Справа №333/7730/25
Провадження №2-н/333/727/25
У Х В А Л А

Іменем України

22 серпня 2025 року м.Запоріжжя

Комунарський районний суд м.Запоріжжя у складі: судді Тучкова С.С., розглянувши заяву ОСОБА_1 про видачу судового наказу за вимогою про стягнення аліментів з ОСОБА_2 на утримання дітей - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі однієї третьої (1/3) частини від всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків від прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення заяви і до досягнення найстаршою дитиною повноліття, -

В С Т А Н О В И В:

До Комунарського районного суду м.Запоріжжя надійшла заява ОСОБА_1 про видачу судового наказу за вимогою про стягнення аліментів з ОСОБА_2 на утримання дітей - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі однієї третьої (1/3) частини від всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків від прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення заяви і до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Перевіривши матеріали справи, суд дійшов висновку про необхідність відмовити у видачі судового наказу, оскільки заява про видачу судового наказу не відповідає вимогам ст.163 ЦПК України.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу.

Згідно з п.п. 2, 4, 5 ч.2, п.4 ч.3 ст. 163 ЦПК України у заяві про видачу судового наказу повинно бути зазначено повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) заявника і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України заявника та боржника, реєстраційний номер облікової картки платника податків заявника та боржника (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта заявника та боржника (для фізичних осіб - громадян України), а також інші дані, якщо вони відомі заявнику, які ідентифікують боржника, відомості про наявність або відсутність електронного кабінету; вимоги заявника і обставини, на яких вони ґрунтуються; перелік доказів, якими заявник обґрунтовує обставини, на яких ґрунтуються його вимоги. До заяви про видачу судового наказу додаються інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Відповідно до частини п`ятої статті 183 Сімейного кодексу України, той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.

Таким чином, право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів має той з батьків дитини, з яким дитина проживає.

Законодавець виходить саме з того, що аліменти - це кошти, спрямовані на забезпечення дитини всім необхідним для повноцінного розвитку, тому вони можуть бути стягнуті лише на користь того з батьків, хто проживає з дитиною та бере більш активну участь у її вихованні.

Отже, керуючись вимогами чинного законодавства, необхідно надати докази спільного проживання того з батьків, хто звертається для отримання аліментів, з дитиною на утримання якої власне і стягуються аліменти.

Місце проживання дитини є істотною умовою для розгляду заяви про видачу судового наказу, оскільки може вплинути на висновок суду про права та обов`язки заявника і боржника.

Відповідно до частини четвертої статті 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає.

Водночас слід зазначити, що фактичне місце проживання і задеклароване (зареєстроване) місце проживання можуть відрізнятись і навіть спільна реєстрація місця проживання, іноді, не може бути підтвердженням фактичного спільного проживання заявника і дитини.

Заявником до заяви не надано документів на підтвердження того, що малолітні діти мешкають з ним та перебувають на його утриманні.

У заяві заявником зазначено, що діти наразі проживають з ним, що підтверджуються довідками ВПО дітей, хоча дружина (боржник) проти.

На підтвердження зазначеної обставини боржником додано до заяви довідки від 21.12.2022 року про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які видані ще 30.03.2023 року.

Доказів того, що діти на час подання заяви про видачу судового наказу проживають разом з заявником, останнім суду не надано.

Крім того, відповідно до пункту 1 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ №14 від 23 грудня 2011 року «Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження» (далі - Постанови) наказне провадження є самостійним і спрощеним видом судового провадження у цивільному судочинстві при розгляді окремих категорій справ, у якому суддя в установлених законом випадках за заявою особи, якій належить право вимоги, без судового засідання і виклику стягувача та боржника на основі доданих до заяви документів видає судовий наказ, який є особливою формою судового рішення.

Такий спрощений вид провадження застосовується у справах за вимогами, які мають очевидно достовірний характер.

Відповідно до частин першої та другої статті 160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги, а також органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Згідно з частиною третьою статті 19 ЦПК України наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.

Відповідно до пункту 9 Постанови наявність спору про право, яке є підставою для відмови у прийнятті заяви про видачу судового наказу, вирішується суддею у кожному конкретному випадку, виходячи із характеру та обґрунтованості заявленої матеріально-правової вимоги і документів, доданих до заяви. Наявність спору можна встановити відсутністю документів, що підтверджують наявність суб`єктивного права у заявника; документів, що підтверджують порушення суб`єктивного права або документів, що підтверджують виникнення права вимоги

При розгляді справи у наказному провадженні боржник не має можливості надати свої заперечення проти заяви, або відзив.

Суд також враховує, що ЦПК України не передбачає права боржника на подання заяви про скасування судового наказу про стягнення аліментів.

Як зазначено самим заявником у зяаві, між сторонами є спір щодо місця проживання дітей. Крім того, судом встановлено, що наразі у провадженні Комунарського районного суду м.Запоріжжя знаходиться справа про визначення місця проживання дітей.

Також ухвалою Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 13.08.2025 року ОСОБА_1 було відмовлено у видачі судового наказу про стягнення аліментів на малолітніх дітей, оскільки останнім у порушення вимог ст.163 ЦПК України не надано доказів того, що діти проживають разом з ним, а також не встановлено виникнення або порушення права грошової вимоги. Заявником вказані недоліки усунені не були.

Відповідно до пунктів 4 та 5 частини другої статті 163 ЦПК України, у заяві повинно бути зазначено вимоги заявника і обставини, на яких вони ґрунтуються та перелік доказів, якими заявник обґрунтовує обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

На підставі пункту 4 частини третьої статті 163 ЦПК України, до заяви про видачу судового наказу додаються інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Враховуючи положення частини третьої статті 181, частини п`ятої статті 183 Сімейного кодексу України, суд дійшов висновку, що заявником до заяви про видачу судового наказу не додано саме безспірних доказів того, що діти проживають разом з ним.

Таким чином, заявником при зверненні до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів на утримання дитини порушені вимоги пункту 4 частини третьої статті 163 ЦПК України.

Відповідно п.1 ч.1 ст.165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заява подана з порушенням вимог ст.163 цього Кодексу.

За таких обставин, суд дійшов висновку про відмову у видачі судового наказу за заявою ОСОБА_1 про видачу судового наказу за вимогою про стягнення аліментів.

Одночасно, суд вважає необхідним роз`яснити, що згідно з ч.1 ст.166 ЦПК України, відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених п.1 ч.1 ст.165 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

Керуючись ст.ст.160-166 ЦПК України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Відмовити ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) у видачі судового наказу за вимогою про стягнення аліментів з ОСОБА_2 на утримання дітей - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі однієї третьої (1/3) частини від всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків від прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення заяви і до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Роз`яснити заявнику його право на повторне звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому ЦПК України, після усунення її недоліків.

Роз`яснити заявнику його право на звернення до суду з тими самими вимогами в порядку позовного провадження.

Копію ухвали направити заявнику.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з її проголошення до Запорізького апеляційного суду.

Суддя Комунарського районного суду

м.Запоріжжя С.С. Тучков