Провадження №: 2/752/454/25
УХВАЛА

про самовідвід

25.08.2025 м. Київ

Голосіївський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді Кирильчук І. А.,

за участю секретаря Сінчук І. А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву судді Голосіївського районного суду міста Києва Кирильчук І. А. про самовідвід від розгляду цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Авторгова Андрія Миколайовича, Державного підприємства «Сетам», треті особи Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Артіфішал фінанс інтелідженс», Товариство з обмеженою відповідальністю «Міксотроф Евглена-сервіс», Приватне підприємство «Ратмир-Соло», Публічне акціонерне товариство «МТБ Банк», про визнання недійсними результатів електронних торгів,

в с т а н о в и в:

У листопаді 2022 року до Голосіївського районного суду міста Києва надійшов позов ОСОБА_1 до приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Авторгова А. М., Державного підприємства «Сетам», треті особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Артіфішал фінанс інтелідженс», Товариство з обмеженою відповідальністю «Міксотроф Евглена-сервіс», Приватне підприємство «Ратмир-Соло», про визнання недійсними результатів електронних торгів, у якому позивач просить суд визнати недійсними результати прилюдних торгів, які оформлені протоколами проведення електронних торгів № 574273 від 22 липня 2022 року та № 575826 від 02 вересня 2022 року з реалізації арештованого нерухомого майна, а саме, квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 149,4 кв. м, житловою площею 105,8 кв. м, що належить ОСОБА_1 .

Ухвалою судді Голосіївського районного суду міста Києва Ольшевської І. О. від 10 листопада 2022 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою судді Голосіївського районного суду міста Києва Ольшевської І. О. від 14 жовтня 2024 року заяву ОСОБА_1 про відвід судді задоволено. Відведено суддю Ольшевську І.О. від розгляду справи №752/15937/22.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15 жовтня 2024 року цивільну справу передано судді Машкевич К.В.

Ухвалою судді Голосіївського районного суду міста Києва Машкевич К. В. від 21 жовтня 2024 року прийнято цивільну справу №752/15937/22 до провадження та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою судді Голосіївського районного суду міста Києва Машкевич К. В. від 25 липня 2025 року заяву про самовідвід головуючого - судді Машкевич К. В. задоволено.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15 серпня 2025 року цивільну справу передано на розгляд головуючому судді Кирильчук І. А.

25 серпня 2025 року головуюча суддя Кирильчук І. А. заявила самовідвід від розгляду даної справи.

Заява про самовідвід обґрунтована тим, що предметом розгляду цивільної справи № 752/15937/22 є визнання недійсними результатів прилюдних торгів, які оформлені протоколами проведення електронних торгів № 574273 від 22 липня 2022 року та № 575826 від 02 вересня 2022 року з реалізації арештованого нерухомого майна, а саме, квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 149,4 кв. м, житловою площею 105,8 кв. м, що належить ОСОБА_1 .

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач посилається на те, що у провадженні приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Авторгова А. М. перебуває виконавче провадження № НОМЕР_1, відкрите на підставі виконавчого листа від 19 березня 2021 року, виданого Голосіївським районним судом міста Києва у справі № 52/2605/13-ц, яким вирішено звернути стягнення на предмет іпотеки - квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 149,4 кв. м, житловою площею 105,8 кв. м, що належить ОСОБА_1 .

Так, 13 квітня 2021 року приватним виконавцем в рамках примусового виконання рішення суду у виконавчому провадженні № НОМЕР_1 від 29 березня 2021 року винесено в порядку статті 56 Закону України «Про виконавче провадження» постанову про опис та арешт майна боржника, якою описано та накладено арешт на майно - квартиру АДРЕСА_1 .

Ухвалою судді Голосіївського районного суду міста Києва від 16 липня 2021 року ОСОБА_2 (дошлюбне прізвище - ОСОБА_2 ) у справі № 752/2605/13-ц, залишено без змін постановою Київського апеляційного суду від 22 грудня 2021 року, поновлено строк на оскарження постанови приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Авторгова А. М. про опис та арешт майна (коштів) боржника від 13 квітня 2021 року у виконавчому провадженні № НОМЕР_1. Визнано протиправною та скасовано постанову приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Авторгова А. М. від 13 квітня 2021 року у виконавчому провадженні № НОМЕР_1.

Однак, постановою Верховного Суду від 03 серпня 2022 року задоволено касаційну скаргу приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Авторгова А. М.; ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва від 16 липня 2021 року та постанову Київського апеляційного суду від 22 грудня 2021 року скасовано. У задоволенні скарги ОСОБА_4 на постанову приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Авторгова А. М. про опис та арешт майна (коштів) боржника від 13 квітня 2021 року у виконавчому провадженні № НОМЕР_1, заінтересовані особи: Публічне акціонерне товариство «МТБ Банк», Приватне підприємство «Ратмир-Соло», Товариство з обмеженою відповідальністю «Феномен Солюшнз», відмовлено.

Звертаючись до суду з позовом у листопаді 2022 року, ОСОБА_1 посилається на те, що на даний час склалася ситуація, за якої одночасно є чинними дві постанови про опис та арешт майна - постанова про опис та арешт майна від 13 квітня 2021 року та постанова про опис та арешт майна від 12 січня 2022 року, які є суперечливими, а тому виставлення на електронні торги предмета іпотеки на підставі постанови про опис та арешт майна від 12 січня 2022 року та заявки про реалізацію предмета іпотеки - квартири від 14 квітня 2021 року № 632 є протиправними, а самі електронні торги підлягають визнанню недійсними.

При цьому, обґрунтовуючи підстави позову, позивач посилається на ухвалу судді Голосіївського районного суду міста Києва від 16 липня 2021 року ОСОБА_5 у справі № 752/2605/13-ц, яка була скасована постановою Верховного Суду від 03 серпня 2022 року.

Тому, з метою виключення у позивача та інших учасників справи, зокрема, приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Авторгова А. М., за касаційною скаргою якого і була скасована ухвала від 16 липня 2021 року, будь-яких сумнівів щодо безсторонності головуючого судді та виключення будь-яких сумнівів сторін до справи в законності та обґрунтованості будь-якого судового рішення у цій справі, головуюча суддя дійшла висновку, що таке є можливим тільки в тому випадку, якщо справу розгляне інший склад суду.

Дослідивши матеріали справи та заяву про самовідвід, суд приходить до наступного висновку.

Частиною першою статті 2 ЦПК України встановлено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Згідно з підпунктами 1, 2 частини 7 статті 56 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суддя зобов`язаний справедливо, безсторонньо та своєчасно розглядати і вирішувати судові справи відповідно до закону з дотриманням засад і правил судочинства; дотримуватися правил суддівської етики, у тому числі виявлятита підтримувати високі стандарти поведінки у будь-якій діяльності з метою укріплення суспільної довіри до суду, забезпечення впевненості суспільства в чесності та непідкупності суддів.

Приймаючи присягу, суддя бере на себе зобов`язання, зокрема, безсторонньо, неупереджено та незалежно здійснювати правосуддя.

Підходи до встановлення наявності упередженості та безсторонності суддів викладені у рішеннях ЄСПЛ, зокрема в рішенні у справі «Мироненко та Мартиненко проти України» від 10 грудня 2009 року. У пунктах 66, 67 цього рішення вказано, що згідно з усталеною практикою ЄСПЛ наявність безсторонності має визначатися для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. За суб`єктивним критерієм оцінюється особисте переконання та поведінка конкретного судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у цій справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, такі природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім. Особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного.

Згідно з усталеною практикою ЄСПЛ застосування одного із цих критеріїв (підходів) або обох залежить від конкретних обставин, пов`язаних зі спірною поведінкою судді.

ЄСПЛ у рішенні від 03 травня 2007 року у справі «Бочан проти України» вказав, що ЄСПЛ далі нагадує, що «безсторонність», в сенсі пункту 1 статті 6 Конвенції має визначатися відповідно до суб`єктивного критерію, на підставі особистих переконань та поведінки конкретного судді у конкретній справі - тобто жоденіз членів суду не має проявляти будь-якої особистої прихильності або упередження, та об`єктивного критерію - тобто чи були у судді достатні гарантії для того, щоб виключити будь-які легітимні сумніви з цього приводу.

У рішенні у справі «Білуха проти України» від 09 листопада 2006 року ЄСПЛ зазначив, що стосовно суб`єктивного критерію особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного (пункт 50).

Відповідно до прецедентної практики ЄСПЛ об`єктивно безстороннім є судовий орган, діяльність якого відповідає таким критеріям: забезпечується не лише здійснення правосуддя, а й зовнішній вияв того, що відбувається свідчить про неупередженість суду; судом створено достатні гарантії для усунення підстав і навіть потенційної можливості побоюватися, що він, незалежно від особистої поведінки, не є безстороннім.

Із практики ЄСПЛ вбачається, що важливим питанням є питання довіри, яку суди повинні вселяти в громадськість у демократичному суспільстві.

Відповідно до усталеної практики ЄСПЛ безсторонність (неупередженість) суду в сенсі пункту 1 статті 6 Конвенції має визначатися згідно з суб`єктивним критерієм, враховуючи особисті переконання та поведінку конкретного судді, тобто чи мав суддя особисту упередженість або чи був він об`єктивним у цій справі, та об`єктивним критерієм, іншими словами, шляхом установлення того, чи забезпечував сам суд (його склад) достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності (рішення у справах «Фей проти Австрії» (Fey v. Austria), «Веттштайн проти Швейцарії» (Wettsteinv. Switzerland)). Проте між суб`єктивною та об`єктивною безсторонністю не існує беззаперечного розмежування, оскільки поведінка судді не тільки може викликати об`єктивні побоювання щодо його безсторонності з точки зору стороннього спостерігача (об`єктивний критерій), а також може бути пов`язана з питанням його або її особистих переконань (суб`єктивний критерій) (рішення від 15 грудня2005 року у справі «Кіпріану проти Кіпру» (Kyprianou v. Cyprus)).

У рішенні «Газета-Центр проти України» від 15 липня 2010 року ЄСПЛ, встановлюючи порушення принципу безсторонності, зазначив, що відповіднодо усталеної практики Суду існування безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції повинно визначатися на підставі суб`єктивного критерію, в контексті якого слід враховувати особисті переконання та поведінку певного судді, що означає необхідність встановити, чи мав суддя у певній справі будь-яку особисту зацікавленість або упередженість, а також на підставі об`єктивного критерію, в контексті якого необхідно встановити, чи забезпечував суд і, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії, аби виключити будь-які обґрунтовані сумніви щодо його безсторонності. У кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають відносини, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про небезсторонність суду. Навіть зовнішні прояви можуть бути важливими або, іншими словами, «правосуддя має не тільки чинитись, також має бути видно, що воно чиниться».

Щодо суб`єктивного критерію в окремих випадках, коли докази для спростування презумпції суб`єктивної безсторонності судді отримати складно, додаткову гарантію надасть вимога об`єктивної безсторонності (рішення від 10 червня1996 року у справі «Пуллар проти Сполученого Королівства» (Pullar v. the United Kingdom). У цьому сенсі навіть вигляд має певну важливість, тобто «має не лише здійснюватися правосуддя, але й ще має бути видно, що воно здійснюється», адже йдеться про довіру, яку в демократичному суспільстві суди повинні вселятиу громадськість (рішення від 26 жовтня 1984 року у справі «Де Куббер проти Бельгії» (De Cubber v. Belgium)).

Щодо об`єктивного критерію ЄСПЛ вказує на те, що під час вирішення питання, чи є у справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним же є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими (пункт 52 рішення у справі «Білуха проти України»).

Присутність у складі суду хоча б одного упередженого судді може призвестидо порушення вимоги щодо неупередженості всього складу суду, навіть у разі безсторонності інших суддів чи їх більшості.

У Бангалорських принципах поведінки суддів від 19 травня 2006 року, схвалених Резолюцією Економічної та Соціальної Ради ООН від 27 липня 2006 року № 2006/23, зазначено, що об`єктивність судді є необхідною умовою для належного виконання ним своїх обов`язків. Вона проявляється не тільки у змісті винесеного рішення, а й в усіх процесуальних діях, що супроводжують його прийняття.

Суддя дотримується незалежної позиції як щодо суспільства в цілому, так і щодо конкретних сторін судової справи, в якій він повинен винести рішення. Суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді (пункти 1.2, 2.5 Бангалорських принципів поведінки суддів).

Згідно з висновком Венеційської Комісії від 11 грудня 2020 року № 1012/2020 для суддів важливим є не лише діяти неупереджено, а й доносити до громадськості сприйняття неупередженості.

Інститут відводу (самовідводу) є однією з найважливіших гарантій здійснення правосуддя неупередженим та справедливим судом. Самовідвід дає змогу виключити найменшу підозру в зацікавленості судді в результатах розгляду конкретної справи, навіть якщо насправді такої зацікавленості немає, оскільки пріоритетною тут є суспільна довіра до суду.

Головною метою відводу є гарантування безсторонності суду, зокрема, щоб запобігти упередженості судді (суддів) під час розгляду справи, а мета самовідводу - запобігання будь-яким сумнівам щодо безсторонності судді.

Статтею 15 Кодексу суддівської етики передбачено, що суддя заявляє самовідвід у випадках, передбачених процесуальним законом. У разі виникнення сумнівів у судді щодо його неупередженості у результаті розгляду справи суддя має право заявити самовідвід.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 04 листопада 2021 року у справі № 11-202сап21 звернула увагу на те, що головна мета відводу - гарантування безсторонності суду, зокрема для запобігання упередженості судді (суддів) під час розгляду справи, а мета самовідводу - запобігання будь-яким сумнівам щодо безсторонності судді. Визначення належного та безстороннього суду є первинним щодо вчинення процесуальних дій у справі.

При цьому, Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 09 грудня 2024 року у справі № 705/4763/22 наголошує, що у всіх випадках судді зобов`язані діяти таким чином, щоб слугувати прикладом доброчесності для учасників судових проваджень, громадськості, тому несуть повну відповідальність за вирішення питань, пов`язаних з їх приватним інтересом, таким чином, щоб максимально запобігати конфлікту інтересів під час їх обрання/призначення на посаду судді та в процесі виконання ними функції зі здійснення правосуддя.

Згідно з пунктом 5 частини першої статті 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Оскільки ухвала судді Голосіївського районного суду міста Києва від 16 липня 2021 року ОСОБА_5 у справі № 752/2605/13-ц, якою було скасовано постанову приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Авторгова А. М. від 13 квітня 2021 року у виконавчому провадженні № НОМЕР_1, на яку посилається позивач, обґрунтовуючи підстави даного позову, була скасована постановою Верховного Суду від 03 серпня 2022 року, тому, з метою виключення сумнівів у позивача та інших учасників справи, та з метою дотримання загальних засад судочинства, відповідно до яких гарантується право на справедливий розгляд та вирішення справи незалежним і неупередженим судом та запобігання у подальшому сумнівів у необ`єктивності та упередженості судді та забезпечення суспільної довіри до суду, суд вважає за необхідне заяву про самовідвід головуючого судді Кирильчук І. А. задовольнити.

На підставі викладеного, керуючись статтею 36 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Заяву про самовідвід головуючого судді Голосіївського районного суду міста Києва Кирильчук І. А. у справі № 752/15937/22 - задовольнити.

Передати матеріали цивільної справи № 752/15937/22 за позовом ОСОБА_1 до приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Авторгова Андрія Миколайовича, Державного підприємства «Сетам», треті особи Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Артіфішал фінанс інтелідженс», Товариство з обмеженою відповідальністю «Міксотроф Евглена-сервіс», Приватне підприємство «Ратмир-Соло», Публічне акціонерне товариство «МТБ Банк», про визнання недійсними результатів електронних торгів - для вирішення питання визначення судді для розгляду справи в порядку, передбаченому статтею 33 ЦПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя І. А. Кирильчук