Справа № 466/7501/24
Провадження № 2/466/561/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 серпня 2025 року м. Львів

Шевченківський районний суд м. Львова

у складі: головуючого судді Невойта П.С.,

секретаря с/з Свити А.І., Пукшина А.В.,

справа № 466/7501/24,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про встановлення факту спільного проживання та зміну черговості спадкування,

за участю: позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача адвоката Гук О.О.,

відповідача ОСОБА_3 ,

представника відповідача адвоката Мотрука М.Ю.,

в с т а н о в и в:

16.07.2024 року адвокат Гук Ольга Олегівна, яка діє в інтересах ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , і просить суд встановити факт спільного постійного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,, та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 31 січня 2017 року до дати смерті ОСОБА_4 : ІНФОРМАЦІЯ_3 та змінити черговість спадкування після померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,, надавши ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , спадкоємцю четвертої черги, право спадкування після померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 разом із спадкоємцями першої черги.

В обгрунтування позовної заяви посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який проживав разом з позивачкою ОСОБА_1 в квартирі АДРЕСА_1 з 1982 року. Вказує, що 09 листопада 1979 року між ОСОБА_1 та померлим ОСОБА_4 був укладений шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія НОМЕР_2 . 31 січня 2017 року шлюб між позивачкою та померлим було розірвано, проте, як зазначає позивач, цілком формально, оскільки вони продовжували проживати до моменту смерті, як чоловік і дружина. А тому, скориставшись своїм правом на прийняття спадщини 17.11.2021 року позивач ОСОБА_1 та мати померлого - ОСОБА_5 звернулись до державного нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, на підставі чого заведена спадкова справа. Разом з тим, нотаріусом було роз`яснено, що для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_4 їй необхідно змінити черговість спадкування, тому, що в силу закону вона є спадкоємцем четвертої черги спадкування, оскільки шлюб між нею та померлим розірвано. Вважає, що має право спадкувати після смерті ОСОБА_5 разом із спадкоємцями першої черги, так як протягом тривалого часу опікувалась померлим, лікувала та матеріально забезпечувала померлого, оплачувала комунальні послуги, оскільки він більше десяти років страждав на алкоголізм та був у безпорадному стані. У відповідності до викладеного, змушена звернутися до суду з даним позовом з метою захисту своїх прав.

Також зазначає, що рішенням Шевченківського районного суду м.Львова від 07.03.2023 року у справі №466/328/22 їй було відмовлено у задоволенні позову про зміну черговості спадкування.

Відповідно до постанови Львівського апеляційного суду від 19.09.2023 року дане рішення залишено без змін.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу справи між суддями від 17.07.2024 для розгляду справи визначено суддю Невойта П.С.

Ухвалою суду від 17 липня 2024 року відкрито провадження по справі та призначено справу до підготовчого засідання в порядку загального позовного провадження.

09.09.2024 року від представника відповідачів адвоката Мотрука М.Ю. поступило клопотання про закриття провадження у справі. Клопотання мотивоване тим, що у провадженні Шевченківського районного суду м. Львова знаходилася справа №466/328/225 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_5 , треті особи ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та державний нотаріус Спільник З.В., про зміну черговості спадкування за законом. Рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 07.03.2023 року у справі №466/328/22 їй було відмовлено у задоволенні даного позову, а постановою Львівського апеляційного суду від 19.09.2023 року - залишено без змін.

У даній справі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , хоча були третіми особами, проте фактично відповідачами, вже захищали і захистили своє право на спадкування після смерті ОСОБА_4 від вимог ОСОБА_1 .

Відтак, хоча і у справах 466/328/22 та 466/7501/24 відповідачі, формально, є різними, з відкриттям провадження у справі №466/7501/24 виникла ситуація доводиться повторно вирішувати питання щодо надання чи ненадання ОСОБА_1 права на спадкування.

Також, 09.09.2024 року від представника відповідачів адвоката Мотрука М.Ю. поступили письмові заперечення на позовну заяву, в яких просив відмовити у задоволенні позовних вимог повністю. Одночасно було подано заперечення на клопотання про витребування доказів.

Ухвалою від 08.11.2024 року суд відмовив у задоволенні клопотання від 09.09.2024 року представника відповідачів Мотрука М.Ю. про закриття провадження у справі.

Ухвалою від 16.12.2024 року суд постановив витребувати докази з Головного управління Пенсійного фонду України, 1-шої міської клінічної лікарні імені Князя Лева, Клінічної лікарні швидкої допомоги м.Львова, КНП ЛОР «Львівської обласної психіатричної лікарні».

Ухвалою від 09.04.2025 року суд завершив підготовчий розгляд та призначив справу до судового розгляду.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала. Представник позивача адвокат Гук О.О. позовні вимоги підтрималата пояснила, що незважаючи на рішення про розірвання шлюбу, позивач та померлий ОСОБА_4 продовжували проживати як подружжя, вели спільний побут до часу його смерті, про що свідчить ряд зібраних доказів.

У зв`язку з тим, що ОСОБА_4 мав ряд хвороб, які були наслідком тривалого зловживання алкогольними напоями, то він не міг самостійно дбати про себе. Саме, ОСОБА_1 забезпечувала належні умови життя свого чоловіка, купувала продукти, ліки для останнього, повністю оплачувала житлово-комунальні послуги, що підтверджується банківськими виписками. Відповідачі не заперечують даний факт. Ніхто з ним не брав участі у забезпеченні належних умов життя померлого.

Відтак, позов підтримує у повному обсязі та просить його задоволити.

Відповідач ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в судовому засіданні позовні вимоги заперечили з підстав, викладених у поясненнях.

Представник відповідачів - адвокат Мотрук М.Ю. в письмових поясненнях заперечив позовні вимоги, позивачкою не надано належних доказів, які б підтверджували наявність між нею та померлим ОСОБА_4 сталих відносин, притаманних подружжю. Відтак, неможливо встановити той факт, що вони спільно проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу.

Також додав, що у провадженні суду вже перебувала справа, в які брали участь ті ж самі особи, проте в різному процесуальному статусі. У рішенні Шевченківського районного суду м. Львова від 07 березня 2023 року у справі №466/328/22, яке оскаржувалось у суді апеляційної інстанції та набрало законної сили, вже встановлювалися обставини, які вказують на безпідставність позовних вимог ОСОБА_1 про зміну черговості спадкування.

Відтак, сторона відповідачів позов заперечує повністю та просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

У судовому засіданні, яке відбулося 30.05.2025, року було допитано свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7 . Так, свідок ОСОБА_7 дала показання про те, що вона преїхала до Львова у 2017 році, однак знає позивачку раніше. З покійним була знайома, знає що він дуже вживав алкогольні напої у звязку з чим подружжя і розлучилося. До них додому приходила рідко. ОСОБА_8 хоча і мав пенсію, однак таку пропивав, ОСОБА_9 його утримувала, готувала їсти, прибирала в квартирі.

Свідок ОСОБА_6 також повідомила, що бувала у квартирі позивача. ОСОБА_8 жив разом з ОСОБА_10 і після розлучення, однак у квартирі нічого не робив, утримання квартири, прибиранням займалася позивачка. Фактично утримувала свог чоловіка.

Свідок ОСОБА_11 будучи в судовому засіданні надала показання що вона є сусідкою ОСОБА_12 . Знає, що ОСОБА_13 і ОСОБА_8 були розлучені через причину вживання останнім алкоголю. Однак, в подальшому до дня смерті ОСОБА_14 проживали в одній квартирі. ОСОБА_13 доглядала за чоловіком, навіть коли він приходив пяний та лежав у підїзді, вони вдвох його заводли до квартири. Покійний без ОСОБА_15 не міг самостійно жити, хоча пересувався без сторонньої допомоги. Позивачка всім забезпечувала, утримувала квартиру.

Свідок ОСОБА_16 надала суду показання про те, що була знайома з сімєю позивачки. ОСОБА_8 кілька разів на місяць приходив до них квартиру, де жила його мама. ОСОБА_14 неодноразово просила забрати ОСОБА_14 до мами, оскільки він випивав, але у них не було місця, тому він залишався жити за своєю адресою. Покійний самостійно себе обслуговував, мав свої гроші. Відомо, що зловживав алкоголем.

Вислухавши пояснення та заперечення сторін у справі, дослідивши матеріали справи, заслухавши свідків, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини, які регулюються нормами цивільного законодавства.

Судом встановлено, що спадкодавець ОСОБА_4 та позивач ОСОБА_17 з 09.11.1979 року і до 31.01.2017 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано Шевченківським районним у м.Львові відділом реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області, актовий запис №07, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_3 (том 1 арк.спр.13).

ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується копією Свідоцтва про смерть Серії НОМЕР_4 від 12 липня 2021 року (том 1 арк.спр.13). З довідки №167 від 12.07.2021 року (до форми №106/о, яка видається для поховання) вбачається, що причиною смерті ОСОБА_4 є алкогольна хвороба (том 1 арк.спр.32).

До матеріалів справи долучено копії медичної карти стаціонарного хворого ОСОБА_4 , 1959 р.н., з яких вбачається, що останній хворів на цироз печінки.

На час смерті ОСОБА_4 був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 та як вбачається з довідки № 49098 від 10 вересня 2021 року останній був знятий з реєстрації місця проживання у зв`язку зі смертю (том 1 арк.спр.16).

Згідно довідки про реєстрацію місця проживання №72927 від 21.12.2021 року, позивач ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , з 15.07.1981 року і до тепер (том 1 арк.спр.15).

ОСОБА_1 та померлому ОСОБА_4 на праві спільної сумісної власності належить квартира АДРЕСА_1 , що підтверджується Свідоцтвом про право власності на квартиру вд 17.01.2002 року, копія якого знаходиться в матеріалах справи (том 1 арк.спр.34).

Після смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина на усе його майно. Позивач, скориставшись своїм правом на прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 , звернулася до Третьої Львівської державної нотаріальної контори з відповідною заявою про прийняття спадщини.

Згідно з матеріалами спадкової справи, заведеної Третьою Львівською державною нотаріальною конторою, спадкоємцями за законом після смерті ОСОБА_4 є його мама ОСОБА_5 брат ОСОБА_2 та сестра ОСОБА_3 , що підтверджується нотаріально посвідченими заявами про прийняття спадщини за законом від 17.12.2021 року (том 1 арк.спр. 99-101).

Мати померлого ОСОБА_4 ОСОБА_5 відмовилася від прийняття спадщини після смерті свого сина на користь брата та сестри померлого - ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , що підтверджується нотаріально посвідченою заявою про відмову від прийняття спадщини від 17.12.2021 року.

Позивачу ОСОБА_1 нотаріусом було роз`яснено, що для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_4 їй необхідно змінити черговість спадкування, оскільки в силу закону вона є спадкоємцем четвертої черги спадкування, оскільки шлюб між нею та померлим розірвано.

Так, ст. 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно з ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права та обов`язки у шлюбі та сім`ї.

Згідно з ч.1,2 ст.21 Сімейного кодексу України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без реєстрації шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя.

Частиною другою ст.3 Сімейного кодексу України передбачено, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Подружжя вважається сім`єю і тоді, коли дружина та чоловік у зв`язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно.

Відповідно до ст.74 СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними.

Статтею 1264 ЦК України передбачено, особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини є спадкодавцями четвертої черги.

31 січня 2017 року шлюб між позивачкою ОСОБА_1 та померлим ОСОБА_4 було розірвано, однак судом встанвлено, що вони продовжували жити як подружжя, вести спільний побут, взаємні права та обов`язки.

Згідно роз`яснень Верховного Суду України у листі «Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 01.01.2012, доказами, які свідчать про факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу можуть бути: свідоцтва про народження дітей, довідки з місця проживання, свідчення свідків, листи ділового та особистого характеру тощо). Також це можуть бути: свідоцтво про смерть одного із "подружжя", свідоцтва про народження дітей, в яких чоловік у добровільному порядку записаний як батько, виписки з господарських домових книг про реєстрацію чи вселення; докази про спільне придбання майна як рухомого, так і нерухомого (чеки, квитанції, свідоцтва про право власності); заяви, анкети, квитанції, заповіти, ділова та особиста переписка, з яких вбачається, що "подружжя" вважали себе чоловіком та дружиною, піклувалися один про одного; довідки житлових організацій, сільських рад про спільне проживання та ведення господарства.

Конституційним Судом України у рішенні від 03.06.1999 за № 5-рп/99 (справа про офіційне тлумачення терміну «член сім`ї») визначено, що до членів сім`ї належать особи, які постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, а й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п.

Для встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу потрібно враховувати у сукупності всі ознаки, що притаманні наведеному визначенню.

Так, при встановленні факту наявності у осіб спільного побуту доцільно враховувати ознаки, визначені у понятті домогосподарства.

Домогосподарство є сукупність осіб, які спільно проживають в одному житловому приміщенні або його частині, забезпечують себе всім необхідним для життя, ведуть спільне господарство, повністю або частково об`єднують та витрачають кошти.

Взаємність прав та обов`язків передбачає наявність як у жінки, так і у чоловіка особистих немайнових і майнових прав та обов`язків, які можуть випливати, зокрема, із нормативно - правових актів, договорів, укладених між ними, звичаїв. Для встановлення цього факту важливе значення має з`ясування місця і часу такого проживання.

Підтвердженням цього може бути їх реєстрація за таким місцем проживання, пояснення свідків, представників житлово-експлуатаційної організації. Щодо часу проживання слід зазначити, що за своєю природою проживання однією сім`єю спрямоване на довготривалі відносини.

Відтак, на підтвердження факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу позивачем надано наступні докази: довідка №72927 про реєстрацію місця проживання особи, довідка №49098 про зняття з реєстрації місця проживання, копія свідоцтва про власності на квартиру від 17.01.2002 року. На такі факти також підтверджують і показання свідків, які допитані в судовому засіданні.

Тому суд приходить до переконання, що наявні в матеріалах докази, в своїй сукупності, вказують на те, що позивач ОСОБА_1 та померлий ОСОБА_4 в період з 31 січня 2017 року (розірвання шлюбу) до смерті ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживали однією сім`єю як чоловік і дружина, мали спільний побут.

Отже, в цій частині суд вважає позовні вимоги доведеними і такими, що підлягають задоволенню.

Що стосується вимоги про зміну черговості спадкування, то суд зазначає наступне.

Згідно зі статтями 1216, 1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Статтями 1217, 1223 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 1265 цього Кодексу (спадкоємці за законом першої п`ятої черг). Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Відповідно до статті 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ст.1261 ЦК України).

Згідно зі статтею 1262 ЦК України, у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері.

Відповідно до статті 1264 ЦК України, у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Звертаючись до суду з позовом про зміну черговості спадкування за законом, позивач зазначала, що має право спадкувати після смерті ОСОБА_4 по закону на рівні з його братом і сестрою, оскільки, не зважаючи на те, що шлюб між нею та померлим було розірвано, вона протягом тривалого часу лікувала та матеріально забезпечувала померлого ОСОБА_4 , який через тяжку алкогольну хворобу був у безпорадному стані, саме вона проживала з ним і займалася його утриманням та піклуванням, оплачувала комунальні послуги та лікування, оскільки він був інвалідом третьої групи та отримував мізерну пенсію, займалася його похованням.

Стаття 1259 ЦК України передбачає можливість зміни черговості одержання права на спадкування, у тому числі й за рішенням суду.

За змістом частини другої статті 1259 ЦК України, фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Підставами для задоволення позову щодо зміни черговості одержання спадкоємцями за законом права на спадкування є сукупність наступних юридичних фактів, встановлених у судовому порядку: 1) здійснення опіки над спадкоємцем, тобто надання йому нематеріальних послуг (спілкування, поради та консультації, поздоровлення зі святами, тощо); 2) матеріальне забезпечення спадкодавця; 3) надання будь-якої іншої допомоги спадкодавцеві, тобто такої допомоги, яка має матеріалізоване вираження прибирання приміщення, приготування їжі, ремонт квартири; 4) тривалий час здійснення дій, визначених у пунктах 1 3; 5) безпорадний стан спадкодавця, тобто такий стан, під час якого особа неспроможна самостійно забезпечувати свої потреби, викликаний похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом.

Для задоволення такого позову необхідна наявність всіх п`яти вищезазначених обставин (постанови Верховного Суду від 18 лютого 2019 року в справі № 569/18047/17-ц (провадження № 61-40302св18), від 26 вересня 2019 року у справі № 521/6358/17 (провадження № 61-11757св19), від 09 жовтня 2019 року у справі №552/8452/17 (провадження №61-48561св18), від 27 травня 2020 року у справі № 755/8930/18 (провадження № 61-14692св18), від 18 червня 2020 року у справі № 565/1046/16-ц (провадження № 61-35423св18), від 27 серпня 2020 року в справі № 266/2391/16 (провадження № 61-1300св20), від 17 вересня 2020 року у справі № 755/14155/16-ц (провадження №61-23350св19), від 02 грудня 2020 року у справі № 592/1045/18-ц (провадження № 61-820св20), від 01 березня 2021 року у справі № 233/5990/18 (провадження № 61-19232св19), від 17 березня 2021 року у справі №200/12980/14 (провадження №61-14159св19).

Проте позивачем не доведено наявність зазначених вище юридичних фактів у їх сукупності, що є його процесуальним обов`язком у силу статті 12, 81 ЦПК України.

Як зазначається в п. 6 постанови № 7 від 30 травня 2008 року Пленуму Верховного Суду України під безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування. Доказами безпорадності спадкодавця можуть бути документи, що підтверджують тяжкість стану здоров`я: виписки з історії хвороби, амбулаторні картки, висновки медичних закладів, документи про інвалідність тощо. Отже, безпорадність особи пов`язана саме зі станом її здоров`я.

Безпорадний стан - стан, при якому людина не може самостійно приймати активні заходи, що забезпечують її існування або оберігають її життя, здоров`я та гідність. Безпорадність може бути обумовлена фізіологічними причинами або може супроводжуватися патологічним процесами або бути їх наслідком (при психічних і нервових захворюваннях, при важких захворюваннях, що супроводжуються різкою фізичною слабкістю).

Безпорадний стан можливо та необхідно доказувати відповідними доказами, у тому числі записами в медичних документах.

При цьому позивачем не надано доказів, які б свідчили про безпорадний стан ОСОБА_4 , оскільки ні алкоголізм, ні інвалідність третьої групи, ні наявність у медичній документації хвороб, а також наявність мінімальної пенсії не свідчать про безпорадний стан спадкодавця. Також, з показань свідків зрозуміло, що ОСОБА_4 самостійно пересувався та забезпечував умови для свого життя. Судово-медична експертиза у справі не проводилась. Допитані свідки зі сторони позивача також не підтвердили зазначену обставину.

Отже, встановлені судом дійсні обставини справи не свідчать про безпорадний стан ОСОБА_4 .

Під поняттям «опікування» слід розуміти надання звичайних фактичних послуг особі, яка перебуває в безпорадному стані і потребує сторонньої допомоги: приготування їжі, прибирання квартири, прання білизни тощо.

Вираз «матеріально забезпечувала» в контексті ст. 1259 ЦК слід розуміти як надання матеріальної допомоги, що була основним засобом до існування, оплату комунальних послуг, ліків, придбання необхідних особистих речей для хворого тощо.

Зміна черговості одержання права на спадкування - це виняток із правила черговості, що застосовується лише тоді, якщо в судовому порядку належним чином встановлено всі обставини, передбачені ч. 2 ст. 1259 ЦК, на підставі яких суд вправі ухвалити відповідне рішення.

За встановлених обставин, правові підстави для застосування ст.1259 ЦК України та зміни черговості на одержання права на спадкування з четвертої на першу чергу у ОСОБА_1 відсутні.

На підставі належної оцінки зібраних у справі доказів та встановлених на їх підставі обставин, враховуючи наведені вище норми матеріального права, суд доходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог про зміну черговості одержання права на спадкування.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі «Проніна проти України», №63566/00, параграф 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Відповідно до ст.141 ЦПК України, судові витрати залишити за позивачем ОСОБА_1 .

Керуючись ст. 5,12,13,79-81, 141, 259-265, 273 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про встановлення факту спільного проживання та зміну черговості спадкування задоволити частково.

Встановити факт спільного постійного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з 31 січня 2017 року по дату смерті ОСОБА_4 , до ІНФОРМАЦІЯ_3 .

В задоволенні іншої частини позову - відмовити.

Рішення може бути повністю або частково оскаржено в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрована та проживаюча за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_5 , зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_3 .

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП НОМЕР_6 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_4 .

Повний текст рішення виготовлений 06.08.2025 року

Суддя П. С. Невойт