РІШЕННЯ

іменем України

20 серпня 2025 року м. Зміїв

Зміївський районний суд Харківської області :

головуючий - суддя Овдієнко В. В.

секретарі судового засідання - Патока О. П., Литвин А. Є.,

позивач - Акціонерне товариство "Державний ощадний банк України" в особі філії - Харківського обласного управління Акціонерного товариства "Державний ощадний банк України", представники позивача - Погорєлов І. С., Шахова О. І.,

відповідач 1 - ОСОБА_1 ,

представник відповідача 1 - Браславська О. А.,

відповідач 2 - ОСОБА_2 ,

представник відповідача 2 - ОСОБА_3 ,

розглянувши в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за позовною заявою Акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" в особі філії - Харківського обласного управління Акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення суми та звернення стягнення на предмет іпотеки,

у с т а н о в и в:

Від АТ "Державний ощадний банк України" в особі філії - Харківського обласного управління акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" надійшла позовна заява до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 з наступними вимогами: стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ "Державний ощадний банк України" в особі філії - Харківського обласного управління АТ "Ощадбанк" заборгованість за Договором про споживчий кредит (під іпотеку) № 536/0209 від 18.11.2020 в розмірі 372 622 грн грн 24 коп., з яких: заборгованість за основним боргом (кредитом) - 273 600 грн 22 коп.; заборгованість за процентами за користування кредитом - 99 022 грн 02 коп.; у рахунок погашення заборгованості ОСОБА_1 на користь АТ "Державний ощадний банк України" в особі філії - Харківського обласного управління АТ "Ощадбанк" за Договором про споживчий кредит (під іпотеку) № 536/0209 від 18.11.2020 в розмірі 372 622 грн 24 коп., з яких: заборгованість за основним боргом (кредитом) - 273 600 грн 22 коп.; заборгованість за процентами за користування кредитом - 99 022 грн 02 коп., звернути стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором № 536/0209/1, посвідченим 18.11.2020 приватним нотаріусом Зміївського районного нотаріального округу Трубніковою В. В., зареєстрований в реєстрі за № 1141, а саме: однокімнатну квартиру, загальною площею 38,80 кв.м, житловою площею 12,10 кв.м., під номером АДРЕСА_1 , що належить на праві приватної власності ОСОБА_2 , шляхом продажу на електронних аукціонах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України "Про виконавче провадження", з дотриманням вимог Закону України "Про іпотеку" за початковою ціною, що має бути визначена на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій; - стягнути з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь АТ "Державний ощадний банк України" в особі філії - Харківського обласного управління АТ "Ощадбанк" судові витрати у розмірі 11 178 грн 66 коп. рівними частинами по 5 589 грн 33 коп. з кожного.

На обґрунтування позовної заяви зазначено, що 18.11.2020 між АТ "Державний ощадний банк України" в особі керуючого територіально відокремленим безбалансовим відділенням № 10020/0536 ІІ-А типу, яке підпорядковане філії - Харківське обласне управління АТ "Державний ощадний банк України" ОСОБА_4 та ОСОБА_1 укладено Договір про споживчий кредит (під іпотеку) № 536/0209.

Відповідно до умов п. п. 2.1.- 2.4. Кредитного договору банк зобов`язався надати позичальнику на умовах договору, а позичальник мав право отримати та зобов`язалася належним чином використати і повернути в передбачені цим договором строки кредит, сплатити проценти за користування Кредитом та інші платежі у порядку та на умовах, визначених цим Договором. Кредит надано в розмірі 312 900 грн 00 коп. на строк 120 місяців з терміном остаточного повернення кредиту не пізніше 17.11.2030, якщо інший строк та/або термін не буде встановлено згідно з умовами цього договору, на придбання нерухомого майна, а саме: нерухомого майна житлового призначення (квартира в багатоповерхових житлових будинках; житлові будинки садибного типу, котеджі, садові будинки, дачні будинки) та/або гаражного(их) боксу(ів) та/або машиномісця(ь) та/або земельної(их) ділянки(ок), зі сплатою за користування Кредитом відповідної плати (процентів) в розмірі 13,99 (тринадцять цілих дев`яносто дев`ять сотих) процентів річних. Зазначена в цьому Договору процентна ставка є фіксованою.

Нарахування процентів здійснювалося, починаючи з дати видачі кредиту до терміну остаточного повернення кредиту, визначеного в цьому Договорі. Проценти нараховуються Банком щомісячно за методом факт/факт на фактичний залишок заборгованості за Кредитом, що був отриманий позичальником, починаючи з дати видачі Кредиту до терміну остаточного повернення Кредиту, визначеного цим Договором. Під час нарахування процентів за користування кредитом враховується перший і не враховується останній день фактичного користування Кредитом (п.п. 2.4.1.-2.4.3. Договору).

За надання кредиту ОСОБА_1 зобов`язана сплатити банку комісійну винагороду в розмірі 3 097 грн 71 коп. протягом 1 банківського дня.

На виконання умов укладеного кредитного договору, банк надав кредит одноразово шляхом безготівкового перерахування коштів на поточний рахунок позичальника, що підтверджується платіжним дорученням № 536/0209 від 18.11.2020 та виписками по рахунках за період з 18.11.2020 по 06.12.2024.

Таким чином, AT "Ощадбанк" свої зобов`язання, встановлені кредитним договором, виконав в повному обсязі та належним чином.

Відповідно до п. 4.2. Кредитного договору, у банку виникли права: вимагати від позичальника належного виконання останнім взятих на себе зобов`язань по цьому Договору (п.п 4.2.1.); при виникненні простроченої заборгованості за основною сумою боргу за Кредитом та/або процентами чи комісійними винагородами, більше ніж на три місяці, а також в інших випадках, передбачених цим Договором, вимагати дострокового повернення Кредиту, сплати нарахованих процентів та інших платежів за цим Договором, та стягнути заборгованість за цим Договором в примусовому порядку, в тому числі, шляхом звернення стягнення на заставлене майно (пп 4.2.2.) та ін.

Згідно з п. 3.3.3. Кредитного договору, ОСОБА_1 зобов`язалася здійснювати повернення кредиту рівними частинами в розмірі 2 607 грн 50 коп. на місяць та сплату процентів, нарахованих банком на залишок основної суми боргу за кредитом, комісійних винагород (у разі їх встановлення за цим Договором) щомісячно до 18 числа місяця, наступного за звітним починаючи з грудня 2020 року, шляхом внесення коштів на поточний рахунок, які банк, використовуючи право договірного списання коштів, надане йому згідно з умовами цього Договору, списує в рахунок погашення Основної суми боргу за Кредитом, сплати процентів відповідно до черговості, визначеної цим Договором.

Водночас, відповідач 1 ОСОБА_1 порушила свої обов`язки встановлені кредитним договором, в частині своєчасної сплати платежів по кредиту (по основній сумі боргу та нарахованим процентам), остання оплата була проведена нею 18.03.2022 на суму 187 грн 28 коп.

Внаслідок невиконання зобов`язань у відповідача 1 ОСОБА_1 виникла прострочена заборгованість.

19.09.2024 позивач направив вимогу про дострокове повернення кредиту, але поштове відправлення було повернуто за закінченням терміну зберігання.

Станом на 06.12.2024 заборгованість за кредитним договором складає у загальному розмірі 372 622 грн 24 коп., з яких: заборгованість за основним боргом (кредитом) - 273 600 грн 22 коп.; заборгованість за процентами за користування кредитом - 99 022 грн 02 коп.

Таким чином, відповідачем порушені умови кредитного договору. Несвоєчасне виконання зобов`язань щодо сплати щомісячних платежів (повернення кредитних коштів, сплати процентів за користування кредитом) протягом строку дії кредитного договору призвело до виникнення заборгованості.

З метою забезпечення виконання зобов`язання за кредитним договором між позивачем та відповідачем 2 ОСОБА_2 18.11.2020 було укладено Іпотечний договір № 536/0209/1 (посвідчений 18.11.2020 приватним нотаріусом Зміївського районного нотаріального округу Трубніковою В.В., зареєстрований в реєстрі за № 1141). Предметом іпотеки за Іпотечним договором є однокімнатна квартира, загальною площею 38,80 кв.м., житловою площею 12,10 кв.м., під номером АДРЕСА_2 . Право власності Іпотекодавця на Предмет іпотеки підтверджується: Договором дарування квартири, посвідченим 26.07.2013 приватним нотаріусом Зміївського районного нотаріального округу Харківської області Кожушною Л. М., та зареєстрованим у реєстрі за № 608; Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 6945116 від 26.07.2013, виданим приватним нотаріусом Зміївського районного нотаріального округу Харківської області Кожушною Л.М., що підтверджує реєстрацію права власності на майно в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, та згідно якого: номер запису про право власності: 1843653, дата реєстрації права власності - 26.07.2013; реєстраційний об`єкта нерухомого майна - 17.

З березня 2022 року по цей час відповідач ОСОБА_1 повністю припинила виконувати свої кредитні зобов`язання, зокрема, не здійснює погашення кредиту (основну суму боргу) та не сплачує нараховані проценти за користування кредитом. У зв`язку, з чим виникла прострочена заборгованість за кредитом у загальному розмірі 372 622 грн 24 коп.

Пунктами 4.1.4. Іпотечного договору передбачено, що іпотекодержатель має право, у випадку невиконання або неналежного виконання позичальником зобов`язання за кредитним договором та/або іпотекодавцем обов`язків за цим договором, а також в інших випадках, передбачених цим договором, законодавством, Кредитним договором, звернути стягнення на предмет іпотеки і задовольнити за рахунок його вартості свої вимоги в повному обсязі, включаючи: основну суму боргу відповідно до умов Зобов`язання, проценти за користування Кредитом, комісії, неустойки (пені, штрафи).

Пунктом 7.1 Іпотечного договору передбачено, що іпотекодержатель набуває право звернення стягнення на предмет іпотеки у випадках, передбачених цим Договором та Законодавством, в тому числі у разі невиконання або неналежного виконання позичальником умов зобов`язання (повністю або частково), зокрема, але не виключно, якщо в строки, встановлені Кредитним договором, позичальник не поверне (повністю або частково) іпотекодержателю суму кредиту, та/або не сплатить проценти за користування кредитом.

Згідно п. 7.2. Іпотечного договору, при настанні зазначених у п. 7.1. Договору випадків Іпотекодержатель надсилає Іпотекодавцю та/або Позичальнику письмову вимогу про усунення порушення Зобов`язання та/або зобов`язань, передбачених цим Договором, у строк, що не перевищує 60 (шестидесяти) календарних днів, та попередження про звернення стягнення на Предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом зазначеного строку вимога Іпотекодержателя залишається без задоволення, Іпотекодержавтель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на Предмет іпотеки відповідно до умов цього Договору.

З метою усунення допущеного ОСОБА_1 порушення умов кредитного договору, 19.09.2024 було направлено засобами поштового зв`язку на адресу місця реєстрації та місцезнаходження предмета іпотеки цінними листами з описом вкладення, вимога № 55/5.2- 02/118593/2024 від 19.09.2024 про усунення порушення зобов`язань за Іпотечним договором № 536/0209/1 від 18.11.2020. Зазначеною вимогою було надано шістдесятиденний строк для погашення заборгованості в повному обсязі та попереджено, що у разі невиконання вимоги буде звернено стягнення на предмет іпотеки. Однак, лист з вимогою про усунення порушення зобов`язань повернувся на адресу банку за закінченням встановленого терміну зберігання та залишений ОСОБА_2 без відповіді та задоволення.

Враховуючи викладені обставини, та невиконання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 умов кредитного договору та іпотечного договору, позивач вважав, що є підстави для стягнення заборгованості за кредитним договором та звернення стягнення на предмет іпотеки, що не являється подвійним стягненням.

Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 07.02.2025 прийнято позовну заяву, відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання на 12.03.2025.

27.02.2025 представник позивача ОСОБА_5 надіслав заяву про проведення судового засідання у режимі відеоконференції.

11.03.2025 представник відповідачів ОСОБА_3 надіслала відзив на позовну заяву.

На обґрунтування відзиву зазначено, що ОСОБА_1 не заперечує факт укладення з позивачем кредитного договору 18.11.2020 на суму 312 900 гривень на строк 120 місяців для придбання нерухомого майна. За рахунок отриманих кредитних коштів ОСОБА_1 придбала квартиру АДРЕСА_3 . До початку широкомасштабної російської військової агресії проти України (24.02.2022) ОСОБА_1 офіційно працювала на посаді начальника Куп`янського району з розподілу електроенергії АТ "Харківобленерго", своєчасно та в повному обсязі виконувала взяті на себе договірні зобов`язання. Але, внаслідок широкомасштабної російської збройної агресії проти України, ОСОБА_1 з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру, збереження життя, вимушена була виїхати за межі України, зараз вона проживає на території Німеччини.

Вказані обставини зумовили неможливість виконання кредитних зобов`язань, оскільки ОСОБА_1 втратила роботу, дохід. Вважала, фактичне невиконання ОСОБА_1 взятих на себе зобов`язань за кредитним договором стало наслідком форс-мажорних обставин, тобто обставин непереборної сили. На підтвердження наявності форс-мажорних обставин, які були надзвичайні, невідворотні, що об`єктивно унеможливили виконання ОСОБА_1 взятих на себе зобов`язань, посилалася на розрахунок заборгованості наданий позивачем, з якого вбачається відсутність прострочення сплати чергових платежів по кредитному договору до 24.02.2022 та на індивідуальні відомості про застраховану особу з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, з яких вбачається, що до 24.02.2022 ОСОБА_1 отримувала регулярний та достатній дохід, але з початку широкомасштабної російської військової агресії проти України доходи у неї відсутні.

З початку широкомасштабної російської військової агресії проти України місто Куп`янськ було окуповане. ОСОБА_1 рятуючи своє життя виїхала з окупованого міста через Російську Федерацію, бо іншого шляху не було. Тривалий час вона, залишившись без засобів до існування, ризикуючи потрапити до фільтраційного табору, здійснювала заходи, щоб потрапити в безпечне місце. Повернутися до м. Куп`янськ на цей час можливості не має, оскільки в місті залишатися небезпечно, зовсім поруч ведуться активні бойові дії, а Куп`янське відділення АТ "Харківобленерго", де працює ОСОБА_1 , не працює.

Вказала на пункт 5-2 Розділу VI Прикінцеві положення Закону України "Про іпотеку", де передбачено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування щодо нерухомого майна (нерухомості), що належить фізичним особам та перебуває в іпотеці за споживчими кредитами, зупиняється дія статті 37 (у частині реалізації права іпотекодержателя на набуття права власності на предмет іпотеки), статті 38 (у частині реалізації права іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки), статті 40 (у частині виселення мешканців із житлових будинків та приміщень, переданих в іпотеку, щодо яких є судове рішення про звернення стягнення на такі об`єкти), статей 41, 47 (у частині реалізації предмета іпотеки на електронних торгах) цього Закону, і вважала, що позовні вимоги в частині звернення стягнення на предмет іпотеки також не підлягають задоволенню.

12.03.2025 за клопотанням представника позивача ОСОБА_5 відкладено підготовче засідання на 06.05.2025.

24.03.2025 представник позивача ОСОБА_5 надіслав відповідь на відзив, де посилався на практику Верховного Суду щодо форс-мажорних обставин, з посиланням на відсутність підстав для звільнення від виконання кредитних зобов`язань. Також, вважав, що пункт 5-2 Розділу VI Прикінцеві положення Закону України "Про іпотеку" стосується реалізації предмета іпотеки, отже наявні підстави для задоволення позову.

06.05.2025 за клопотанням представника відповідачів підготовче засідання відкладено на 25.06.2025.

Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 25.06.2025 закрито підготовче провадження, справу призначено до розгляду по суті на 14:45 годину 25.06.2025, та того ж дня судовий розгляд відкладено на 20.08.2025.

20.08.2025 під час судового розгляду представник позивача ОСОБА_6 позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила задовольнити позов у повному обсязі.

Представник відповідачів ОСОБА_3 заперечувала проти задоволення позову, просила відмовити у задоволенні позовної заяви.

Вислухавши представника позивача ОСОБА_6 , представника відповідачів ОСОБА_3 , дослідивши письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного:

Згідно із частиною першою статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Частиною 1 ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. ст. 76-81 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Судом встановлено, що 18.11.2020 між АТ "Державний ощадний банк України" та ОСОБА_1 укладено договір про споживчий кредит № 536/0209 (а. с. 21-27).

Відповідно до п. п. 2.2., 2.3 Договору, кредит надається в загальному розмірі 312 900 грн 00 коп. на 120 місяців, до 17.11.2030. Кредит наданий на такі цілі: В сумі 312 900 грн 00 коп. для придбання нерухомого майна, а саме: нерухомого майна житлового призначення (квартири в багатоповерхових будинках; житлові будинки садибного типу, котеджі, садові будинки, дачні будинки) та/або гаражного(их) боксу (ів) та/або машино місця(ів) та/або земельної(их) ділянки(ок).

Пунктом 2.4.1 Договору передбачено, що за користування кредитом позичальник зобов`язаний сплачувати банку відповідну плату (проценти) в розмірі 13,99 процентів річних. Зазначена сума є фіксованою.

Згідно пункту 2.5.1 Договору позичальник зобов`язаний сплатити банку комісійну винагороду у розмірі 3 097 грн 71 коп.

Пунктом 3.1.1. Договору передбачено, що банк надає кредит протягом одного банківського днів з моменту виконання позичальником всіх та кожної з наведених нижче умов надання кредиту: 3.1.1.1. Укладання з позивачальником/майновим поручителем нотаріально посвідченого іпотечного договору, предметом іпотеки за яким є: однокімнатна квартира, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 , загальною площею - 38,80 кв.м, житловою площею - 12,10 кв.м, та отримання банком Інформації (Інформаційної довідки)/витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно на підтвердження фактів державної реєстрації права іпотеки Банку і заборони відчуження нерухомого майна, переданого в іпотеку за вказаним договором, та відповідної пріоритетності записів Банку у зазначеному реєстрі.

Відповідно до пункту 3.4.1 Договору, погашення зобов`язання позичальником здійснюється в наступній черговості: (1) погашення простроченої заборгованості за основною сумою боргу за кредитом (якщо прострочення має місце); (2) погашення прострочених процентів за користування кредитом (якщо прострочення буде мати місце); (3) погашення строкової заборгованості за основною сумою боргу за кредитом; (4) погашення нарахованих строкових процентів за користування кредитом; (5) сплата пені за непогашення в строк платежів по кредиту (якщо непогашення буде мати місце); (6) сплата штрафів, передбачених цим Договором; (7) погашення простроченої комісійної винагороди за обслуговування банком кредиту (у разі її встановлення за цим договором та якщо прострочення буде мати місце): (8) погашення нарахованої строкової комісії за обслуговування банком кредиту (у разі її встановлення за цим договором); (9) сплата інших платежів відповідно до цього договору.

Пунктом 5 Договору встановлено, що виконання позичальником зобов`язань за цим договором (в тому числі і додатковими договорами до нього) забезпечується: 5.1.1 іпотекою однокімнатної квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 , загальною площею 38,80 кв.м, житловою площею 12,10 кв.м, що надається майновим поручителем.

На підтвердження видачі ОСОБА_1 кредитних коштів позивачем надано платіжне доручення № 536/0209 (#21) від 18.11.2020 щодо перерахування ОСОБА_1 312 900 грн 00 коп. (а. с. 20).

18.11.2020 між АТ "Державний ощадний банк України" як іпотекодержателем та ОСОБА_2 як іпотекодавцем укладено Іпотечний договір № 536/0209/1, відповідно до якого іпотекодавець з метою належного виконання зобов`язання, передала іпотекодержателю в іпотеку в порядку і на умовах, визначених у цьому договорі, однокімнатну квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 , загальною площею 38,80 кв.м, житловою площею 12,10 кв.м (а. с. 29-36).

Документом, що підтверджує право власності іпотекодавця на майно, є договір дарування квартири, посвідчений 26.07.2013 приватним нотаріусом Зміївського районного нотаріального округу Харківської області Кожушною Л. М., зареєстрований в реєстрі за № 608 (а. с. 37-39).

19.09.2024 позивачем направлені відповідачам вимоги про дострокове повернення кредиту та усунення порушень зобов`язань за кредитним договором (а. с. 40-50).

Згідно розрахунку заборгованості за договором про споживчий кредит № 536/0209 від 18.11.2020, виписки за період з 18.11.2020 по 06.12.2024, станом на 06.12.2024, розмір заборгованості становить 372 622 грн 24 коп., з яких: заборгованість за основним боргом (кредитом) - 273 600 грн 22 коп.; заборгованість за процентами за користування кредитом - 99 022 грн 02 коп.(а. с. 51-85).

Представник відповідачів під час судового розгляду не заперечувала проти суми боргу ОСОБА_1 .

Даними копії договору купівлі-продажу квартири, посвідченого 19.11.2020 приватним нотаріусом Куп`янського міського нотаріального округу Литвиновою І. В. підтверджується, що відповідач ОСОБА_1 придбала квартиру АДРЕСА_3 за 313 000 грн 00 коп. (а. с. 157-160).

Даними форми ОК-5 підтверджується, що відповідач з березня 2022 року не отримує доходів, у тому числі за місцем працевлаштування в АТ "Харківобленерго" (а. с. 163-165).

Статтею 202 ЦК України передбачено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).

Одностороннім правочином є дія однієї сторони, яка може бути представлена однією або кількома особами.

Односторонній правочин може створювати обов`язки лише для особи, яка його вчинила.

Односторонній правочин може створювати обов`язки для інших осіб лише у випадках, встановлених законом, або за домовленістю з цими особами.

Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін.

До правовідносин, які виникли з односторонніх правочинів, застосовуються загальні положення про зобов`язання та про договори, якщо це не суперечить актам цивільного законодавства або суті одностороннього правочину.

Згідно частиною 1 статті 509, статті 526 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Виконання зобов`язань, реалізація, зміна та припинення певних прав у договірному зобов`язанні можуть бути зумовлені вчиненням або утриманням від вчинення однією із сторін у зобов`язанні певних дій чи настанням інших обставин, передбачених договором, у тому числі обставин, які повністю залежать від волі однієї із сторін.

Таким чином, правовідносини, що виникають між сторонами на підставі зобов`язання, безпосередньо складаються із двох частин: 1) обов`язку вчинити певну дію; 2) права вимагати вчинення цієї дії.

Згідно частини першою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Статтею 575 ЦК України передбачено, що іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи, а також застава об`єкта незавершеного будівництва, майбутнього об`єкта нерухомості. Подільний об`єкт незавершеного будівництва може бути переданий в іпотеку лише у випадках, визначених законом.

Закладом є застава рухомого майна, що передається у володіння заставодержателя або за його наказом - у володіння третій особі.

Правила про іпотеку землі та інші окремі види застав встановлюються законом.

Статтями 576, 577 ЦК України передбачено, що предметом застави може бути будь-яке майно (зокрема річ, цінні папери, майнові права), що може бути відчужене заставодавцем і на яке може бути звернене стягнення.

Предметом застави може бути майно, яке заставодавець набуде та/або може набути після виникнення застави (майбутній урожай, приплід худоби тощо).

Права заставодержателя (право застави) на річ, яка є предметом застави, поширюються на її приналежності, якщо інше не встановлено договором. Право застави поширюється на плоди, продукцію та доходи, одержані від використання заставленого майна, у випадках, встановлених договором.

Предметом застави не можуть бути: культурні цінності, що є об`єктами права державної чи комунальної власності і занесені або підлягають занесенню до Державного реєстру національного культурного надбання; пам`ятки культурної спадщини, занесені до Переліку пам`яток культурної спадщини, що не підлягають приватизації.

Предметом застави не можуть бути вимоги, які мають особистий характер, а також інші вимоги, застава яких заборонена законом.

Предмет застави залишається у заставодавця, якщо інше не встановлено договором або законом.

Застава окремих видів майна може бути заборонена або обмежена законом.

Якщо предметом застави є нерухоме майно, об`єкт незавершеного будівництва, майбутній об`єкт нерухомості, а також в інших випадках, встановлених законом, договір застави підлягає нотаріальному посвідченню, крім випадків, установлених законом.

Застава нерухомого майна, об`єкта незавершеного будівництва, майбутнього об`єкта нерухомості підлягає державній реєстрації у випадках та в порядку, встановлених законом.

Застава рухомого майна може бути зареєстрована на підставі заяви заставодержателя або заставодавця з внесенням запису до Державного реєстру обтяжень рухомого майна.

Моментом реєстрації застави рухомого майна є дата та час внесення відповідного запису до Державного реєстру обтяжень рухомого майна.

Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 1 Закону України "Про іпотеку" іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до статті 3 Закону України "Про іпотеку" іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду. До іпотеки, яка виникає на підставі закону або рішення суду, застосовуються правила щодо іпотеки, яка виникає на підставі договору, якщо інше не встановлено законом.

Взаємні права і обов`язки іпотекодавця та іпотекодержателя виникають з моменту державної реєстрації іпотеки відповідно до закону.

Іпотечний договір, предметом іпотеки за яким є майнові права на об`єкт незавершеного будівництва, посвідчується нотаріусом на підставі документів, що підтверджують майнові права на цей об`єкт.

Іпотекою може бути забезпечене виконання дійсного зобов`язання або задоволення вимоги, яка може виникнути в майбутньому на підставі договору, що набрав чинності.

Іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору.

У разі порушення боржником основного зобов`язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Якщо пріоритет окремого права чи вимоги на передане в іпотеку нерухоме майно виникає відповідно до закону, таке право чи вимога має пріоритет над вимогою іпотекодержателя лише у разі його/її виникнення та реєстрації до моменту державної реєстрації іпотеки.

Згідно з частиною 1 статті 33 Закону України "Про іпотеку" у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону.

Постановою Великої Палати Верховного Суду від 29 вересня 2020 року в справі № 757/13243/17 (провадження № 14-711цс19) зазначено, що: «згідно із частиною першою статті 35 Закону України "Про іпотеку" у разі порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. У цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Положення частини першої цієї статті не є перешкодою для реалізації права іпотекодержателя звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду у встановленому законом порядку (частина друга статті 35 зазначеного Закону).

Отже, за змістом частини першої статті 33 та частини першої статті 35 Закону України "Про іпотеку" реалізації права іпотекодержателя звернути стягнення на предмет іпотеки передує реалізація ним права вимагати дострокового виконання основного зобов`язання. І лише якщо останнє не виконане чи неналежно виконане, іпотекодержатель, якщо інше не передбачено законом, може звертати стягнення на предмет іпотеки. Недотримання цих правил є перешкодою для звернення стягнення на предмет іпотеки, але не перешкоджає іпотекодержателю звернутися з позовом до боржника про виконання забезпеченого іпотекою зобов`язання відповідно до частини другої статті 35 Закону України "Про іпотеку".

Велика Палата Верховного Суду звертала увагу на те, що належним дотриманням іпотекодержателем процедури повідомлення іпотекодавця та боржника, якщо він є відмінним від іпотекодавця, про вимогу стосовно усунення порушення слід вважати також таке повідомлення, що було надіслане належним чином, проте не отримане внаслідок недбалості або ухилення від отримання.

Враховуючи те, що відповідач (позичальник) порушила умови кредитного договору і не усунула порушення у встановлений строк, то у банка виникло право звернути стягнення на предмет іпотеки відповідно до договору іпотеки.

Суд враховує, що звернення стягнення на предмет іпотеки не призводить до заміни основного зобов`язання на забезпечувальне.

Велика Палата Верховного Суду у справі № 361/7543/17 підтримала правовий висновок Верховного Суду України, викладений у постанові від 03.02.2016 у справі № 6-1080цс15 щодо правової природи одночасного задоволення вимог про стягнення боргу за основним зобов`язанням зі зверненням стягнення на предмет іпотеки, визначивши, що звернення стягнення на предмет іпотеки не призводить до заміни основного зобов`язання на забезпечувальне, тому задоволення вимог за дійсним основним зобов`язанням одночасно зі зверненням стягнення на предмет іпотеки не зумовлює подвійного стягнення за основним зобов`язанням.

Велика Палата Верховного Суду зауважила, що в резолютивній частині судового рішення про стягнення заборгованості за основним зобов`язанням та звернення стягнення на предмет іпотеки слід вказувати, що звернення стягнення на предмет іпотеки відбувається в рахунок стягнення заборгованості за основним договором, а отже, таке звернення стягнення не є додатковим стягненням, яке могло б розумітися як подвійне.

Оскільки відповідач ОСОБА_1 не виконала взятих на себе зобов`язань щодо повернення суми кредиту та оплати процентів за договором про споживчий кредит (під іпотеку) № 536/0209, то позивач має право звернути стягнення на майно, яке належить відповідачу ОСОБА_2 , що є предметом іпотеки за іпотечним договором, і реалізувати його для погашення зобов`язань у порядку, встановленому умовами іпотечного договору згідно з чинним законодавством.

Розмір невиконаних зобов`язань підтверджується даними розрахунків заборгованості за договором про надання споживчого кредиту, який не спростовано відповідачами та їх представником.

Щодо посилання представника відповідача на форс-мажорні обставини.

Згідно статті 617 Цивільного кодексу України, особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили.

Не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх обов`язків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобов`язання, відсутність у боржника необхідних коштів.

Загальновідомим є факт російської збройної (військової) агресії проти України.

У зв`язку з російською військовою агресією проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п.20 ч.1ст.106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану", Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб в Україні введено воєнний стан, який в подальшому продовжено, та який діє до цих пір.

28.02.2022 Торгово промислова палата України видала лист-підтвердження про настання форс-мажорних обставин, утім такий лист не може слугувати абсолютним доказом неможливості виконати зобов`язання для всіх без виключення суб`єктів господарювання. І навіть в самому листі є застереження про те, що обставини є надзвичайними та невідворотними за зобов`язаннями, виконання яких стало неможливим у встановлений термін, але аж ніяк не для всіх зобов`язань (а. с. 162).

Таким чином, відповідач ОСОБА_1 зобов`язана була повідомити позивача про неможливість виконання нею своїх зобов`язань за договором у зв`язку із наявністю форс-мажорних обставин.

Однак, будь-яких доказів такого повідомлення позивача, відповідач не надав.

Щоб засвідчити форс-мажорні обставини стороні необхідно звернутися до Торгово-промислової палати, а для того, щоб отримати сертифікат про форс-мажорні обставини, потрібно довести причинно-наслідковий зв`язок між зобов`язаннями, які сторона не може виконати, та обставинами (їхнім результатом), на які сторона посилається, як на підставу неможливості виконати зобов`язання. Утім, відповідачем не надано належних та допустимих доказів наявності форс-мажору у спірних правовідносинах (відповідний сертифікат Торгово-промислової палати).

У матеріалах справи відсутній сертифікат (довідка), виданий Торгово-промисловою палатою України чи уповноваженими регіональними торгово-промисловими палатами, що засвідчують наявність форс-мажорних обставин, які впливають на виконання зобов`язань за вказаним договором.

Для застосування форс-мажору (обставин непереборної сили) як умови звільнення від відповідальності та відмови у задоволенні позову у повному обсязі, покликаючись на введення воєнного стану в Україні та введення спеціального режиму перебування в окремих районах міста, відповідач стверджує, що ці обставини (форс-мажорні) зумовили неможливість виконання умов договору.

Разом з тим, одне лише передбачене законом віднесення воєнного стану до форс-мажорних обставин, не свідчить про існування форс-мажору у конкретних правовідносинах сторін, де така обставина може стати форс-мажорною лише у випадку, якщо особа доведе, що конкретний обмежувальний захід, запроваджений в рамках воєнного стану (надзвичайного стану, надзвичайної ситуації тощо), унеможливлює виконання взятих зобов`язань.

У постанові Верховного Суду від 30.11.2021 у справі №913/785/17 визначено, що форс-мажорні обставини не мають преюдиційного характеру і при їх виникненні сторона, яка посилається на них як на підставу неможливості виконання зобов`язання, повинна довести наявність таких обставин не тільки самих по собі, але й те, що ці обставини були форс-мажорними саме для цього конкретного випадку виконання господарського зобов`язання.

Доведення наявності непереборної сили покладається на особу, яка порушила зобов`язання. Саме вона має подавати відповідні докази в разі виникнення спору.

Отже, відповідачем не подано до суду жодного доказу, який би свідчив про неможливість виконання умов укладеного договору.

За таких обставин, посилання представника відповідача про те, що не виконання зобов`язань по кредитному договору сталося з причин настання форс-мажорних обставин в період з 24.02.2022 є необґрунтованим.

Щодо посилання представника відповідача на пункт 5-2 Розділу VI Прикінцеві положення Закону України "Про іпотеку".

Відповідно до Закону України від 15 березня 2022 року № 2120-IX "Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України Верховна Рада України постановила розділ VI "Прикінцеві положення" Закону України «Про іпотеку» доповнити пунктом 5-2 такого змісту:

"5-2. У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування щодо нерухомого майна (нерухомості), що належить фізичним особам та перебуває в іпотеці за споживчими кредитами, зупиняється дія статті 37 (у частині реалізації права іпотекодержателя на набуття права власності на предмет іпотеки), статті 38 (у частині реалізації права іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки), статті 40 (у частині виселення мешканців із житлових будинків та приміщень, переданих в іпотеку, щодо яких є судове рішення про звернення стягнення на такі об`єкти), статей 41, 47 (у частині реалізації предмета іпотеки на електронних торгах) цього Закону".

Враховуючи, що на час ухвалення судом рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки воєнний стан в Україні триває, виконання рішення суду зупиняється на період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування.

Отже, зазначені норми права не втратили свою чинність, оскільки не були виключені з тексту зазначеного Закону, а спеціальним законом лише запроваджене зупинення виконання цих правил на певний період. Надалі у разі припинення запровадження воєнного стану дія згаданих правил відновить свою дію без окремого рішення та закону.

За таких обставин, позовна заява Акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" в особі філії - Харківського обласного управління Акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" про стягнення заборгованості за кредитним договором та звернення стягнення на предмет іпотеки підлягає задоволенню.

Згідно зі статтею 141 Цивільного процесуального кодексу України з відповідачів належить стягнути на користь позивача витрати по сплаті судового збору (а. с. 13).

Керуючись ст. ст. 12, 13, 76-81, 89, 141, 223, ч. 2 ст. 247, 259, 263-265, 268, 352, 354 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" в особі філії - Харківського обласного управління Акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" заборгованість за Договором про споживчий кредит (під іпотеку) № 536/0209 від 18.11.2020 в розмірі 372 622 (триста сімдесят дві тисячі шістсот двадцять дві) грн 24 коп., з яких: заборгованість за основним боргом (кредитом) - 273 600 (двісті сімдесят три тисячі шістсот) грн 22 коп.; заборгованість за процентами за користування кредитом - 99 022 (дев`яносто дев`ять тисяч двадцять дві) грн 02 коп.

В рахунок погашення заборгованості ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" в особі філії - Харківського обласного управління Акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" за Договором про споживчий кредит (під іпотеку) № 536/0209 від 18.11.2020 в розмірі 372 622 (триста сімдесят дві тисячі шістсот двадцять дві) грн 24 коп., з яких: заборгованість за основним боргом (кредитом) - 273 600 (двісті сімдесят три тисячі шістсот) грн 22 коп.; заборгованість за процентами за користування кредитом - 99 022 (дев`яносто дев`ять тисяч двадцять дві) грн 02 коп., звернути стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором № 536/0209/1, посвідченим 18.11.2020 приватним нотаріусом Зміївського районного нотаріального округу Трубніковою В. В., зареєстрований в реєстрі за № 1141, а саме: однокімнатну квартиру, загальною площею 38,80 кв.м, житловою площею 12,10 кв.м., під номером АДРЕСА_1 , що належить на праві приватної власності ОСОБА_2 , шляхом продажу на електронних аукціонах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України "Про виконавче провадження", з дотриманням вимог Закону України "Про іпотеку", за початковою ціною, що має бути визначена на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

Стягнути з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" в особі філії - Харківського обласного управління Акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" в рівних частках по 5 589 (п`ять тисяч п`ятсот вісімдесят дев`ять) грн 33 коп. на відшкодування витрат по сплаті судового збору.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не буде подано.

Учасники справи мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду через Зміївський районний суд Харківської області протягом тридцяти днів з дня складання повного рішення суду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач - Акціонерне товариство "Державний ощадний банк України" в особі філії - Харківського обласного управління Акціонерного товариства "Державний ощадний банк України", місцезнаходження: майдан Конституції, буд. 22, м. Харків, 61005; .

Відповідач 1 - ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_5 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 .

Відповідач 2 - ОСОБА_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_5 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 .

Повне рішення складене 29.08.2025.

Головуючий: В. В. Овдієнко