит у гривні, а Споживач зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені Договором.

Згідно з п.1.3 договору сума кредиту (загальний розмір) складає:10000,00 грн. Тип кредиту: кредит.

Відповідно до п.1.4 договору строк кредиту становить 360 днів. Періодичність платежів зі сплати процентів кожні 30 днів. Детальні терміни (дати) повернення кредиту та сплати процентів, визначені в Taблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки договором про споживчий кредит (далі Графік платежів), що є Додатком № 1 до цього Договору. Графік платежів розраховується з урахуванням періоду застосування процентної ставки, виходячи з припущення, що Споживач виконає свої обов`язки на умовах та у строки, визначені в Договорі.

Відповідно до п.1.5 договору тип процентної ставки-фіксована. За користування кредитом нараховуються проценти відповідно до наступних умов: п.1.5.1. стандартна процентна ставка становить 2,20% в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п.1.4 цього Договору; п.1.5.2. знижена процентна ставка 0,01% в день застосовується відповідно до наступних умов. Якщо споживач до 24.04.2024 року або протягом трьох календарних днів, що слідують за вказаною датою сплатить кошти у сумі не менше суми першого платежу, визначеного в Графіку платежів, або здійснить часткове дострокове повернення кредиту.

Згідно з п. 1.6 договору мета отримання кредиту: споживчі (особисті) потреби.

Відповідно до п. 1.7 договору денна процентна ставка на дату укладення Договору складає: п.1.7.1 за стандартною ставкою за весь строк користування кредитом 2,20% в день. Розрахунок денної процентної ставки за формулою наведеною в Законі України «Про споживче кредитування»: (79200,00 грн/10000,00грн)/ 360 дн *100% = 2,20% в день; п.1.7.2 за стандартною процентною ставкою з урахуванням періоду застосування зниженої процентної ставки 2,02% в день. Розрахунок денної процентної ставки за формулою наведеною в Законі України «Про споживче кредитування» (72630,00 грн/10000,00грн)/ 360 дн *100% = 2,02% в день;

Згідно з п.1.8 договору загальні витрати на дату укладення Договору складають: п.1.8.1 за стандартною ставкою за весь строк користування кредитом 79200,00 грн; п.1.8.2 за стандартною процентною ставкою із урахуванням періоду застосування зниженої процентної ставки 72630,00 грн.

Відповідно до п.1.9 договору орієнтовна реальна річна процентна ставка на дату укладення Договору складає: п.1.9.1. за стандартною ставкою за весь строк користування кредитом 47541,10% річних; п.1.9.2 за стандартною процентною ставкою з урахуванням періоду застосування зниженої процентної ставки 9313,47% річних.

Пунктом 1.10 договору визначено, що орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення Договору складає: п.1.10.1 за стандартною ставкою за весь строк користування кредитом 89200,00 грн; п.1.10.2 за стандартною процентною ставкою з урахуванням періоду застосування зниженої процентної ставки 82630,00 грн.

Відповідно до п.1.11 договору обчислення орієнтовної реальної річної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту базується на припущенні, що Договір залишається дійсним протягом погодженого строку та, що Товариство і Споживач виконають свої обов`язки на умовах та у строки, визначені Договором. При цьому, орієнтовна реальна процентна ставка та орієнтовна загальна вартість кредиту за стандартною ставкою, застосовані виходячи з умов застосування цієї ставки, що передбачені Договором, але у межах погодженого строку виконання Споживачем зобов`язань за Договором.

Відповідно до п.2.1 договору кошти кредиту надаються Товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування на поточний рахунок споживача, уключаючи використання реквізитів платіжної картки № НОМЕР_1 .

Сума кредиту (його частина) перераховується Товариством протягом двох календарних днів з моменту укладення цього Договору. Дати надання кредиту: 25.03.2024 або 26.03.2024 (п. 2.2 договору).

У підпункті 6.4 договору зазначено, що у випадку невиконання та/або неналежного виконання споживачем зобов`язань щодо повернення кредиту та/або сплати процентів за користування кредитом, споживач зобов`язаний сплатити штраф: п.6.4.1 у розмірі 300,00 грн на 4 день такого невиконання та/або неналежного виконання; та п.6.4.2 у розмірі 100,00 грн, починаючи з 5 дня за кожний день невиконання та/або неналежного виконання.

Згідно п.9.2 вказаний договір вважається укладеним з моменту його підписання електронними підписами Сторін та діє протягом строку, вказаного в п.1.4 Договору (включно), а у випадку, якщо після закінчення вказаного строку за Договором будуть наявні невиконані грошові зобов`язання, Договір продовжує діяти до повного виконання споживачем зобов`язань за ним

Згідно Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, яка є Додатком №1 до договору №7723127 від 25.03.2024 року, дата видачі кредиту-25.03.2024 року; дата повернення кредиту-20.03.2025 року; кількість днів у розрахунковому періоді-360; чиста сума кредиту-82630,00; проценти за користування кредитом-72630,00 грн; реальна річна процента ставка-9313,47%; загальна вартість кредиту-82630,00 грн.

До матеріалів справи також долучено Паспорт споживчого кредиту, підписаний позичальником, відповідно до якого сума кредиту становить 10000,00 грн; строк кредитування-360 днів; мета отримання кредиту-споживчі (особисті) потреби; спосіб та строк надання кредиту-шляхом перерахування кредитодавцем грошових коштів за реквізитами платіжної картки зазначеної споживачем не пізніше двох календарних днів від дати підписання договору; тип процентної ставки-фіксована; стандартна процентна ставка відсотків річних - 805,20% (2,20% в день); знижена процентна ставка відсотків річних (застосовується з дати видачі кредиту до 24.04.2024 року) 3,65% річних (0,01% в день); загальні витрати за кредитом за стандартною процентною ставкою за весь строк кредитування 79200,00 грн; загальні витрати за стандартною процентною ставкою з урахуванням періоду застосування зниженої процентної ставки 72630,00 грн; орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача за стандартною процентною ставкою за весь строк користування кредитом (у т.ч. тіло кредиту, відсотки, комісії та інші платежі) - 89200,00 грн; орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача за стандартною процентною ставкою з урахуванням періоду застосування зниженої процентної ставки (у т.ч. тіло кредиту, відсотки, комісії та інші платежі) 82630,00 грн; реальна річна процентна ставка за стандартною процентною ставкою за весь строк користування кредитом, відсотків річних 47541,10%; реальна річна процентна ставка за стандартною процентною ставкою з урахуванням періоду застосування зниженої процентної ставки, відсотків річних 9313,47%.

Відповідно до листа ТОВ «ПЕЙТЕК» від 19.05.2025 № 0 вказане товариство є фінансовою установою та має право на надання платіжних послуг. Між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та ТОВ «ПЕЙТЕК» укладено договір про організацію переказу грошових коштів №190122-1 від 19.01.2022, відповідно до якого було успішно перераховано кошти на платіжну карту клієнта від ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» 25.03.2024 року на суму 10000,00 грн. Номер транзакції в системі ТОВ «ПЕЙТЕК» - 7a604e10-26a3-4ef5-b980-ccbde5e28c43, номер транзакції в системі ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» - 44126414, призначення платежу: зарахування на карту, маска карти НОМЕР_2 .

Згідно з розрахунком заборгованості ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» станом на 26.11.2024 року, загальна заборгованість ОСОБА_1 за договором про надання споживчого кредиту №7723127 від 25.03.2024 року складає 39845,08 грн, з яких: 9994,00 грн основний борг; 24845,08 грн - заборгованість за процентами; 5000,00 грн штраф, який нараховано 21.05.2024 року у розмірі 300,00 грн та у сумі 100,00 грн в день у період з 22.05.2024 року по 07.07.2024 року.

Отже, судом встановлено, що заявлена до стягнення у цій справі сума у розмірі 5000,00 грн є неустойкою у виді саме штрафу (п.6.4.2 договору), а не пені, як зазначено у позовній заяві.

Вказаним розрахунком заборгованості також підтверджується, що позичальником вносились кошти на погашення боргу за кредитом, зокрема 17.04.2024 року був здійснений платіж у розмірі 30,00 грн, з яких 6,00 грн були зараховані кредитором у рахунок погашення боргу за тілом кредиту та 24,00 грн. в рахунок погашення процентів.

27.11.2024 року між ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» (Клієнт) і ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» (Фактор) був укладений договір факторингу №27.11/24-Ф, за умовами якого Фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження Клієнта (ціна продажу) за плату, а Клієнт відступити Факторові Право грошової Вимоги, строк виконання зобов`язання за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - Боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить Клієнту. Перелік Боржників, підстави виникнення Права грошової Вимоги до Боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені в реєстрі Боржників, який формується згідно Додатку №1 та є невід`ємною частиною договору (п.1.1 договору).

Перехід від Клієнта до Фактора Прав Вимоги Заборгованості до Боржників відбувається в момент підписання Сторонами Акту прийому-передачі Реєстру Боржників згідно Додатку №3, після чого Фактор стає кредитором по відношенню до Боржників стосовно Заборгованостей та набуває відповідні Права Вимоги. Підписаний Сторонами та скрпілений їх печатками акт прийому-передачі Реєстру Боржників-підтверджує факт переходу від Клієнта до Фактора Прав Вимоги Заборгованості та є невід`ємною частиною цього Договору-п.1.2 договору.

Платіжною інструкцією №10772 від 27.11.2024 року підтверджується факт оплати позивачем на рахунок ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» грошових коштів у сумі 1730342,80 грн в якості оплати за договором факторингу №27.11/24-Ф від 27.11.2024 року.

Згідно Акту прийому-передачі Реєстру Боржників до договору факторингу №27.11/24-Ф від 27.11.2024 року, укладеного між «ДІДЖИ ФІНАНС» (Клієнт) і ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» (Фактор), Клієнт передав, а Фактор прийняв Реєстр Боржників в електронному вигляді, зокрема право вимоги по Боржниках в кількості 4034 особи.

Згідно з Витягу з Додатку №1 до договору факторингу №27.11/24-Ф від 27.11.2024 року, ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» набуло право грошової вимоги до ОСОБА_1 за договором про надання споживчого кредиту №7723127 від 25.03.2024 року на загальну суму 39845,08 грн, з яких: 9994,00 грн - заборгованість за тілом кредиту; 24851,08 грн - заборгованість за відсотками; 5000,00 грн пеня.

Із метою врегулювання спору, ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» 08.04.2025 року було надіслано на адресу ОСОБА_1 досудову вимогу за вих. №-АВ, про добровільну сплату заборгованості за договором про надання споживчого кредиту №7723127 від 25.03.2024 року у сумі 39845,08 грн, яка залишена без відповіді.

До правовідносин, які виникли між сторонами, суд застосовує наступні норми права.

Частинами 1, 2 ст.509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (п.1 ч.2 ст.11 ЦК України).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.

Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Частиною першою ст.638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ч.1 ст.641 ЦК України пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Пропозицією укласти договір є, зокрема, документи (інформація), розміщені у відкритому доступі в мережі Інтернет, які містять істотні умови договору і пропозицію укласти договір на зазначених умовах з кожним, хто звернеться, незалежно від наявності в таких документах (інформації) електронного підпису.

Згідно ч.ч.1,2 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави (ст.ст.1046-1053), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно з ч.1 ст.1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Відповідно до ч.ч.1,3 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

Згідно ч.1 ст.1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі.

За змістом статті 1056-1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Враховуючи викладене, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Дана позиція суду узгоджується з позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеною у постанові від 28.03.2018 року у справі №444/9519/12 та у постанові від 06.02.2019 року у справі №175/4753/15-ц.

Відповідно до ч.1 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), а також якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Частиною другою ст.639 ЦК України передбачено, що у разі якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Відповідно до висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 лютого 2020 року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року №127/33824/19 будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України).

Порядок укладання договорів в електронній формі регламентується також Законом України «Про споживче кредитування» та Законом України «Про електронну комерцію».

У силу ч.1 ст.13 Закону України «Про споживче кредитування» договір про споживчий кредит, договори про надання супровідних послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому вигляді або у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг», а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України «Про електронну комерцію»).

Згідно п.5 ч.1 ст.3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до положень ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Окрім того, відповідно до ч.12 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст.12 цього Закону є оригіналом такого документа.

Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: - електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; - електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; - аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Відповідно до п.6 ч.1 ст.2 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

Згідно п.12 ч.1 ст.3 Закону України «Про електронну комерцію», одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір.

Стаття 629 ЦК України встановлює, що договір є обов`язковим до виконання сторонами.

Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання не допускається.

Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ст.599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ст.ст.610, 611 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання наступають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Частиною першою ст.625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

У силу ч.1 ст.1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Відповідно до положень ст.ст. 512,514 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст.1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога) (ч.1 ст.1078 ЦК України).

Згідно з ч.1 ст.1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж.

У постанові Верховного Суду від 07.02.2018 у справі №2-2035/11 викладено висновок, що тлумачення статті 516, частини другої статті 517 ЦК України свідчить, що боржник, який не отримав повідомлення про відступлення права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення боргу, а лише має право на сплату боргу первісному кредитору і таке виконання є належним.

Аналогічний висновок зроблено Верховним Судом у постанові від 23.02.2022 у справі №761/1543/20, у постанові від 19.01.2022 у справі №639/86/17, у постанові від 14.07.2021 у справі №554/8549/15-ц.

Судом встановлено і підтверджується дослідженими доказами, що 25.03.2024 року між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та ОСОБА_1 із дотриманням вимог діючого законодавства укладено електронний договір про надання споживчого кредиту №7723127, відповідно до якого ОСОБА_1 отримав кредит у сумі 10000,00 грн у безготівковій формі шляхом перерахування грошових коштів на вказану ним банківську картку на строк 360 днів-до 20.03.2025 року.

У вказаному договорі сторони узгодили розмір кредиту, процентів, строк та умови кредитування, відповідальність за несвоєчасне виконання умов договору, тобто досягли згоди щодо всіх істотних умов договору.

ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» у повному обсязі виконало свої зобов`язання за вказаним кредитним договором та надало відповідачу кредит у встановленому розмірі.

ОСОБА_1 взяті на себе зобов`язання за кредитним договором у повному обсязі не виконав, внаслідок виникла заборгованість за кредитом.

Факт переходу права вимоги до ОСОБА_1 за вказаним кредитним договором від ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» до позивача підтверджується вищезазначеним договором факторингу, актом приймання-передачі та витягом із реєстру боржників та платіжною інструкцією про проведення оплати новим кредитором коштів за цим договором на користь первісного кредитора, що відповідає вимогам ст.1077, 1078 ЦК України.

Вказаний договір факторингу у встановленому порядку недійсним не визнаний, тому в силу положень ст.204 ЦК України, діє презумпція правомірності указаного правочину.

Таким чином, позивач належним чином підтвердив своє право вимоги до відповідача за договором про надання споживчого кредиту №7723127 від 25.03.2024 року.

У даному випадку позивач, як новий кредитор, просить стягнути з відповідача на свою користь борг за договором про надання споживчого кредиту №7723127 від 25.03.2024 року у сумі 39845,08 грн., з яких: 9994,00 грн - заборгованість за тілом кредиту; 24851,08 грн - заборгованість за відсотками; 5000,00 грн пеня.

Суд установив, що за умовами договору відповідач отримав кредитні кошти (тіло кредиту) у розмірі 10000,00 грн та користувався ними, здійснивши один платіж на погашення боргу за кредитом, належних та допустимих доказів на підтвердження повернення отриманих в кредит коштів у повному обсязі на рахунок первісного чи нового кредитора за договором не надав.

Таким чином, перевіривши наданий позивачем розрахунок заборгованості за кредитом в частині нарахування боргу за тілом кредиту, суд дійшов висновку про те, що заявлена ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» до стягнення заборгованість в частині тіла кредиту у розмірі 9994,00 грн підлягає стягненню з відповідача на користь позивача у повному обсязі.

Пред`являючи вимоги про стягнення заборгованості, позивач, також, просив стягнути заборгованість за процентами за користування кредитними коштами у сумі 24851,08 грн.

Визначаючись із розміром заборгованості за процентами, що підлягає до стягнення з відповідача суд звертає увагу на таке.

Пунктами 1.5.1, 1.7.1 договору про надання споживчого кредиту №7723127 від 25.03.2024 року визначено, що стандартна процента ставка за вказаним договором та денна процентна ставка за стандартною ставкою становлять 2,20% в день, яка застосовується у межах строку кредитування, визначеного у п.1.4 договору.

Дослідивши наданий позивачем розрахунок заборгованості за кредитним договором суд установив, що проценти первісним кредитором нараховувались з 25.03.2024 року по 23.04.2024 року за зниженою процентною ставкою 0,01% в день у розмірі 1,00 грн, а з 25.04.2024 року по 15.08.2024 року включно за ставкою 2,20% в день у розмірі 219,87 грн. Загальний розмір процентів за вказаний період становить 24875,08 грн. При цьому 17.04.2024 року ОСОБА_1 сплатив грошові кошти у сумі 30,00 грн, з яких 24,00 грн зараховано у рахунок погашення боргу за процентами. Тому до стягнення позивачем заявлено заборгованість за процентами у розмірі 24851,08 грн.

Отже, не зважаючи на строк дії договору 360 днів, первісний кредитор нарахував, а позивач просить стягнути проценти, нараховані виключно до 15.08.2024. Такі вимоги є правом позивача і з огляду на принцип диспозитивності, суд не виходить за їх межі.

Цивільне законодавство встановлює презумпцію свободи договору, яка полягає насамперед у вільному волевиявленні особи на вступ у договірні відносини, а також у вільному визначенні особою умов договору в яких фіксуються взаємні права та обов`язки його сторін.

Свобода договору не є абсолютною (необмеженою), вона існує в рамках норм чинного законодавства, а дії сторін договору мають ґрунтуватися на засадах розумності, добросовісності та справедливості, тобто відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору.

Загальні правові та організаційні засади споживчого кредитування в Україні відповідно до міжнародно-правових стандартів у цій сфері визначені Законом України «Про споживче кредитування».

Так, Законом України № 3498-IX від 22.11.2023 року «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», який набрав законної сили 24.12.2023 року, внесено зміни до статті 8 Закону України «Про споживче кредитування», та доповнено її частиною 5, відповідно до якої максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1%.

Вказаним Законом України №3498-IX від 22.11.2023 року Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про споживче кредитування» доповнено пунктом 17, в якому передбачено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів -2,5%; протягом наступних 120 днів - 1,5 %.

Таким чином, нормами Закону України «Про споживче кредитування» встановлено, що при укладенні договорів про споживчий кредит максимальна денна процентна ставка 2,5% застосовується до 22.04.2024 року, 1,5% - до 20.08.2024 року, а з 21.08.2024 року діє процентна ставка 1%.

Відповідно до ч.5 ст.12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку про те, що положення договору про надання споживчого кредиту №7723127 від 25.03.2024 року в частині встановлення денної процентної ставки у розмірі 2,20% на день у період з 23.04.2024 року до 20.03.2025 року є нікчемними.

За таких обставин, судом встановлено, що розмір процентів, які підлягали до сплати за вказаним кредитним договором за період з 25.04.2024 року по 15.08.2024 року становить 16939,83 грн(9994 тіло кредиту х 1,5% х 113 днів), а загальний розмір заборгованості за процентами за період з 25.03.2024 року по 15.08.2024 року складає 16969,83 грн, із урахуванням процентів у сумі 30,00 грн, нарахованих за зниженою ставкою 0,01% в день за період з 25.03.2024 року по 23.04.2024 року включно(16939,83+30,00=16969,83).

Відповідач 17.04.2024 року здійснив платіж на погашення заборгованості за кредитом у сумі 30,00 грн, з яких 24,00 грн зараховано в рахунок погашення процентів.

Відтак заборгованість за процентами за договором про надання споживчого кредиту №7723127 від 25.03.2024 року, яка підлягає до стягнення з відповідача на користь позивача у даній справі становить 16945,83 грн(16969,83-24,00=16945,83).

Щодо стягнення з відповідача пені в розмірі 5000,00 грн, суд враховує наступне.

Як зазначалось вище, за своєю суттю та відповідно до наданого розрахунку і положень кредитного договору, заявлені позивачем до стягнення грошові кошти у сумі 5000,00 грн є штрафом, а не пенею.

Пунктом 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України передбачено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» №64/2022 від 24.02.2022 року, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» №2102-ІХ від 24.02.2022 року, в Україні введено воєнний стан з 05.00 год 24.02.2022 року, дія якого неодноразово продовжувалася Указами Президента України і триває дотепер.

Згідно правового висновку, що викладений у постанові Верховного Суду від 18.10.2023 року в справі №706/68/23 дія п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України розповсюджується на кредитний договір.

З огляду на вказані обставини позичальник (відповідач) звільняється від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позивача) неустойки за порушення зобов`язання.

Аналогічний правовий висновок, щодо аналізу п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, викладений у постанові Верховного Суду від 12.06.2024 року у справі №910/10901/23.

У зв`язку із викладеним, суд дійшов висновку, що у задоволенні позовної вимоги про стягнення з ОСОБА_1 пені(штрафу) в розмірі 5000,00 грн слід відмовити.

Згідно з вимогами ст.ст.12,81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч.1 ст.77 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст.79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч.1 ст.80 ЦПК України).

Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідач у судове засідання не з`явився, будь-яких доказів, які б спростовували факт отримання ним кредиту за договором №7723127 від 25.03.2024 року, доказів того, що на платіжні картки, які є у його користуванні і на які ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» могло здійснити перерахування коштів у сумі 10000,00 грн на виконання умов вищевказаного договору, кошти не надходили, а також власного розрахунку боргу суду не надав.

За таких обставин, суд на основі всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього з`ясування фактичних обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, з`ясувавши їх достатність і взаємний зв`язок у сукупності, приходить до переконання, що позовні вимоги ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» підлягають до часткового задоволення шляхом стягнення з ОСОБА_1 на користь позивача заборгованості за договором про надання споживчого кредиту №7723127 від 25.03.2024 року у розмірі 26939,83 грн, з яких: 9994,00 грн - заборгованість за тілом кредиту; 16945,83 грн-заборгованість за процентами. У задоволенні решти позовних вимог слід відмовити за безпідставністю.

Щодо вимоги про стягнення витрат на професійну правничу допомогу суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу.

За приписами ч.ч.1,2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача.

Відповідно до ч.ч.1-5 ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Частиною шостою ст.137 ЦПК України передбачено, що обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до п.п.1,2 ч.3 ст.141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.

Таким чином, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним зі: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Аналіз наведених вище норм дає підстави вважати, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Позивачем на підтвердження понесених витрат на правничу професійну допомогу в розмірі 6000,00 гривень долучено:

-договір про надання правничої допомоги №42649746 від 01.01.2025 року, укладений між адвокатом Білецьким Б.М. та ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС», в якому визначено, що загальна вартість послуг за вказаним договором складається з вартості наданих юридичних послуг (поточне супроводження), згідно тарифної сітки, вказаної у п.4.8 договору, а також гонорар, який зазначений у п.4.9 даного договору. Відповідно до п. 4.8 договору тарифікація наданих послуг Клієнту відбувається за наступною сіткою: ознайомлення з матеріалами справи, формування правового аналізу-3000 грн(1 том); участь у судовому засіданні-3000 грн(1 год); написання заяви/клопотання-1500-3000 грн; адвокатський запит-1500-3000 грн; позовна заява-3500-7000 грн; клопотання про зняття арешту-1500-7000 грн; апеляційна скарга-3000-10000 грн; касаційна скарга-5000-20000 грн; написання відзиву на позов, заперечення на відзив-2500-7000 грн; письмове пояснення-1500-5000 грн; отримання рішення суду-1000 грн; перебування у відрядженні-4000 грн(1 день). Згідно п.4.9 договору у разі прийняття судом по матеріалах позовної заяви позитивного рішення Клієнт зобов`язується сплатити гонорар на користь адвоката у розмірі 6000,00 грн;

-додаткову угоду №7723127 від 02.04.2025 року до договору №42649746 про надання правової допомоги від 01.01.2025 року, відповідно до якої договір доповнено новими пунктами: «п.1.2 Адвокат зобов`язується здійснити представництво та захист інтересів Клієнта у справі щодо стягнення кредитної заборгованості з ОСОБА_1 »; «п.4.9 За здійснення представництва інтересів Клієнта в суді у справі про стягнення кредитної заборгованості та надання інших видів професійної правничої(правової) допомоги, пов`язаних з роглядом даної справи, відповідно до умов цього договору, Клієнт виплачує Адвокату гонорар. У порядку та строки за погодженням сторін. Виплата гонорару здійснюється на умовах попередньої оплати(авансування) та/або, що підтверджується підписаним сторонами відповідним Актом про надання професійної правничої допомоги, складеним та підписаним сторонами на підставі Детального опису робіт(наданих послуг), виконаних Адвокатом;

-Детальний опис робіт(наданих послуг), виконаних адвокатом Білецьким Б.М., необхідних для надання правничої(правової) допомоги за позовом ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» про стягнення кредитної заборгованості, відповідно до якого адвокатом надано наступні види послуг: правовий аналіз обставин спірних правовідносин та надання правових рекомендацій (консультацій) щодо захисту інтересів ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» (2,5 год) 3750,00 грн; складання позовної заяви про стягнення кредитної заборгованості (2,5 год) 3750,00 грн; формування додатків до позовної заяви (письмові докази) (1 год) 750,00 грн; консультація щодо документів та доказів надання юридичних консультацій щодо правильності оформлення і подачі документів, оцінка їх сили у судовому процесі (1 год) 750,00 грн, а всього на загальну суму 6000,00 грн;

-акт №7723127 про підтвердження факту надання правничої(правової) допомоги адвокатом Білецьким Б.М. ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» від 31.03.2025 року, відповідно до якого сторони підтверджують факт надання та прийняття правничої допомги загальною вартістю 6000,00 грн, зокрема: правовий аналіз обставин спірних правовідносин та надання правових рекомендацій (консультацій) щодо захисту інтересів ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» (2 год) 3000,00 грн; складання позовної заяви про стягнення кредитної заборгованості (2 год) 2000,00 грн; формування додатків до позовної заяви (письмові докази) (0,5 год) 500,00 грн; консультація щодо документів та доказів надання юридичних консультацій щодо правильності оформлення і подачі документів, оцінка їх сили у судовому процесі (0,5 год) 500,00 грн;

-свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю на ім`я адвоката Білецького Б.М. серії КС №5618/10 від 17.03.2016 року.

Таким чином, позивач на обґрунтування понесених витрат на професійну правничу допомогу у справі подав належні та допустимі докази, що описані вище.

Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від 13.03.2025 року у справі №275/150/22, суд керуючись принципами диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу з власної ініціативи.

У даній справі відповідачем не заявлено клопотання про зменшення витрат на правову допомогу, а тому приймаючи до уваги те, що позовні вимоги ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» задоволено частково на 67,61%(26939,83х100/39845,08), то розмір витрат на професійну правничу допомогу, який підлягає до стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог становить 4056,60 грн(6000/100х67,61%).

Відповідно до вимог ч.1 ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати пов`язані зі сплатою судового збору у розмірі 1637,82 грн пропорційно розміру задоволених позовних вимог(26939,83х2422,40/39845,08).

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 2, 4, 12, 13, 76-81, 89, 133, 141, 258-268, 273, 280-283, 352-355 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

У Х В А Л И В:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС» заборгованість за договором про надання споживчого кредиту №7723127 від 25 березня 2024 року у розмірі 26939(двадцять шість тисяч дев`ятсот тридцять дев`ять) гривень 83 коп.

У задоволенні решти позовних вимог-відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС» витрати по сплаті судового збору у сумі 1637(одна тисяча шістсот тридцять сім) гривень 82 коп та 4056(чотири тисячі п`ятдесят шість) гривень 60 коп витрат на професійну правничу допомогу.

Копію рішення направити учасникам справи.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом встановлених строків не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Івано-Франківського апеляційного суду.

Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС», місцезнаходження: 04112, вул.Авіаконструктора Ігоря Сікорського, 8, м.Київ, .

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 .

Головуючий суддя: Тетяна ВАВРІЙЧУК