1Справа № 335/3491/25 2-п/335/50/2025
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 серпня 2025 року м. Запоріжжя
Вознесенівський районний суд міста Запоріжжя у складі головуючого судді Новасардової І.В., за участю секретаря судового засідання Доновської А.В., розглянувши у судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Вознесенівського районного суду міста Запоріжжя від 16.06.2025 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу,
Заочним рішенням Вознесенівського районного суду міста Запоріжжя від 16.06.2025 позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу задоволено.
16.07.2025 ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про перегляд заочного рішення, в якій просить суд поновити йому пропущений строк на подання заяви про перегляд заочного рішення та скасувати заочне рішення Вознесенівського районного суду міста Запоріжжя від 16.06.2025 у справі № 335/3491/25 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу, призначити справу на новий розгляд. В обґрунтування вказаної заяви відповідач посилається на те, що йому не було відомо про розгляд справи, зокрема про рішення суду відповідач дізнався 10.07.2025 року через веб-сайт судової влади. Разом з цим, відповідач зазначає, що він є громадянином Йорданії, та оскільки він не знав про намір дружини розірвати шлюб, у час коли дружина звернулась до суду, він перебував закордоном, зокрема в наступні дати: 16.04.2025 по 18.04.2025, 24.04.2025 по 27.04.2025, 02.05.2025 по 03.05.2025, 07.05.2025 по 11.05.2025, 29.05.2025 по 08.06.2025. Відповідач у своїй заяві також посилається на те, що він має намір зберегти сім`ю, продовжувати спільно виховувати дітей. Крім цього відповідач посилається на те, що повернення судових повісток з відміткою «за закінченням терміну зберігання» не може вважатися належним повідомленням відповідача.
Ухвалою суду від 04.08.2025 року поновлено пропущений строк на подання заяви про перегляд заочного рішення Вознесенівського районного суду міста Запоріжжя від 16.06.2025 року, заяву відповідача прийнято до розгляду та призначено судове засідання.
Позивач у призначене судове засідання не з`явилась, від представника позивача надійшло клопотання, за змістом якого представник посилається на те що, підстави для відмови у розірванні шлюбу або надання строку для примирення, передбачених ст. 111 СК відсутні, оскільки подальше спільне життя та збереження шлюбу є неможливим. Представник також просить суд розглядати справу за відсутності позивача та його представника, позовні вимоги підтримують у повному обсязі, просять їх задовольнити.
Відповідач у призначене судове засідання не з`явився, у заяві про перегляд заочного рішення зазначив про розгляд вказаної заяви за його відсутності.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, суд прийшов до наступного.
У квітні 2025 року до суду надійшла позовна заява ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що з кінця 2022 року стосунки між подружжям розладились, зникло взаєморозуміння і взаємоповага, у зв`язку з різними поглядами на питання сімейного життя. Стали частими сварки, що відображається на психологічному розвитку дітей. Кожен з подружжя живе окремим життям та своїми інтересами. Сторони не ведуть спільного господарства, не підтримують подружніх стосунків, фактично сім`я припинила своє існування, тому позивач просить суд шлюб розірвати, оскільки можливості примирення немає.
Під час розгляду справи судом два рази надсилались судові виклики відповідачу на адресу зареєстрованого місця його проживання. При цьому всі вказані поштові відправлення повернулись не врученими з позначкою «адресат відсутній за вказаною адресою».
Заочним рішенням Вознесенівського районного суду міста Запоріжжя від 16.06.2025 позов ОСОБА_2 був задоволений, шлюб між сторонами розірвано.
Рішення мотивоване тим, зокрема, що добровільність шлюбу одна з основних його засад. Шлюб це сімейний союз, при цьому слово "сімейний" засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово "союз" підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.

Позивач скористалася даним правом та звернулася до суду з даним позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має намір зберігати шлюб з відповідачем. З урахуванням встановлених обставин суд вважає, що причини, які спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими, і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення.

Відповідно до ч. 1 ст. 288 ЦПК України заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Отже, для скасування заочного рішення має бути встановлена сукупність формальної (неявка відповідача з поважних причин) та матеріальної (наявність недосліджених судом доказів, що мають істотне значення для правильного вирішення справи) підстав.

В даному випадку суд бере до уваги, що під час розгляду заяви про перегляд заочного рішення відповідач не довів наявність недосліджених судом доказів, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Крім цього посилання відповідача на те, що він перебував закордоном, зокрема в наступні дати: 16.04.2025 по 18.04.2025, 24.04.2025 по 27.04.2025, 02.05.2025 по 03.05.2025, 07.05.2025 по 11.05.2025, 29.05.2025 по 08.06.2025 та не знав про розгляд справи, не беруться судом до уваги, оскільки судові засідання у справі були призначені на 14.05.2025 року та на 16.06.2025 року, коли відповідач закордоном не перебував.

Також відповідач посилається на те, що повернення судових повісток з відміткою «за закінченням терміну зберігання» не може вважатися належним повідомленням відповідача, проте згідно матеріалів справи всі поштові відправлення повернулись не врученими з позначкою «адресат відсутній за вказаною адресою», що спростовує вказане посилання.

Разом з цим, суд враховує клопотання представника позивача, у якому представник посилається на те, що подальше спільне життя та збереження шлюбу між сторонами є неможливим, позивач наполягає на розірвання шлюбу.

Отже, судом не встановлено обставин, які б свідчили, що у разі скасування заочного рішення і нового розгляду справи судом може бути ухвалене інше рішення по суті спору.

Навпаки, обставини, на які посилався відповідач у заяві про перегляд заочного рішення, не знайшли свого підтвердження.

Отже, суд приходить до висновку, що подання ОСОБА_2 позову і подальше ухвалення заочного рішення про розірвання шлюбу відповідало її дійсній волі.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено, зокрема, право на справедливий судовий розгляд. При цьому ключовим принципами, які мають скеровувати тлумачення цієї статті, є верховенство права, правова певність і належне відправлення правосуддя.

Принцип правової певності є одним з основних аспектів верховенства права вимагає, серед іншого, щоб остаточні рішення судів не могли бути поставлені під сумнів. У його основі лежить відоме з римського права положення res judicata (лат. «вирішена справа»), відповідно до якого остаточне рішення правомочного суду, як вступило в силу, є обов`язковим для сторін і не може переглядатися. Іншим словами, цей принцип гарантує остаточність рішень («що вирішено - вирішено і не має переглядатися до безмежності»).

Принцип юридичної визначеності вимагає поваги до принципу res judicata, тобто поваги до остаточного рішення суду. Водночас скасування рішення суду, яке вже частково виконано, може (поряд з іншими обставинами) свідчити про зведення принципу res judicata нанівець (пункт 35 Рішення ЄСПЛ від 02 листопада 2004 року у справі «Трегубенко проти України» (заява № 61333/00)).

Дотримання вимог процесуальної форми (у тому числі й щодо належного повідомлення учасників справи про час та місце судового розгляду) є важливою гарантією їх прав та передумовою ухвалення законного та обґрунтованого рішення. Але надмірний процесуальний формалізм, який не враховує вимог справедливості, добросовісності й розумності, може спотворити завдання цивільного судочинства, спричинивши прийняття явно несправедливого рішення.

За таких обставин скасування заочного рішення за формальними підставами буде суперечити наведеним принципам і призведе до безпідставного затягування порушеного позивачем питання.

Враховуючи вищенаведене, керуючись ст. ст. 247, 284, 285, 287, 288 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Вознесенівського районного суду міста Запоріжжя від 16.06.2025 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Заочне рішення Вознесенівського районного суду міста Запоріжжя від 16.06.2025 у справі № 335/3491/25 може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня постановлення цієї ухвали.

Повний текст ухвали складено 22.08.2025.

Суддя І.В. Новасардова