Справа № 645/8726/21
Провадження № 2/645/164/25

Р І Ш Е Н Н Я
25 серпня 2025 року міста Харкова
Немишлянський районний суд міста Харкова у складі:
головуючого судді Сілантьєвої Е.Є.
за участю секретаря судового засідання - Нестеренко Ю. В.,
представник позивача - адвокат Петренко Оксана Василівна, діє на підставі свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю №364 КОКДКА від 07.12.2009 р.,
представник відповідач адвокат Пчолкіна Лілія Вікторівна, свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю №993 від 21.02.2018 р.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові цивільну справу в порядку загального позовного провадження за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «ОТП Банк» про захист прав споживачів та зобов`язати вчинити певні дії та позовом Акціонерного товариства «ОТП Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості , -
12 серпня 2024 р. ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова об`єднано в одне провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «ОТП Банк» про захист прав споживачів та зобов`язати вчинити певні дії (справа № 645/8726/21, провадження № 2/645/1326/24) зі справою за позовом Акціонерного товариства «ОТП Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості (справа 645/1410/24, провадження № 2/645/1097/24), надавши справам загальний номер справи - 645/8726/21, провадження 2/645/1326/24.
В обґрунтування позову АТ «ОТП Банк» зазначає, що за заявою ОСОБА_1 та вище вимог Закону N?1381-IX АТ за кредитним договором N?ML-701/361/2008 від 12.06.2008р. було проведено обов?язкову реструктуризацію боргу, шляхом укладення між позивачем та відповідачем 09.07.2021 року Договору про внесення змін та доповнень N?2 (про реструктуризацію боргових зобов?язань за Законом N?1381-IX) до кредитного договору. АТ «ОТП Банк» посилається, що у відповідності до Закону України від 13.04.2021р. №1381-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо споживчих кредитів, наданих в іноземній валюті», 09.07.2021р. Банком було змінено валюту кредиту на національну валюту із застосуванням такого курсу гривні до валюти кредиту: середне значення між офіційним курсом гривні до валюти кредиту, встановленим Національним банком України на день проведення реструктуризації, та офіційним курсом гривні до валюти кредиту, встановленим Національним банком України на дату надання кредиту. Банк виконав зобов?язання, передбачені Кредитним договором, а позичальник порушив строки оплати передбачених Кредитним договором платежів, у результаті чого виникла прострочена заборгованість. 26.10.2023р. Позивачем на адресу Відповідача направлено вимогу вих. №73-2-3/883 від 26.10.2023р. про дострокове виконання боргових зобов?язань за Кредитним договором №ML-701/361/2008 від 12.06.2008р., вказана вище вимога Банку у встановлений строк не виконана, повернулась за зворотною адресою з відміткою «за закінченням встановленого терміну зберігання». Станом на 05.10.2023 року заборгованість за Кредитним договором №ML-701/361/2008 від 12 червня 2008 року всього складає 506 868,11 гривень, з яких: 415 350,20 гривень - заборгованість по сплаті кредиту; 91 517,91 гривень - заборгованість по сплаті відсотків за період з 09.07.2021 по 04.10.2023. З цих підстав АТ «ОТП Банк» просить суд стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «ОТП БАНК» суму заборгованості за кредитним договором №ML-701/361/2008 від 12.06.2008р., яка станом на 05.10.2023р. складає 506 868,11 гривень, з яких: 415 350,20 гривень - заборгованість по сплаті кредиту; 91 517,91 гривень - заборгованість по сплаті відсотків за період з 09.07.2021 по 04.10.2023 та судові витрати у розмірі 7 603,02 гривень.
13 березня 2025 року ухвалою Фрунзенського районного суд м. Харкова підготовче засідання у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «ОТП Банк» про захист прав споживачів та зобов`язати вчинити певні дії, за позовом Акціонерного товариства «ОТП Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості закрито і призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні.
Рух справи висвітлено у відповідних ухвалах.
В судовому засіданні представник позивача адвокат Петренко О.В. позовні вимоги підтримала у повному обсязі, надала пояснення стосовно позовних вимог та просила їх задовольнити в повному обсязі. У задоволенні позову АТ «ОТП Банк» просила відмовити. В подальшому надала заяву про розгляд справи за її відсутності.
Представник відповідача Пчолкіна Л.В. в судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі, надала пояснення стосовно позовних вимог та просила їх задовольнити в повному обсязі. У задоволенні позову ОСОБА_1 просила відмовити.
Суд, дослідивши докази, наявні в матеріалах справи та оцінивши їх у сукупності, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.
Судом встановлено, що 12.06.2008 року між Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк», від імені якого діє Приватна фірма «Харківське агентство нерухомості» (надалі - «Повірений»), якого представляє Желебовська Нінель Єгорівна, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , паспорт серія НОМЕР_2 , виданий Орджонікідзевським РВ ХМУ УМВСУ в Харківській області 22.12.1997 р., яка мешкає за адресою АДРЕСА_1 , та діє на підставі довіреності посвідченої приватним нотаріусом Харківський міського нотаріального округу Васіковою Л.Є. 08 січня 2008 року, за реєстровим №36, виданої в порядку передоручення Приватною фірмою «Харківське агентство нерухомості», на підставі довіреності посвідченої приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Соколовим Ю.Є. 20 грудня 2007 року, за реєстровим номером №4600, з однієї сторони, та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №ML-701/361/2008.
Відповідно до п. 3 Договору, сторони домовились, що для розрахунку процентів за користування кредитом буде використовуватись плаваюча процентна ставка. Фіксований відсоток 4,25%. Є незмінним весь строк дії Кредитного договору.
В якості забезпечення виконання зобов`язань за Кредитним договором від 12.06.2008 року між ЗАТ «ОТП Банк» (далі по тексту - Кредитор/ Іпотекодержателем) та ОСОБА_1 було укладено договір іпотеки № РМL-701/361/2008 року, предметом якого є - двох кімнатна квартира, загальною площею 44,3 кв м, житловою площею 27,5 кв м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .
24.03.2015 року АТ «ОТПБанк» направив ОСОБА_1 вимогу від 24.03.2015 року про дострокове повернення кредиту, тобто банк використав право вимоги дострокового повернення усієї суми кредиту, що залишилася несплаченою, і такими діями банк на власний розсуд змінив умови виконання основного зобов`язання - строки повернення кредиту з 12 червня 2023 року на 24.03.2015 року.
Судом встановлено та сторонами не заперечується щодо наявності підстав для проведення реструктуризації зобов`язання, передбаченого укладеним між сторонами кредитним договором від 12.06.2008 року.
Відповідно до статті 2 Закону України «Про споживче кредитування», передбачено, що метою цього Закону є захист прав та законних інтересів споживачів і кредитодавців, створення належного конкурентного середовища на ринках фінансових послуг та підвищення довіри до нього, забезпечення сприятливих умов для розвитку економіки України, гармонізація законодавства України із законодавством Європейського Союзу та міжнародними стандартами.
Стаття 3 Закону України «Про споживче кредитування» визначає, що цей Закон регулює відносини між кредитодавцями, кредитними посередниками та споживачами під час надання послуг споживчого кредитування, а також відносини, що виникають у зв`язку з врегулюванням простроченої заборгованості за договорами про споживчий кредит та іншими договорами, передбаченими частиною другою цієї статті.
Відповідно до частини першої статті 17 Закону України «Про споживче кредитування» реструктуризація зобов`язань за договором про споживчий кредит - це зміна істотних умов договору про споживчий кредит, що здійснюється кредитодавцем на договірних умовах із споживачем і впливає на умови та/або порядок повернення такого кредиту.
13 квітня 2021 року Верховною Радою України прийнято Закон «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо споживчих кредитів, наданих в іноземній валюті» № 1381-IX, який набрав законної сили 23 квітня 2021 року.
Цим законом внесено зміни до Закону України «Про споживче кредитування», а саме Розділ IV «Прикінцеві та перехідні положення» доповнено пунктом 7 згідно із Законом від 13 квітня 2021 року № 1381-IX.
Відповідно до підпунктів 1-2 пункту 7 Розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування»обов`язковій реструктуризації підлягають зобов`язання, передбачені договором про споживчий кредит, наданий в іноземній валюті, у разі:
- наявності станом на день набрання чинності цим пунктом будь-якого непогашеного грошового зобов`язання (простроченого грошового зобов`язання та/або грошового зобов`язання, строк сплати якого не закінчився) перед кредитором, крім випадку переходу усіх прав кредитора до поручителя (заставодавця) у зв`язку з виконанням ним зобов`язань позичальника;
- відсутності станом на 01 січня 2014 року простроченої заборгованості, яку згідно з договором позичальник зобов`язаний сплатити не пізніше 01 січня 2014 року (крім простроченої заборгованості із сплати неустойки та інших платежів, нарахованих у зв`язку із простроченням позичальником платежів, та/або будь-якої заборгованості, строк сплати якої відповідно до договору спливає після 01 січня 2014 року, але яку кредитор вимагав повернути достроково (у строк до 01 січня 2014 року) у зв`язку з простроченням позичальником платежів), або якщо зазначену прострочену заборгованість погашено до дня проведення реструктуризації;
- виконання зобов`язань за договором забезпечено предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України «Про іпотеку» у вигляді майна, віднесеного до об`єктів житлового фонду (далі - житлове нерухоме майно), або об`єкта незавершеного житлового будівництва, або майнових прав на нього, або садового будинку, або земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), а загальна площа такого нерухомого майна (об`єкта незавершеного житлового будівництва) не перевищує для квартири 140 квадратних метрів, для житлового будинку - 250 квадратних метрів, для садового будинку - 250 квадратних метрів, для земельної ділянки - площі, визначеної пунктом «г» частини першої статті 121 Земельного кодексу України.
Крім того, вимагається виконання хоча б однієї з таких умов:
- предмет іпотеки - житлове нерухоме майно використовується як місце постійного проживання позичальника або майнового поручителя (крім житлового нерухомого майна, що розташоване на тимчасово окупованій території у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим та місті Севастополі), за умови відсутності у власності позичальника або майнового поручителя іншого житлового нерухомого майна (крім житлового нерухомого майна, що розташоване на тимчасово окупованій території у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим та місті Севастополі);
- у власності позичальника або майнового поручителя, який є власником предмета іпотеки - об`єкта незавершеного житлового будівництва, відсутнє інше житлове нерухоме майно (крім житлового нерухомого майна, що розташоване на тимчасово окупованій території у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим та місті Севастополі);
- предмет іпотеки - нерухоме житлове майно придбавалося повністю або частково за рахунок кредитних коштів, отриманих за договором, і умовами договору або іпотечного договору передбачено заборону реєстрації місця проживання позичальника або майнового поручителя за адресою розташування житлового нерухомого майна, за умови відсутності у власності позичальника або майнового поручителя іншого житлового нерухомого майна (крім житлового нерухомого майна, розташованого на тимчасово окупованій території у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим та місті Севастополі);
- предметом іпотеки є земельна ділянка для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), за умови відсутності у власності позичальника або майнового поручителя житлового нерухомого майна (крім житлового нерухомого майна, площа якого не перевищує 250 квадратних метрів, розташованого на зазначеній земельній ділянці, та житлового нерухомого майна, розташованого на тимчасово окупованій території у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим та місті Севастополі);
- предметом іпотеки є садовий будинок, за умови відсутності у власності позичальника або майнового поручителя житлового нерухомого майна (крім житлового нерухомого майна, розташованого на тимчасово окупованій території у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим та місті Севастополі).
Відповідно до підпункту 3 пункту 7 Розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування» реструктуризація зобов`язань, передбачених договором, здійснюється за заявою, що подається кредитору позичальником (особою, до якої перейшли права та обов`язки позичальника) або його представником (за законом або за наявності довіреності на вчинення таких дій) особисто або надсилається рекомендованим листом з повідомленням про вручення протягом трьох місяців з дня набрання чинності цим пунктом.
Тобто, у випадку наявності підстав та дотримання умов, передбачених пунктом 7 розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування», боржник має право вимагати від кредитора провести реструктуризацію свого зобов`язання за договором про споживчий кредит.
АТ «ОТП БАНК» направив ОСОБА_1 лист №73-2-3/1465 від 26.08.2021 р., а також договір про внесення змін та доповнень №2 про реструктуризацію боргових зобов`язань за Законом №1381-ІХ від 09.07.2021 р. і додаток №1 до Договору про внесення змін та доповнень №2 до Кредитного договору №МL-701/361/2008 від 12/08/2021 р.
Отже, обчислення, необхідні для проведення реструктуризації, необхідно здійснювати, виходячи з розміру грошових зобов`язань позивача за кредитним договором, який визначений вказаним рішенням суду, оскільки у відповідача відсутні правові підстави для нарахування процентів та неустойки, які передбачені умовами кредитного договору, після пред`явлення вимоги про дострокове повернення кредиту та до дня проведення реструктуризації.
У відповідності до ч. 2 ст. 653 ЦК України, у разі розірвання договору зобов`язання сторін припиняються. Якщо договір розривається у судовому порядку, зобов`язання припиняється з моменту набрання рішенням суду про розірвання договору законної сили (частина третя цієї статті).
Кредитний договір припиняє свою дію з дати направлення боржнику вимоги про дострокове погашення всієї суми боргу, тому вимоги про стягнення процентів після цієї дати задоволенню не підлягають (ВС/КЦС від 14.02.2018р., №564/2199/15-ц).
Правова позиція ВСУ від 9 листопада 2016 року у справі № 6-2251цс16: Пред`явлення кредитором вимоги про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом змінює строк виконання зобов`язання та зумовлює перебіг позовної давності.
Пред`явивши вимогу про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом, сплату відсотків за користування кредитом та пені, кредитор відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України змінив строк виконання основного зобов`язання, а тому перебіг позовної давності за вимогами банку про повернення кредиту та платежів за ним почався з наступного дня, зазначеного кредитором у вимозі про дострокове повернення кредиту як кінцевого строку виконання її умов.
Представник АТ ОТП Банк у судовому засіданні підтвердила, що банком нараховувались відсотки за кредитним договором до дня проведення банком реструктуризації.
Вказані дії банку не відповідають правовому висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного у постанові від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18), право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.
Позиція Великої Палати Верховного Суду беззаперечно свідчить про неможливість нарахування та стягнення додаткових процентів та штрафних санкцій у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України.
Таким чином, банком здійснюючи реструктуризацію зобов`язань за кредитним договором від 06 серпня 2008 року, укладеного з ОСОБА_1 , помилково нараховано загальну суму кредитної заборгованості, зокрема відсотки та комісії/штрафи/пені, після зміни кредитором строку дії договору.
Оскільки норма Закону України «Про споживче кредитування» щодо обов`язкової реструктуризації зобов`язань, передбачених договором про споживчий кредит, наданий в іноземній валюті є нормою імперативною, а АТ ОТП БАНК здійснюючи реструктуризацію неправильно нарахував суму заборгованості (грошових зобов`язань), зокрема без врахування судового рішення про стягнення заборгованості.
Судове рішення про стягнення заборгованості визначає розмір боргового зобов`язання, а тому, з огляду на обов`язковість судового рішення, встановлений судом розмір заборгованості є визначальним при розрахунку необхідного для проведення реструктуризації. Тому доводи АТ ОТП Банк про те, що банк здійснив реструктуризацію із дотриманням вимог чинного законодавства є помилковими.
Таким чином, права ОСОБА_1 порушені проведеною АТ «ОТП БАНК» реструктуризацією, з огляду на помилковість нарахування кредитором процентів та пені після зміни строку дії кредитного договору, отже визначена АТ «ОТП БАНК» у листі від 26.08.2021, зі змінами у листі від 07.09.2021 року, заборгованість порушує права ОСОБА_1 , оскільки обов`язок з її повернення лежить саме на ОСОБА_1 .
У спірних правовідносинах законодавець прямо визначив в законі обов`язковість та порядок укладення договору реструктуризації й умови, за яких він може бути укладений, а тому у разі ухилення від такого обов`язку кредитора або проведення реструктуризації із порушенням чинного законодавства, позичальник вправі звернутися із позовом про зобов`язання провести реструктуризацію і такий спосіб захисту є належним та ефективним.
Крім того, висновок про належний спосіб захисту цивільних прав шляхом зобов`язання кредитора провести реструктуризацію на підставі пункту 7 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» викладено у постанові Верховного Суду від 07 вересня 2022 року у справі № 274/6004/21 (провадження № 61-4935св22).
Відповідно до правової позиції Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду згідно з Постановою від 04 листопада 2024 року у справі № 465/4230/22 з метою проведення реструктуризації зобов`язань позичальника за договором про споживчий кредит, передбаченої Законом України від 13 квітня 2021 року № 1381-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо споживчих кредитів, наданих в іноземній валюті», який набрав чинності 23 квітня 2021 року, належним способом захисту прав позичальника є вимога про зобов`язання кредитора провести реструктуризацію кредитної заборгованості, який відповідає пункту 5 частини першої статті 16 ЦК України (примусове виконання обов`язку в натурі), змісту відповідного права, характеру його порушення чи невизнання, не потребує пред`явлення додаткових вимог.
Відповідно до правової позиції Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду згідно з Постановою від 06 грудня 2023 року у справі №372/3603/21 «Щодо ефективності способу захисту прав за позовом про зобов`язання банку здійснити реструктуризацію заборгованості за кредитним договором»: обраний позичальником спосіб захисту є ефективним, оскільки заявлена ним вимога про зобов`язання банку реструктуризувати його заборгованість за кредитним договором спрямована на захист цивільного права, відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення (у разі його наявності) та в обраний ним спосіб забезпечить реальне поновлення/захист порушеного права позивача щодо реструктуризації наявного кредитного боргу.
Відповідно до ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Суд може захистити цивільне право або інтерес передбаченими ч.2 ст.16 ЦК України способами та іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначеним законом випадках.
Закон України «Про споживче кредитування» (зі змінами, внесеними Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо споживчих кредитів, наданих в іноземній валюті») хоча і передбачає обов`язкову реструктуризацію на вимогу позичальника, однак не встановлює механізму погодження сторонами договору про реструктуризацію розміру зобов`язань за кредитом, які підлягають реструктуризації, у випадку наявності спору щодо суми заборгованості.
АТ «ОТП Банк» при здійсненні обчислень, необхідних для проведення реструктуризації, неправомірно нарахував проценти за користування кредитом за період після спливу строку кредитування до дня проведення реструктуризації, а тому суд дійшов до висновку, що позивачем обрано ефективний спосіб захисту його прав як споживача шляхом зобов`язання відповідача провести реструктуризацію зобов`язань за кредитним договором №ML-701/361/2008 від 12 червня 2008 року з врахуванням визначеного рішенням Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 16.12.2020 р. у справі № 629/4539/16-ц розміру таких зобов`язань, а тому позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню.
Оскільки АТ ОТП БАНК здійснив реструктуризацію з порушенням, то обов`язку у ОСОБА_1 зі сплати зобов`язань за реструктуризацією не виникає, а тому у задоволенні позову Акціонерного товариства «ОТП Банк» про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 необхідно відмовити.
Позивача ОСОБА_1 звільнено від сплати судового збору на підставі ч. 3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів», тому судовий збір підлягає стягненню з відповідача в користь держави.
Частиною першою статті 133 ЦПК визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Відповідно до частини третьої статті 133 ЦПК до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: (1) на професійну правничу допомогу; (2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; (3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; (4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Згідно із частиною першою ст. 137 ЦПК витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: (1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; (2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Разом з тим чинне процесуальне законодавство також визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.
Відповідно до ч. 4 ст. 137 ЦПК розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним зі: (1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); (2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); (3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; (4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може за клопотанням іншої сторони зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 5 ст. 137 ЦПК).
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Подібний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 22.12.2018 у справі N 826/856/18.
Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: (1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; (2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; (3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; (4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.
Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, наведеного в ч. 4 ст. 141 ЦПК, визначені також положеннями ч. ч. 6, 7, 9 ст. 141 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Таким чином, наведені процесуальні норми вказують на те, що, при поданні доказів розміру витрат на професійну правничу допомогу, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, мають бути дотримані наступні дві умови: докази повинні бути подані до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду; до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила заяву про те, що такі докази будуть подані до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.
При цьому, процесуальний закон не визначає конкретних вимог щодо змісту та форми такої заяви, зокрема не вказує на те, що вона повинна бути зроблена лише у письмовій формі, а також, що така заява має бути зроблена на певній процесуальній стадії. Закон лише встановлює граничний строк звернення із заявою - до закінчення судових дебатів. Відповідний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 24.01.2023 у справі № 922/4022/20.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16.11.2022 у справі № 922/1964/21 (провадження № 12-14гс22) виснувала, що подання детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, не є самоціллю, а є необхідним для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат.
Саме лише не зазначення учасником справи в детальному описі робіт (наданих послуг) витрат часу на надання правничої допомоги не може перешкодити суду встановити розмір витрат на професійну правничу допомогу (у разі домовленості між сторонами договору про встановлений фіксований розмір обчислення гонорару).
Правомірне очікування стороною, яка виграла справу, відшкодування своїх розумних, реальних та обґрунтованих витрат на професійну правничу допомогу не повинно обмежуватися із суто формалістичних причин відсутності в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги у випадку домовленості між сторонами договору про встановлений фіксований розмір обчислення гонорару.
На підставі викладеного та керуючись ст ст. 1-13, 17, 18, 76-82, 89, 141, 247, 258, 259, 263-265, 272, 273, 280-289, 354, 430 ЦПК України, суд -
Позовні вимоги ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «ОТП Банк» про захист прав споживачів та зобов`язання вчинити дію - задовольнити.
У задоволенні позову Акціонерного товариства «ОТП Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - відмовити.
Стягнути з Акціонерного товариства «ОТП Банк» на користь держави судовий збір у сумі 1211 грн. 20 коп.
Стягнути з Акціонерного товариства «ОТП Банк» на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 30 000,00 гривень.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складання повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.
Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або про прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , адреса реєстрації: АДРЕСА_3 .

представник позивача: адвокат Петренко Оксана Василівна, свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю №364 КОКДКА від 07.12.2009 р., адреса реєстрації: АДРЕСА_4 .

відповідач: Акціонерне товариство «ОТП БАНК», , юридична адреса:01033, м. Київ, вул. Жилянська, 43.

представник відповідача: Пчолкіна Лілія Вікторівна, свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю №993 від 21.02.2018 р., адреса для листування: м. Харків, пров. Банний, 1.

Повний текст рішення складено 27.08.2025 року.

Головуючий суддя -