Провадження № 2/201/255/2025
УХВАЛА

про затвердження мирової угоди

та закриття провадження у справі

19 серпня 2025 року м. Дніпро

Соборний районний суд міста Дніпра в складі:

головуючого - судді Покопцевої Д.О.,

при секретарі Тоцькій Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в підготовчому провадженні в залі суду в місті Дніпрі матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя та визнання права власності на частку у спільному сумісному майні, позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про визнання договору купівлі-продажу майнових прав недійсним в частини особі та визнання права власності на квартиру, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні перебуває зазначена цивільна справа.

Ухвалою від 28.12.2023р. судом прийнято справу до свого провадження та призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження.

19.08.2025р. до суду надійшла спільна заява, датована 19.08.2025р., за підписом позивачки ОСОБА_1 та відповідача ОСОБА_1 про досягнення мирного врегулювання спору.

До такої заяви долучено підписану позивачкою ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_1 мирову угоду наступного змісту:

Позивач, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , надалі також іменується позивач,

Відповідач, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою:

АДРЕСА_2 , надалі також іменується відповідач, з метою врегулювання спору на підставі взаємних поступок уклали дану мирову угоду у справі № 201/15857/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя та визнання права власності на частку у спільному сумісному майні, розуміючи значення своїх дій та з метою врегулювання спору, керуючись положеннями ст. 207 Цивільного процесуального кодексу України, домовились про наступне:

1.Сторони підписанням даної мирової угоди визнають, що квартира АДРЕСА_3 , загальною площею 44,2 кв.м., житловою площею 36,2 кв.м., є об`єктом спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

2.В порядку поділу спільного сумісного майна подружжя сторони домовилися визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , право власності на 1/2 частку квартири АДРЕСА_3 , загальною площею 44,2 кв.м., житловою площею 36,2 кв.м. і таке визнання права власності підлягає державній реєстрації в порядку, передбаченому чинним законодавством.

3.В порядку поділу спільного сумісного майна подружжя сторони домовилися визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_2 , право власності на 1/2 частку квартири АДРЕСА_3 , загальною площею 44,2 кв.м., житловою площею 36,2 кв.м. і таке визнання права власності підлягає державній реєстрації в порядку, передбаченому чинним законодавством.

4.Судовий збір, сплачений кожною із сторін даної мирової угоди та не повернути судом, покладається на неї та не підлягає стягненню з іншої сторони.

5.Підписанням даної мирової угоди свідчить про відсутність у сторін по відношенню один до одного будь-яких претензій з питань, врегульованих цією угодою.

6.Сторони даної мирової угоди повністю усвідомлюють умови, мету та сутність цієї мирової угоди. Сторони підтверджують, що всі викладені умови цієї мирової угоди відповідають їх реальному волевиявленню, дійсним намірам та інтересам. Мирова угода не носить характеру фіктивного та удаваного правочину, укладена у відповідності до волі сторін, без застосування фізичного чи психічного тиску та на вигідних для сторін умовах, не є результатом впливу тяжких обставин, укладається без застосування обману чи приховування фактів, які мають істотне значення.

7.Сторони усвідомлюють, що затвердження судом цієї мирової угоди тягне за собою закриття провадження у справі № 201/15857/23.

8.Цю мирову угоду складено у 3-х примірниках, що мають однакову юридичну силу: по одному сторонам, та один примірник сторони надають до Соборного районного суду міста Дніпра до матеріалів справи № 201/15857/23.

9.Наслідки підписання і затвердження цієї мирової угоди сторонам відомі та зрозумілі, зокрема зміст ст.ст. 206-208 ЦПК України.

19.08.2025р. до суду надійшла заява представника позивача ОСОБА_3 адвоката Кім Г.В. про те, що через досягнення згоди щодо мирного врегулювання спору між ОСОБА_1 та ОСОБА_1 , ОСОБА_3 відмовляється від поданої ним позовної заяви третьої особи про визнання договору недійсним в частині, визнання права власності, та просить закрити провадження у справі в цій частині згідно статті 206 ЦПК України.

Мотиви, з яких виходить суд при розгляді цієї справи та застосовані ним норми права

Дослідивши зміст мирової угоди, матеріали справи, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Згідно з п. 2 ч. 5 ст. 12 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами.

За змістом ч. 5 ст. 211 ЦПК України під час розгляду справи по суті суд сприяє примиренню сторін.

Частинами 1, 3 ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Відповідно до ч. 7 ст. 49 ЦПК України сторони можуть укласти мирову угоду на будь-якій стадії цивільного процесу.

Згідно з ст. 207 ЦПК України мирова угода укладається сторонами з метою врегулювання спору на підставі взаємних поступок і має стосуватися лише прав та обов`язків сторін. У мировій угоди сторони можуть вийти за межи предмета спору за умови, що мирова угода не порушує прав чи охоронюваних законом інтересів третіх осіб. Сторони можуть укласти мирову угоду і повідомити про це суд, зробивши спільну письмову заяву, на будь-якій стадії судового процесу. Укладена сторона мирова угода затверджується ухвалою суду, в резолютивній частині якої зазначаються умови угоди. Затверджуючи мирову угоду, суд цією є ухвалою одночасно закриває провадження у справі.

Суд зазначає, що умови мирової угоди викладені сторонами окремим документом у простій письмовій формі, угода підписана сторонами спору.

Підстав вважати, що укладення такої мирової угоди, спрямовано на шкоду правам третіх осіб не вбачається.

Відповідно п. 5 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо сторони уклали мирову угоду і вона затверджена судом.

За змістом ч. 2 ст. 256 ЦПК України у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Дослідивши матеріали справи та надану мирову угоду, укладену між сторонами, суд вважає, що дана мирова угода може бути визнана судом, а провадження по справі закрите, оскільки суд вважає, що такі дії не суперечать закону і не порушують чиї-небудь права та законні інтереси.

Разом з тим, суд роз`яснює, що за змістом ст. 208 ЦПК України виконання мирової угоди здійснюється особами, які її уклали, в порядку і в строки, передбачені цією угодою. Ухвала про затвердження мирової угоди є виконавчим документом та має відповідати вимогам до виконавчого документу, встановленим Законом України «Про виконавче провадження». У разі невиконання затвердженої судом мирової угоди ухвала суду про затвердження мирової угоди може бути подана для її примусового виконання в порядку, передбаченому законодавством для виконання судових рішень.

Стосовно заяви представника позивача ОСОБА_3 адвоката Кім Г.В. про закриття провадження в зв`язку з відмовою від позову слід зазначити наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

У пункті 5 частини третьої статті 2 ЦПК України визначено, що основними засадами (принципами) цивільного судочинства є, зокрема, диспозитивність.

За змістом ч.ч. 1, 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Згідно з ч. 1 ст. 43 ЦПК України учасники справи мають право, зокрема, подавати до суду заяви та клопотання.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 49 ЦПК України передбачено, що позивач вправі відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу.

У цивільному судочинстві діє принцип диспозитивності, який покладає на суд обов`язок вирішувати лише ті питання, про вирішення яких його просять сторони у справі (учасники спірних правовідносин), та позбавляє можливості ініціювати судове провадження. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (див. постанову Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 13.03.2024 у справі № 725/3821/23, провадження № 61-15366св23).

Частиною 4 статті 200 ЦПК України встановлено, що ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу.

За змістом ч.ч. 1, 2, 3, 5 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. До ухвалення судового рішення у зв`язку з відмовою позивача від позову суд роз`яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення. У разі відмови позивача від позову суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі. Суд не приймає відмову позивача від позову у справі, в якій особу представляє її законний представник, якщо його дії суперечать інтересам особи, яку він представляє.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд закриває провадження у справі, зокрема, якщо позивач відмовився від позову і відмова прийнята судом.

Частиною 2 ст. 256 ЦПК України передбачено, що у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається. Наявність ухвали про закриття провадження у зв`язку з прийняттям відмови позивача від позову не позбавляє відповідача в цій справі права на звернення до суду за вирішенням цього спору.

За урахуванням викладеного та з огляду на те, що подана позивачем заява ґрунтується на законі, є його вільним волевиявленням, та при цьому порушення прав та законних інтересів сторін і третіх осіб судом не встановлено, суд приймає відмову позивача від позову.

Таким чином, суд приходить висновку про наявність підстав для закриття провадження у справі.

Згідно з п. 15 ч. 1 ст. 353 ЦПК України ухвали суду першої інстанції про закриття провадження у справі можуть бути оскаржені в апеляційному порядку.

Відповідно до ч. 9 ст. 158 ЦПК України у випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову.

Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне винести ухвалу про скасування застосованих у даній справі ухвалою від 20.09.2021 заходів забезпечення позову.

Відповідно до ч. 5 ст. 158, п. 4 ч. 1 ст. 353 ЦПК України ухвала суду про скасування заходів забезпечення позову, вжитих судом, може бути оскаржена.

Частиною 2 статті 261 ЦПК України встановлено, що ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

За змістом п. 15 ч. 1 ст. 353 ЦПК України ухвали суду першої інстанції щодо закриття провадження у справі можуть бути оскаржені в апеляційному порядку.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 13, 43, 49, 142, 200, 207, 208, 255, 256, 259-261, 352-354 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про затвердження мирової угоди задовольнити.

Затвердити мирову угоду, укладену 19 серпня 2025 між сторонами у цивільній справі ЄУН 201/15857/23, а саме: позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_2 у наступній редакції:

1.Сторони підписанням даної мирової угоди визнають, що квартира АДРЕСА_3 , загальною площею 44,2 кв.м., житловою площею 36,2 кв.м., є об`єктом спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

2.В порядку поділу спільного сумісного майна подружжя сторони домовилися визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , право власності на 1/2 частку квартири АДРЕСА_3 , загальною площею 44,2 кв.м., житловою площею 36,2 кв.м. і таке визнання права власності підлягає державній реєстрації в порядку, передбаченому чинним законодавством.

3.В порядку поділу спільного сумісного майна подружжя сторони домовилися визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_2 , право власності на 1/2 частку квартири АДРЕСА_3 , загальною площею 44,2 кв.м., житловою площею 36,2 кв.м. і таке визнання права власності підлягає державній реєстрації в порядку, передбаченому чинним законодавством.

4.Судовий збір, сплачений кожною із сторін даної мирової угоди та не повернути судом, покладається на неї та не підлягає стягненню з іншої сторони.

5.Підписанням даної мирової угоди свідчить про відсутність у сторін по відношенню один до одного будь-яких претензій з питань, врегульованих цією угодою.

6.Сторони даної мирової угоди повністю усвідомлюють умови, мету та сутність цієї мирової угоди. Сторони підтверджують, що всі викладені умови цієї мирової угоди відповідають їх реальному волевиявленню, дійсним намірам та інтересам. Мирова угода не носить характеру фіктивного та удаваного правочину, укладена у відповідності до волі сторін, без застосування фізичного чи психічного тиску та на вигідних для сторін умовах, не є результатом впливу тяжких обставин, укладається без застосування обману чи приховування фактів, які мають істотне значення.

7.Сторони усвідомлюють, що затвердження судом цієї мирової угоди тягне за собою закриття провадження у справі № 201/15857/23.

8.Цю мирову угоду складено у 3-х примірниках, що мають однакову юридичну силу: по одному сторонам, та один примірник сторони надають до Соборного районного суду міста Дніпра до матеріалів справи № 201/15857/23.

9.Наслідки підписання і затвердження цієї мирової угоди сторонам відомі та зрозумілі, зокрема зміст ст.ст. 206-208 ЦПК України.

Закрити провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя та визнання права власності на частку у спільному сумісному майні.

Роз`яснити учасникам справи, що повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Мирова угода набирає чинності з набуттям законної сили ухвалою суду про її затвердження.

Ухвала про затвердження мирової угоди відповідно до ч. 2 ст. 208 ЦПК України, є виконавчим документом.

У разі невиконання затвердженої судом мирової угоди ухвала суду про затвердження мирової угоди може бути подана для її примусового виконання в порядку, передбаченому законодавством для виконання судових рішень.

Строк пред`явлення ухвали про затвердження мирової угоди до виконання 3 (три) роки.

Заяву ОСОБА_3 про відмову від позову задовольнити.

Прийняти відмову ОСОБА_3 від позову до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про визнання договору купівлі-продажу майнових прав недійсним в частини особі та визнання права власності на квартиру,

Провадження у цивільній справі ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про визнання договору купівлі-продажу майнових прав недійсним в частини особі та визнання права власності на квартиру закрити.

Після набрання цією ухвалою законної сили скасувати заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою від 25 грудня 2023 року Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська у виді заборони вчиняти будь-яким особам будь-які дії з відчуження, оформлення, переоформлення та державної реєстрації, реєстраційних дій, пов?язаних з реєстрацією та перереєстрацією речових прав на нерухоме майно, заборонити внесення будь-яких змін до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, вчинення відчуження в примусовому порядку (в порядку виконавчого провадження, виконавчих написів та інших дій) щодо квартири АДРЕСА_3 .

Ухвалу невідкладно надіслати всім особам, яких стосуються заходи забезпечення позову і яких суд може ідентифікувати, а також державним та іншим органам, які повинні були та (або) виконували ухвалу про забезпечення позову, для здійснення ними відповідних дій щодо скасування заходів забезпечення позову.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо (ч. 1 ст. 355 ЦПК України) до Дніпровського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складення (ч. 1 ст. 354 ЦПК України). Повний текст ухвали буде складений впродовж 5 днів.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду (ч. 2 ст. 354 ЦПК України).

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч. 2 ст. 358 ЦПК України (ч. 3 ст. 354 ЦПК України).

Учасники справи:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_4 .

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_5 .

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_6 , Germany

Суддя: Д.О. Покопцева