Справа № 345/496/25
Провадження № 22-ц/4808/1139/25
№ 22/ц/4808/1140/25
Головуючий у 1 інстанції Сирко Й. Й.
Суддя-доповідач Мальцева
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 серпня 2025 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Мальцевої Є.Є.

суддів: Василишин Л.В., Девляшевського В.А.,

секретар Кузів А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Войнилівської селищної ради Калуського району Івано-Франківської області на рішення Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 20 травня 2025 року та додаткове рішення Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 04 червня 2025 року, ухвалені судом у складі головуючого судді Сирка Й. Й., у справі за позовом ОСОБА_1 до Войнилівської селищної ради Калуського району Івано-Франківської області, Товариства з обмеженою відповідальністю «Газда Агро» про визнання нечинним рішення органу місцевого самоврядування, скасування державної реєстрації земельної ділянки, визнання недійсним договору оренди та скасування державної реєстрації права оренди на земельну ділянку,

в с т а н о в и в:

06 лютого 2025 позивач ОСОБА_1 , від імені якого діє представник ОСОБА_2 , звернувся до суду з позовом до Войнилівської селищної ради Калуського району Івано-Франківської області, ТзОВ «Газда Агро», в якому з урахуванням поданої 07.03.2025 заяви про зміну предмета позову, просив ухвалити рішення, яким:

- визнати нечинним та скасувати в частині пункту 1 рішення органу місцевого самоврядування від 16.12.2021 № 925-15/2021 «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо проведення інвентаризації нерозподілених земельних ділянок та не витребуваних земельних часток/паїв/ в межах Войнилівської селищної ради» щодо включення для затвердження технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земельних ділянок не витребуваних земельних часток/паїв/ в урочищі «Сеньковський» за межами населеного пункту с.Перекоси Войнилівської селищної ради об`єднаної територіальної громади Калуського району Івано-Франківської області загальною площею 5,6996 га, категорія земель землі сільськогосподарського призначення, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, зокрема двох земельних ділянок площею 0,6700 га кожна з кадастровими номерами :05:001:0327 та :05:001:0328 відповідно, а також у частині п.11 цього ж рішення щодо передачі в користування (на умовах оренди) відповідних земельних ділянок ТзОВ «Газда Агро»;

- визнати недійсним договори оренди землі без номера від 01.11.2023 щодо зазначених вище земельних ділянок, укладених між відповідачами;

- скасувати державну реєстрацію відповідних земельних ділянок шляхом виключення з Державного земельного кадастру відомостей про зазначену реєстрацію;

- скасувати в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно у розділі іншого речового права рішення з індексними номерами 70513820 та 70513615 від 04.12.2023, номери записів 52784163, 52783994, про державну реєстрацію прав оренди на відповідні ділянки;

В обґрунтування вимог зазначав, що за життя його батьки набули у власність на території с.Перекоси Томашівської сільської ради Калуського району Івано-Франківської області у 2001 році дві однакові за розміром земельні ділянки площею 0,67 га, що підтверджується Державними актами на право приватної власності на землю. Після їхньої смерті позивач прийняв спадщину, а держаним нотаріусом заведено відповідні спадкові справи. Однак цим земельним ділянкам не присвоювались кадастрові номери, адже таких вимог на той час не передбачалося. Відтак, для оформлення спадкових прав на приватизовані батьками земельні ділянки виникла необхідність у виготовленні за допомогою землевпорядної організації технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок в натурі (на місцевості), внесення відомостей до Державного земельного кадастру та отримання витягів з кадастровими номерами. Після вчинення усіх зазначених дій позивач звернувся до державного реєстратора прав на нерухоме майно виконавчого комітету Калуської міської ради Івано-Франківської області із заявами про державну реєстрацію речових прав на відповідні земельні ділянки за померлими у 2002 році батьками ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , але отримав письмові відмови, зміст яких полягав у тому, що на земельні ділянки вже зареєстровані речові права оренди за ТОВ «Газда Агро» на підставі укладених з органом місцевого самоврядування договорів оренди землі без номерів від 01.11.2023. Реєстратор констатував, що за даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за кожним із батьків позивача під відповідними номерами згідно з внесеними записами у книгах записів державних актів органів місцевого самоврядування оформлено право власності на земельну ділянку із виділенням їхніх меж на місцевості (згідно з планами зовнішніх меж), тоді як відповідно до рішення Войнилівської селищної ради Калуського району Івано-Франківської області № 925-15/2021 від 16.12.2021 та договорів оренди землі (без номерів) від 01.11.2023 статус земельних ділянок вказаний як не витребувані земельні частки (паї). Зважаючи на відповідні суперечності між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно у вигляді земельної ділянки, а також відсутність відомостей у Державному земельному кадастрі щодо власників земельних ділянок, реєстратором ухвалено рішення про відмову в проведенні реєстраційних дій.

Позивач зазначає як про безспірний факт перебування у власності його батьків відповідних земельних ділянок, які не могли за жодних умов бути включені до оскарженого рішення Войнилівської селищної ради про затвердження технічної документації із землеустрою щодо цих земельних ділянок як невитребуваних земельних часток (паїв), незаконність подальшої передачі відповідних ділянок в користування на умовах оренди ТОВ «Газда Агро». Додатково звертав увагу суду на тому, що земельні ділянки, право власності (користування) на які виникло до 2004 року, вважаються сформованими незалежно від присвоєння їм кадастрових номерів. Визнання нечинним та скасування рішення органу місцевого самоврядування є самостійним та ефективним способом захисту прав позивача згідно з вимогами ст.79-1 ЗК України, ст.16,21,387,391 ЦК України та ст.24 Закону України «Про Державний земельний кадастр» 7 липня 2011 року № 3613-VI (далі в тексті Закон №3613). Вирішення позовних вимог щодо нечинності та скасування оскарженого рішення Войнилівської селищної ради, скасування договорів оренди землі без номерів від 01.11.2023 автоматично вказує на необхідність скасування державної реєстрації земельних ділянок шляхом виключення відомостей про таку реєстрацію в Державному земельному кадастрі, скасування рішень із записами про державну реєстрацію речових прав ТзОВ «Газда Агро» на спірні земельні ділянки (похідні вимоги).

Рішенням Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 20 травня 2025 року позов задоволено.

Визнано нечинним та скасовано рішення Войнилівської селищної ради Калуського району Івано-Франківської області 16.12.2021 № 925-15/2021 «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо проведення інвентаризації нерозділених земляних ділянок та невитребуваних земляних часток /паїв/в межах Войнилівської селищної ради» :

в частині включення до п.1 рішення для затвердження технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земельних ділянок невитребуваних земельних часток/паїв/в урочищі «Сеньковський» за межами населеного пункту с.Перекоси Войнилівської селищної ради об`єднаної територіальної громади Калуського району Івано-Франківської області,загальною площею 5,6996га,категорія земель-землі сільськогосподарського призначення,цільове призначення для ведення товарного с/г виробництва, з них:

- земельна ділянка площею 0,6700 га, кадастровий номер: :05:001:0327 для ведення товарного с/г виробництва;

- земельна ділянка площею 0,6700 га, кадастровий номер: :05:001:0328 для ведення товарного с/г виробництва;

в частині включення в п.11 рішення передачу ТОВ «ГАЗДА АГРО»//у користування зазначені в п.1 рішення невитребувані частки/паї/ на умовах оренди:

- земельна ділянка площею 0,6700 га, кадастровий номер: :05:001:0327 для ведення товарного с/г виробництва;

- земельна ділянка площею 0,6700 га, кадастровий номер: :05:001:0328 для ведення товарного с/г виробництва;

Визнано недійсним договір оренди землі №б/н від 01.11.2023, укладений між Войнилівською селищною радою і Товариством з обмеженою відповідальністю «Газда Агро» щодо земельної ділянки 0,6700 га, кадастровий номер: :05:001:0327 для ведення товарного с/г виробництва, та договір оренди землі №б/н від 01.11.2023, укладений між Войнилівською селищною радою і Товариством з обмеженою відповідальністю «Газда Агро» щодо земельної ділянки 0,6700 га, кадастровий номер: :05:001:0328 для ведення товарного с/г виробництва.

Скасовано державну реєстрацію земельних ділянок:

- з кадастровим номером :05:001:0327, площею 0,67 га для ведення товарного с/г виробництва, яка розташована в урочищі «Сеньковський» с.Перекоси Калуського району Івано-Франківської області;

- з кадастровим номером :05:001:0328, площею 0,67 га для ведення товарного с/г виробництва, яка розташована в урочищі «Сеньковський» с.Перекоси Калуського району Івано-Франківської області

шляхом виключення з Державного земельного кадастру відомостей про реєстрацію вказаних земельних ділянок.

Скасовано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно у розділі іншого речового права:

- рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 70513820 від 04.12.2023р., номер запису про інше речове право: 52784163/спеціальний розділ/, державна реєстрація 29.11.2023, вид права: право оренди, об`єкт: земельна ділянка, кадастровим номером: :05:001:0327, площею 0,67 га;

- рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень ,індексний номер: 70513615 від 04.12.2023р., номер запису про інше речове право: 52783994/спеціальний розділ/, державна реєстрація 29.11.2023р., вид права: право оренди, об`єкт: земельна ділянка, кадастровим номером: :05:001:0328, площею 0,67 га.

Стягнуто з Войнилівської селищної ради Калуського району Івано-Франківської області на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 1211,20 грн.

Стягнуто з Войнилівської селищної ради Калуського району Івано-Франківської області на користь держави 3633,60 грн судового збору.

Стягнуто з ТОВ «Газда Агро» на користь держави 3633,60 грн судового збору.

Додатковим рішенням Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 04 червня 2025 року заяву представника позивача, адвоката Кобзана Р.М., про ухвалення додаткового рішення задоволено.

Ухвалено додаткове рішення в справі № 345/496/25 за позовною заявою ОСОБА_1 до Войнилівської селищної ради Калуського району Івано-Франківської області, ТОВ «Газда Агро» про визнання нечинним рішення органу місцевого самоврядування, скасування державної реєстрації земельної ділянки та скасування державної реєстрації права оренди на земельну ділянку, яким стягнуто з Войнилівської селищної ради Калуського району Івано-Франківської області на користь ОСОБА_1 понесені витрати на професійну правничу допомогу в сумі 2285,68 грн; стягнуто з ТОВ «Газда Агро» на користь ОСОБА_1 понесені витрати на професійну правничу допомогу в сумі 1 714,26 грн.

Не погоджуючись із вказаними рішеннями, представник Войнилівської селищної ради Калуського району Івано-Франківської області подав апеляційну скаргу, вважає зазначені рішення суду незаконними та необґрунтованими, оскільки прийняті вони через неправильне і неповне дослідження доказів, при неповно встановлених обставинах у справі та неправильному застосуванні норм матеріального права.

Апелянт зазначає, що на клопотання ТОВ «Газда Агро» рішенням сесії Войнилівської селищної ради ОТГ від 29.07.2021 року №525-11/2021 «Про надання дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою щодо проведення інвентаризації нерозподілених земельних ділянок та невитребуваних земельних часток (паїв) в межах Войнилівської селищної ради ОТГ» було надано дозвіл ТОВ «Газда Агро» за їх рахунок на проведення інвентаризації 50 масивів земель сільськогосподарського призначення на предмет виявлення нерозподілених земельних ділянок та невитребуваних земельних часток (паїв) для передачі їх в оренду, в тому числі в с. Перекоси урочище «Сеньковський», орієнтовною площею 7,5 га.

За результатами проведеної інвентаризації спеціалізованою проектною землевпорядною організацією Державне підприємство "Івано-Франківський науково-дослідний та проектний інституту землеустрою", виготовлено технічну документацію із землеустрою щодо інвентаризації земельних ділянок невитребуваних земельних часток (паїв) в ур. «Сеньковський» за межами населеного пункту с. Перекоси, за результатами якої було сформовано 13 земельних ділянок, серед яких і 2 земельні ділянки площею 0,6700 га кадастрові номери :005:001:0327 та :005:001:0328. Результати проведеної інвентаризації не виявили інформації про право власності на ці земельні ділянки за гр. ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , оскільки за інформацією виконавця такі відомості були відсутні у Державному земельному кадастрі, матеріалах землевпорядкування Войнилівської селищної ради.

Зазначає, що навіть не зважаючи на те, що не було виявлено інформації про власників землі гр. ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , земельні ділянки через те, що померлі ще за життя не вчинили дій щодо виділення їх в натурі (на місцевості), і впродовж 22 років спадкоємцем не вчинялися таких дій, в силу закону вони мають статус невитребуваних земельних часток (паїв). Висновок суду про те, що спірні земельні ділянки не мають статусу невитребуваних земельних часток (паїв) є помилковим, не ґрунтується на нормах чинного законодавства, і твердження суду про те, що Войнилівська селищна рада не надала суду жодних доказів, які свідчать про належність спірних ділянок на дату прийняття оскаржуваного рішення до невитребуваних земельних часток (паїв) в розумінні Закону №899 і через це її рішення, в межах позовних вимог є незаконним, є неправильним. Статус невитребуваних земельних часток (паїв) не визначала Войнилівська селищна рада, цей статус спірні земельні ділянки мають в силу Закону №899.

Помилковим є і висновок суду, про відсутність у Войнилівської селищної ради повноважень та необхідного обсягу цивільної дієздатності на передачу в оренду та укладення договорів оренди на спірні земельні ділянки. Вказує, що для передачі в оренду спірних ділянок за результатами інвентаризації спірні земельні ділянки формувалися Войнилівською селищною радою як об`єкти цивільних прав. Однак, суд не взяв до уваги той факт, що при реєстрації договорів оренди форма власності спірних ділянок була зі статусом «не визначено». Це означає, що спірні земельні ділянки не були передані у комунальну власність і Войнилівська територіальна громада в особі Войнилівської селищної ради не набула їх у власність, та не передала їх у володіння третіх осіб. Тобто, право приватної власності зокрема право володіння на спірні земельні ділянки не було порушене, а Войнилівська сільська рада, як тимчасовий розпорядник зазначених земельних ділянок здійснила лише їх передачу в оренду на законних підставах. Тобто, право оренди набуте правомірно, так як рішення Войнилівської селищної ради не стало підставою для переходу права власності до ТОВ «Газда Агро». Право оренди є похідним і за відсутності станом на зараз у ДЗК відомостей про власників земельних ділянок не може порушувати прав чи законних інтересів позивача. Таким чином, право позивача який станом на 16.12.2021 року не перебував ні в статусі власника ні спадкоємця, рішенням та договорами оренди, яке він намагається оскаржити жодним чином не порушено його прав та законних інтересів, а оскаржувані рішення та договори оренди землі жодним чином не заперечують, не припиняють права власності на земельні ділянки і не змінюють їх статус. Суд під час розгляду не дослідив і не надав належної оцінки тому факту, що не наявність укладених договорів оренди з ТОВ «Газда Агро», а відсутність відомостей у ДЗК про власників земельних ділянок є перешкодою у реалізації позивачем його прав.

Також вказує на те, що суд дійшов до помилкового висновку, без посилання на приписи законодавства і неправомірно відхилив доводи про те, що рішення Войнилівської селищної ради є актом індивідуальної дії (не нормативним правовим актом) та не підлягає оскарженню. Рішення селищної ради є актом індивідуальної дії, тобто актом одноразового застосування, станом на час вирішення справи такий вичерпав свою дію внаслідок затвердження технічної документації, після чого земельні ділянки сформувалися (тобто отримали кадастрові номера) та передалися ТОВ «Газда Агро» в оренду. Після прийняття оскаржуваного рішення, виникли нові правовідносини - щодо оренди земельних ділянок.

У питанні скасування акту індивідуальної дії разового застосування, який вичерпав свою дію фактом його виконання, Верховний Суд має сталу та послідовну позицію, відповідно до якої такий акт не може бути скасованим після його виконання через порушення гарантій стабільності суспільних відносин та принципу правової визначеності (зокрема, таку правову позицію висловила Велика Палата Верховного Суду у постановах від 12 травня 2021 року у справі №9901/286/19, від 8 вересня 2021 року у справі №816/228/17, Касаційний адміністративний суд у рішеннях від 14 липня 2021 року у справі №9901/96/21, від 27 жовтня 2022 року у справі №П/9901/97/21). Отже, скасування після його реалізації та вичерпання своєї дії оскаржуваного акту індивідуальної дії, порушить стабільність публічно-правових відносин та принцип правової визначеності.

Крім того зазначає, що невірно оцінивши характер спірних правовідносин, суд на власний розсуд змінив заявлений позивачем негаторний характер позову на віндикаційний з посланням на вимоги ч. 1 ст. 155 Земельного кодексу України та ст. 21, 393 Цивільного кодексу України. Проте спосіб захисту обраний як позивачем, так і судом є неналежним та неефективним. Враховуючи те, що судом був відхилений обраний позивачем негаторний характер поданого позову, а віндикаційний не може бути застосований з огляду на те, що позивач оспорюваним рішенням Войнилівської селищної ради не був позбавлений володіння майном і це володіння не перейшло до ТОВ «Газда Агро», та не зареєстроване за ним, зрештою це призвело до неправильного вирішення справи.

Саме позасудовий спосіб вирішення питання є ефективним, належним, зрозумілим та розумним, який забезпечує реалізацію принципу «легітимних очікувань». Спосіб обраний позивачем не вірний, оскільки відсутнє порушене право позивача на відновлення якого має бути спрямоване рішення суду. Реституція у нашому випадку не вплине на права власника, однак зашкодить інтересам відповідачів в частині втраченої вигоди неотримання доходів ТОВ «Газда Агро» від господарської діяльності на земельних ділянках та недоотриманої орендної плати Войнилівською селищною радою до місцевого бюджету громади. Зауважує, що ТОВ «Газда Агро» є добросовісним орендарем спірних земельних ділянок. І при відсутності встановленого порушення цивільних прав та інтересів позивача, визнання судом недійсними діючих договорів оренди є недопустимим. Примусове за рішенням суду припинення орендних відносин для добросовісного орандаря ТОВ «Газда Агро» у спосіб визнання договорів оренди недійсними є неправомірним та незаконним.

Щодо оскарження додаткового рішення зазначає, що у разі скасування основного рішення у справі ухвалене додаткове рішення втрачає силу.

Просить скасувати рішення Калуського міськрайонного суду від 20 травня 2025 року та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову повністю, також скасувати додаткове рішення від 04 червня 2025 року.

Відзиву на апеляційну скаргу не подано, що відповідно до ч. 3 ст. 360 ЦПК України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Позивач ОСОБА_1 до суду не явився, представник Войнилівської селищної ради направив заяву про розгляд справи без його участі. Учасники справи про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Статтею 372 ЦПК України передбачено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представника ТОВ «Газда Агро» Івашківа М.С., який підтримав апеляційну скаргу Войнилівської селищної ради, заперечення представника позивача адвоката Кобзана Р.М., вивчивши та обговоривши наявні докази по справі, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, вимоги та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов таких висновків.

Згідно з ч.ч.1,2 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до положень ч. ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено, що батьки позивача ОСОБА_3 та ОСОБА_4 померли ІНФОРМАЦІЯ_1 та 21.11.2002 відповідно (а.с. 9-11).

Після смерті батьків, як єдиний спадкоємець, позивач у справі прийняв спадщину за законом, що підтверджується витягами з Спадкового реєстру від 16.04.2024 та довідками Калуської державної нотаріальної контори про заведення спадкових справ (а.с. 12-15).

За життя спадкодавцям Томашівською сільською радою видано Державні акти на право приватної власності на землю серії ІІ-ІФ із номерами 023866 та 023867 від 23.11.2001 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, а саме на земельні ділянки площею 0,67 га кожна на території с.Перекоси Калуського району, про що внесені записи під номерам 291 та 293 у Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю відповідної сільської ради (а.с.16-17).

Відповідно до наданих на запит в.о.завідувача Калуської державної нотаріальної контори витягів з Державного земельного кадастру на підставі технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земель ДП «Івано-Франківський інститут землеустрою» проведено державну реєстрацію земельних ділянок з кадастровими номерами :05:001:0327 та :05:001:0328 площею 0,67 га кожна, які розташовані в урочищі «Сеньковський» за межами с.Перекоси Войнилівської селищної ради Калуського району Івано-Франківської області, цільове призначення: ведення товарного сільськогосподарського виробництва; реєстрація проведена 01.11.2021 Ярмолинецьким відділом Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області (а.с.20-43).

Пунктом 1 рішення п`ятнадцятої сесії восьмого демократичного скликання Войнилівської селищної ради Калуського району Івано-Франківської області від 16.12.2021 № 925-15/21, на підставі Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вирішення питання колективної власності на землю, удосконалення правил землекористування у масивах земель сільськогосподарського призначення, запобігання рейдерству та стимулювання зрошення в Україні» від 10 липня 2018 року № 2498-VIII, ст.13 Закону № 899, з метою ефективного використання сформованих невитребуваних земельних часток (паїв), затверджено технічну документації із землеустрою щодо інвентаризації земельних ділянок невитребуваних земельних часток (паїв) в урочищі «Сеньковський» за межами населеного пункту с.Перекоси органу місцевого самоврядування загальною площею 5,6996га, категорія земель землі сільськогосподарського призначення, цільове призначення ведення товарного сільськогосподарського виробництва, серед яких наявні відомості щодо зазначених вище земельних ділянок з відповідними кадастровими номерами. Цим рішенням відповідні земельні ділянки передані в користування на умовах оренди ТзОВ «Газда Агро» за ставкою 12% від нормативної грошової оцінки терміном на 7 років, але не довше як до дня державної реєстрації права власності на земельні ділянки власниками земельних часток (паїв) із передбаченням обов`язку орендаря компенсувати цим власникам або їхнім спадкоємцям орендну плату за весь період користування до дня проведення відповідної державної реєстрації права власності, але не більше як за три роки (а.с.4-45).

На підставі прийнятого рішення, пункти 1 та 11 якого в частині спірних земельних ділянок є предметом позову в цій справі, а також розробленої і затвердженої технічної документації з нормативної грошової оцінки земельних відповідних ділянок, між відповідачами 1 та 2 укладено договори оренди землі без номерів від 01 листопада 2023 року на термін до 01.11.2030. Предметом договорів виступають спірні земельні ділянки з присвоєними кадастровими номерами (а.с.46,50).

Попередньо дозвіл ТзОВ «Газда Агро» на розробку технічної документації із землеустрою щодо невитребуваних земельних часток (паїв) на території Войнилівської селищної ради ОТГ згідно з додатком № 1 надано рішенням відповідача 2 у справі від 29 липня 2021 року № 525-11/2021 (а.с.76-77), який включав масиви земель сільськогосподарського призначення в урочищі «Сеньковський» орієнтовною площею 7,5 га (п.45 додатку).

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 28.01.2025 (а.с.53-54) державним реєстратором Коломийської міської ради Івано-Франківської області на підставі договорів оренди землі б/н від 01.11.2023 проведено державну реєстрацію у розділі інші речові права право оренди ТзОВ «Газда Агро» на відповідні земельні ділянки; рішення про державну реєстрацію речових прав з індексними номерами 70513615 та 70513820 від 04 грудня 2023 року.

Рішеннями від 19 квітня 2024 року під номерами 72704637 та 72704721 державним реєстратором прав на нерухоме майно виконавчого комітету Калуської міської ради Івано-Франківської області відмовлено позивачу в цій справі у проведенні державної реєстрації права власності ОСОБА_3 та ОСОБА_4 відповідно на зазначені в цьому рішенні суду земельні ділянки з урахуванням наявних суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями: встановлено, що згідно з рішенням Войнилівської селищної ради Калуського району Івано-Франківської області № 925-15/2021 від 16.12.2021 земельні ділянки площею 0,67 га кожна з кадастровими номерами :05:001:0327 та :05:001:0328, які передані в оренду на підставі договорів б/н від 01.11.2023 ТзОВ «Газда Агро», володіють статусом невитребуваних земельних часток (паїв), хоча відповідно до відомостей з Державних актів на право приватної власності на землю належать відповідним фізичним особам та виділені в натурі (на місцевості) із наявними планами зовнішніх меж (а.с.55-56).

З листа Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області № 29-9-0.331-1600/0/2-25 від 09.04.2025 встановлено, що в архіві відділу № 2 відповідного територіального органу зберігається Книга реєстрації державних актів на право приватної власності на землю с.Перекоси Томашівської сільської ради Калуського району з внесеними записами про видані спадкодавцям позивача у цій справі Державних актів про право приватної власності на землю. Витяги з книги додаються. Відповідні книги зберігалися в тих органах, що здійснювали видачу та реєстрацію згаданих актів (а.с.122-126).

Наявність розробленої спеціальною землевпорядною організацією ТзОВ «ЗемЮрконсалтинг» на замовлення ОСОБА_1 від 05.02.2024 технічної документації землеустрою щодо встановлення меж переданих відповідачу - 2 у справі земельних ділянок підтверджується копією відповідної документації із наявними у ній кадастровими планами земельних ділянок, переліком обмежень щодо їхнього використання тощо (а.с.127-157).

Задовольняючи позов, суд першої інстанції встановив, що обраний позивачем спосіб захисту шляхом оскарження рішення Войнилівської селищної ради Калуського району Івано-Франківської області у справі про затвердження технічної документації із землеустрою щодо спірних земельних ділянок як невитребуваних земельних часток (паїв) та їх передачу в користування на умовах оренди ТзОВ «Газда Агро» безпосередньо передбачений нормами ЦК України та ЗК України 2001, за встановлених судом конкретних обставин справи є достатнім та ефективним у спірних правовідносинах та відповідає правовій природі учасників спору. Скасування відповідного рішення органу місцевого самоврядування із визнанням недійсним укладених на його підставі договорів оренди земельних ділянок, на підставі яких проведено державну реєстрацію земельних ділянок та реєстрацію речових прав оренди в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, призведе до усунення порушення прав позивача у справі на спадкове майно.

Суд встановив, що вимоги про скасування державної реєстрації земельних ділянок на підставі затвердженої оскаржуваним рішенням Войнилівської селищної ради у справі технічної документації із землеустрою, розробленої спеціалізованою землевпорядною організацією за рахунок ТзОВ «Газда Агро», у спосіб виключення відомостей про відповідні ділянки з Державного земельного кадастру, а також скасування рішень від 4 грудня 2023 року з індексними номерами у розділі іншого речового права Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про державну реєстрацію прав оренди на спірні ділянки за ТзОВ «Газда Агро», є похідними та залежать від результатів розгляду вимог щодо незаконності (в певній частині) рішення селищної ради від 16 грудня 2021 року № 925-15/2021 та недійсності укладених договорів оренди цих земельних ділянок. Тому зазначені позивачем вимоги суд вважав обґрунтованими і такими, що безпосередньо передбачені законом як способи захисту.

Перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні» визначено систему та гарантії місцевого самоврядування в Україні, засади організації та діяльності, правового статусу і відповідальності органів та посадових осіб місцевого самоврядування.

Органи місцевого самоврядування, згідно з частиною першою статті 144 Конституції України, в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов`язковими до виконання на відповідній території.

За змістом частини першої статті 12 ЗК України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить, зокрема, розпорядження землями територіальних громад; передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу; надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу; вирішення інших питань у галузі земельних відносин відповідно до закону.

Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування (ч.2 ст.116 ЗК України).

Згідно з приписами частини першої статті 122 ЗК України сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Відповідно до частини першої статті 92 ЗК України право постійного користування земельною ділянкою - це право володіння і користування земельною ділянкою, яка перебуває у державній або комунальній власності, без встановлення строку.

Стаття 22 ЗК Української РСР від 18 грудня 1990 року № 561-XII (чинного на час видачі державного акта) встановлювала, що право власності на землю або право користування наданою земельною ділянкою виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує це право.

Конституційний Суд України у своєму Рішенні від 22 вересня 2005 року № 5-рп/2005 вказав, що стаття 92 ЗК України не обмежує і не скасовує чинне право постійного користування земельними ділянками, набуте громадянами в установлених законодавством випадках. Раніше видані державні акти на право постійного користування землею залишаються чинними та підлягають заміні у разі добровільного звернення осіб (Постанова Кабінету Міністрів від 2 квітня 2002 року № 449 (чинна до 23 липня 2013 року).

Таким чином, право постійного користування земельною ділянкою, набуте особою у встановленому законодавством порядку, відповідно до законодавства, що діяло на момент набуття права постійного користування, не втрачається та не підлягає обов`язковій заміні.

Разом із тим, відповідно до статті 141 ЗК України, підставами припинення права користування земельною ділянкою є: а) добровільна відмова від права користування земельною ділянкою; б) вилучення земельної ділянки у випадках, передбачених цим Кодексом; в) припинення діяльності релігійних організацій, державних чи комунальних підприємств, установ та організацій; г) використання земельної ділянки способами, які суперечать екологічним вимогам; ґ) використання земельної ділянки не за цільовим призначенням; д) систематична несплата земельного податку або орендної плати; е) набуття іншою особою права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, які розташовані на земельній ділянці; є) використання земельної ділянки у спосіб, що суперечить вимогам охорони культурної спадщини.

Відповідно до статті 152 ЗК України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом, зокрема, визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування.

Отже, право постійного землекористування є безстроковим і може бути припинене лише з підстав, передбачених статтею 141 ЗК України , перелік яких є вичерпним. Дії органів державної влади та місцевого самоврядування, спрямовані на позбавлення суб`єкта права користування земельною ділянкою після державної реєстрації такого права поза межами підстав, визначених у статті 141 названого Кодексу, є такими, що порушують право користування земельною ділянкою.

Відтак орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування має право прийняти рішення про припинення права власності на земельну ділянку чи права користування нею в порядку, з підстав і за умов, передбачених статтями 140 - 149 ЗК України.

Судом встановлено, що батьки позивача у 2001 році отримали право постійного користування земельними ділянками для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що підтверджується Державними актами на землі, розташовані на території Томашевської сільської ради , Акти зареєстровані в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за №№291, 293 (а.с.16-17).

Встановлено та не заперечується сторонами, що спадкодавці господарство не реєстрували земельні ділянки в Державному земельному кадастрі.

Видані ОСОБА_4 та ОСОБА_3 державні акти на право постійного користування землею у встановленому законом порядку недійсними не визнавалися, право користування земельними ділянками не припинялося, земельні ділянки із користування не вилучалася.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_4 ..

У 2019 році Явченською сільською радою на частину земельної ділянки площею 3,0 га яка перебувала у користуванні ОСОБА_5 , виготовлено кадастровий номер та передано її в оренду селянському (фермерському) господарству «ЯНТАР», у зв`язку з чим позивачка ОСОБА_6 , як спадкоємець ОСОБА_5 не може оформити свої спадкові права на право постійного користування земельною ділянкою, належного спадкодавцю.

Вбачається, що станом на час надання батькам позивача права постійного користування земельною ділянкою діяв ЗК Української РСР від 18 грудня 1990 року, відповідно до норм якого постійним визнавалося землекористування без заздалегідь установленого строку (ч.2 ст. 7 зазначеного Кодексу). Право постійного користування землею посвідчували державні акти. Їх видавали та реєстрували сільські, селищні, міські, районні Ради народних депутатів (ч.1 ст. 23 цього Кодексу). Право користування земельною ділянкою чи її частиною припинялося, зокрема, у разі припинення діяльності селянського (фермерського) господарства (п.3 ч.1 ст. 27 цього Кодексу).

Ураховуючи рішення Конституційного Суду України № 5-рп/2005 від 22 вересня 2005 року, яким визнано неконституційним пункт 6 розділу Х «Перехідні положення» ЗК України від 25 жовтня 2001 року щодо обов`язку переоформити право постійного користування земельною ділянкою на право власності або на право оренди, а також те, що стаття 92 ЗК України від 25 жовтня 2001 року не обмежує і не скасовує чинне право постійного користування земельними ділянками, набуте в установлених законодавством випадках станом на 1 січня 2002 року до його переоформлення, то право постійного користування земельною ділянкою, набуте ОСОБА_7 та ОСОБА_4 до 01 січня 2002 року, хоча і не переоформлене, проте ними не було втрачено.

Як положення статей 27 і 114 ЗК Української РСР від 18 грудня 1990 року, так і статті 141 ЗК України від 25 жовтня 2001 року не передбачали припинення права постійного користування земельною ділянкою внаслідок смерті особи.

Таким чином, оскільки право постійного землекористування є безстроковим і може бути припинене лише з передбачених у статті 141 ЗК України від 25 жовтня 2001 року підстав, то дії органів державної влади та місцевого самоврядування, спрямовані на позбавлення суб`єкта права користування земельною ділянкою поза межами підстав, визначених у статті 141 ЗК України від 25 жовтня 2001 року, є такими, що порушують це право.

Згідно з правовим висновком, викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 23 червня 2020 року у справі № 179/1043/16-ц, право постійного користування земельною ділянкою, яку отримав для ведення селянського (фермерського) господарства його засновник, може бути об`єктом спадкування, якщо зазначена особа до її смерті не змогла створити (зареєструвати) селянське (фермерське) господарство. Тільки у такому разі право постійного користування зазначеною ділянкою входить до складу спадщини у разі смерті цієї особи та може бути успадкованим лише для мети, для якої це право отримав спадкодавець.

Оскільки позивач являється спадкоємцем ОСОБА_7 і ОСОБА_4 , які отримали земельні ділянки для ведення сільськогосподарського виробництва, на їх ім`я видані державні акти на право постійного користування землею, однак не створили господарство, не реєстрували земельні ділянки, то до складу спадщини після їх смерті входить право постійного користування спірними земельними ділянками.

Доводи апеляційної скарги про те, що селищна рада цілком у відповідності до законних повноважень вирішувала питання щодо проведення інвентаризації на предмет виявлення нерозподілених земельних ділянок і передачі в оренду спірних земельних ділянок, колегія суддів не приймає до уваги.

Згідно з частиною третьою статті 13 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» у редакції від 01 січня 2019 року (на час спірних правовідносин у цій справі) нерозподілені земельні ділянки, невитребувані частки (паї) після формування їх у земельні ділянки за рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради можуть передаватися в оренду для використання за цільовим призначенням.

Отже, з 01 січня 2019 року повноваження щодо надання в оренду нерозподілених земельних ділянок та невитребуваних часток (паїв) перейшли до органів місцевого самоврядування.

Частиною другою статті 3 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» передбачено, що особи, власники сертифікатів на право на земельну частку (пай), які виявили бажання одержати належну їм земельну частку (пай) в натурі (на місцевості), подають до відповідної сільської, селищної, міської ради чи районної державної адміністрації заяву про виділення їм земельної частки (паю) в натурі (на місцевості).

Після подання заяви про виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) проводиться розподіл земельних ділянок у межах одного сільськогосподарського підприємства між власниками земельних часток (паїв) відповідною сільською, селищною, міською радою чи районною державною адміністрацією за місцем розташування земельних ділянок на зборах власників земельних часток (паїв) згідно з проектом землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв).

Розподіл земельних ділянок проводився відповідно до статті 9 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» та постанови Кабінету Міністрів України «Про організацію робіт та методику розподілу земельних ділянок між власниками земельних часток (паїв)» від 04 лютого 2004 року № 122.

Після розподілу земельних ділянок між власниками земельних часток (паїв), складалися державні акти на право власності на земельні ділянки.

У статті 12 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв) йдеться про те, що з моменту розподілення земельної частки (паю) власник має право оформити державний акт на право власності на земельну ділянку (з 01 січня 2013 року оформляється витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності).

Отже, з моменту розподілення і до моменту оформлення права приватної власності на землю (витягу) ділянка класифікується як невитребувана.

До категорії невитребуваних земельних часток (паїв) відносяться такі земельні частки: земельні частки (паї), на які громадяни, які мають право на земельну частку, не отримали сертифікатів чи іншим чином не заявили свої права на земельну частку; земельні частки, на які вже сертифікат отриманий, але власник сертифікату не розпорядився ним належним чином (не подана заява про виділення в натурі для передачі в оренду чи для сумісного обробітку); земельні частки, власники яких померли, їх спадкоємці не прийняли спадщини, а термін дії договору оренди закінчився чи договір не був укладений.

Матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_7 та ОСОБА_4 21 листопада 2001 року отримали Державні акти на земельні ділянки, розташовані на території Томашевської сільської ради, які зареєстровані в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за №№291, 293.

Відтак, їх земельні ділянки не відносяться до категорії невитребуваних земельних ділянок.

Відповідно до статті 13 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток» та пункту 12 постанови Кабінету Міністрів України від 04 лютого 2004 року № 122 «Про організацію робіт та методику розподілу земельних ділянок між власниками земельних часток» відповідна сільська, селищна, міська рада чи райдержадміністрація повинні своїм рішенням визначити вищезазначені земельні частки як не витребувані земельні частки і мають право укласти договір оренди не витребуваних земельних часток до настання певної умови, передбаченої статтею 13 Закону України «Про порядок виділення в натурі земельних ділянок власникам земельних часток»: до моменту оформлення їх власниками права власності на земельну ділянку». До рішення ради (розпорядження голови райдержадміністрації) повинен додаватися список власників земельних часток, чиї землі передані в управління раді (районній державній адміністрації).

Враховуючи, що земельні ділянки, що увійшли у спадщину позивача, не мали бути визнані невитребуваними земельними ділянками, селищна рада не мала права розпоряджатися ними, в тому числі укладати договір оренди, предметом якого є вказані земельні ділянки.

Також неможливо прийняти до уваги думку представника ТОВ «ГаздаАгро» про те, що у суду не було підстав для задоволення позову в частині визнання недійсним договору оренди землі, оскільки умови договору оренди діють до пред`явлення власником права на спірні земельні ділянки. Дійсно, п.6 договору оренди землі від 01.11.2023 року встановлює строк дії договору, який обмежений моментом дня державної реєстрації права власності на земельну ділянку власниками земельної частки (паїв) чи їх спадкоємцями (а.с.46). Разом із тим, наданими позивачем доказами, зокрема, письмовою відмовою державного реєстратора, підтверджено, що за кадастровими номерами, які були присвоєні спірним земельним ділянкам внаслідок протиправного дозволу Войнилівської селищної ради на розробку технічної документації землеустрію вказаних ділянок як невитребуваних, зареєстровані земельні ділянки, які є спадщиною позивача, що унеможливлює проведення реєстраційних дій за заявою ОСОБА_1 (а.с.55, 56). Аналогічні відповіді державного реєстратора надані позивачу і під час апеляційного перегляду справи задля перевірки доводів представника ТОВ «ГаздаАгро» стосовно бездіяльності позивача відносно оформлення документів, що дали б йому право звернутися до орендаря із вимогами про припинення договору оренди. Таким чином, позивач не має можливості зареєструвати право власності на спірні земельні ділянки, і відповідно, не може на законних підставах пред`явити своє право орендарю, як передбачено договором оренди. Отже, спосіб захисту позивача є правильним, таким, що приведе до реального захисту його порушеного права.

Інші доводи апеляційної скарги зводяться до незгоди з висновками суду першої інстанції стосовно установлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом, який їх обґрунтовано спростував.

У зв`язку із тим, що підстав скасування або зміни оскарженого рішення колегією суддів не встановлено, не підлягає скасуванню додаткове рішення суду.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі «Проніна проти України», N 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

За змістом статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскаржуване рішення відповідає вимогам закону, а тому підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Войнилівської селищної ради Калуського району Івано-Франківської області залишити без задоволення.

Рішення Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 20 травня 2025 року та додаткове рішення від 04 червня 2025 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 20 серпня 2025 року.

Судді Є.Є. Мальцева

Л.В. Василишин

В.А. Девляшевський