Справа № 577/4267/25
Провадження № 2/577/1506/25

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 серпня 2025 року Конотопський міськрайонний суд Сумської області

в складі:

головуючого судді Буток Т.А.

при секретарі Кузнєцовій О.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Конотоп цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Конотопської міської ради, треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визначення ідеальної частки квартири в житловому будинку та визнання права власності на нерухоме майно,

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з вказаним позовом та просить визначити, що ідеальна частка квартири АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_1 складає 1/5 частки житлового будинку з господарчо-побутовими будівлями, визнати за нею право власності на 1/5 частки цього житлового будинку з господарчо-побутовими будівлями та припинити її право власності на квартир АДРЕСА_1 . Свої вимоги мотивує тим, що на підставі свідоцтва про право власності на житло від 27.01.2009 року їй належить: 1/4 частки квартири АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 02.07.2021 року; 1/2 частки квартири АДРЕСА_1 на підставі договору дарування від 19.02.2025 року. Відповідно до довідки-характеристики КП «Конотопське МБТІ» іншими співвласниками будинку АДРЕСА_2 є: ОСОБА_4 - 21/400 частки, ОСОБА_5 - 63/400 частки, ОСОБА_6 - 7/100 частки, ОСОБА_2 - 7/100 частки та ОСОБА_3 - 45/100 частки. Належна ОСОБА_1 квартира АДРЕСА_3 фактично являє собою частину житлового будинку з надвірними будівлями, якими вона бажає належним чином володіти та розпоряджатися, однак це неможливо, оскільки частина будинку значиться квартирою. Враховуючи, що частка належної їй квартири АДРЕСА_3 у житловому будинку не визначена, змушена звернутися з даним позовом до суду. Згідно розрахунку ідеальних часток, наданого КП «Конотопське МБТІ» ідеальна частка належної ОСОБА_1 квартири АДРЕСА_3 у праві спільної часткової власності на будинок складає 1/5 частки. Іншим шляхом вирішити це питання не можливо, оскільки відповідачі відмовляються укласти договір в нотаріальній конторі, тому вона вимушена звернутися до суду з позовом.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, надала заяву, в якій просить справу розглядати без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі (а.с. 35).

Відповідач Конотопська міська рада в судове засідання не з`явився, надав заяву, в якій просить справу розглядати без участі представника, проти задоволення позовних вимог не заперечує, при ухваленні рішення покладається на розсуд суду (а.с. 39).

Третя особа ОСОБА_7 в судове засідання не з`явився надав заяву про проведення судового розгляду без його участі, проти задоволення позовних вимог не заперечує (а.с.33).

Третя особа ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився надав заяву про проведення судового розгляду без його участі, проти задоволення позовних вимог не заперечує (а.с.32).

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно зі ст. 15,16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Ч. 1 ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч. 1 с. 13 ЦПК України).

Ст. 41 Конституції України встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Поняття, зміст права власності та його здійснення закріплено у ст. 316, 317, 319 ЦК України, аналіз яких свідчить, що право власності має абсолютний характер, його зміст становлять правомочності власника з володіння, користування і розпорядження належним йому майном, забезпечуючи всім учасникам рівні умови здійснення своїх прав, держава гарантує власнику захист порушень його права власності з боку будь-яких осіб.

Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно із ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Володіння та розпорядження об`єктом спільної власності (часткової чи сумісної) має свої особливості.

Згідно зі ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно), тобто право спільної власності це право власності кількох суб`єктів на один об`єкт.

Ч. 1 ст. 356 ЦК України визначено, що власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.

Згідно зі ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Відповідно до ч. 1,2 ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки зі спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (ч. 2 ст. 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання.

За змістом ч. 1,2 ст. 367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється.

Виділ часток (поділ) нерухомого майна, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін буде виділено нерухоме майно, яке за розміром відповідає розміру часток співвласників у праві власності. Якщо виділ (поділ) технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників, то з урахуванням конкретних обставин такий поділ (виділ) можна провести зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилась. Отже, визначальним для виділу частки або поділу нерухомого майна в натурі, яке перебуває у спільній частковій власності, є не порядок користування майном, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу майна відповідно до часток співвласників. Оскільки учасники спільної часткової власності мають рівні права щодо спільного майна пропорційно своїй частці в ньому, то здійснюючи поділ майна в натурі (виділ частки), суд повинен передати співвласнику частину нерухомого майна, яка відповідає розміру й вартості його частки, якщо це можливо, без завдання неспівмірної шкоди господарському призначенню майна. Якщо в результаті поділу (виділу) співвласнику передається частина нерухомого майна, яка перевищує його частку, суд стягує з нього відповідну грошову компенсацію і зазначає в рішенні про зміну часток у праві власності на це майно.

Після виділу частки зі спільного нерухомого майна відповідно до ст. 364 ЦК України право спільної часткової власності припиняється, при виділі частки із спільного нерухомого майна власнику, що виділяється, та власнику (власникам), що залишається, має бути виділена окрема площа, яка повинна бути ізольованою від приміщення іншого (інших) співвласників, мати окремий вихід, окрему систему життєзабезпечення (водопостачання, водовідведення, опалення тощо), тобто становити окремий об`єкт нерухомого майна.

Такі висновки викладені в постановах Верховного Суду від 29.11.2023 року в справі № 761/28358/15-ц (провадження № 61-6663св23), від 10.05.2023 року в справі №154/3029/14-ц (провадження № 61-5044св21), від 09.08.2024 року в справі №442/8542/19 (провадження № 61-6570св24).

В інформаційному листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року вказано, що зі змісту ст. 357 ЦК України вбачається, що під терміном «визначення часток» законодавець розуміє визначення (встановлення) розміру частки співвласника у спільному сумісному майні.

Пунктом 17 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» передбачено, що частка суб`єкта права спільної сумісної власності визначається зокрема, при поділі майна, виділі частки зі спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини.

Згідно п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» від 22.12.1995 року № 20 розглядаючи позови, пов`язані з спільною власністю громадян, суди повинні виходити з того, що відповідно до чинного законодавства спільною сумісною власністю є квартира (будинок), кімнати в квартирах та одноквартирних будинках, передана при приватизації з державного житлового фонду за письмовою згодою членів сім`ї наймача у їх спільну сумісну власність (ст. 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду»). В інших випадках спільна власність громадян є частковою. Якщо розмір часток у такій власності не було визначено і учасники спільної власності при надбанні майна не виходили з рівності їх часток, розмір частки кожного з них визначається ступенем його участі працею й коштами у створенні спільної власності. Частка учасника спільної сумісної власності визначається при поділі майна, виділі частки з спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини. При відсутності доказів про те, що участь когось з учасників спільної сумісної власності (крім сумісної власності подружжя) у надбанні майна була більшою або меншою - частки визначаються рівними.

Так, згідно копії свідоцтва про право власності від 27.01.2009 року квартира за адресою: АДРЕСА_4 належала на праві спільної часткової власності: ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_1 , ОСОБА_10 по ? ч. кожному (а.с. 8).

З витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 22454679 від 13.04.2009 року вбачається, що квартира за адресою: АДРЕСА_4 належить на праві приватної спільної часткової власності: ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_1 , ОСОБА_10 по ? частці кожному (а.с. 9).

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 02.07.2021 року спадкоємцем ? частки квартири АДРЕСА_5 , що належала померлій ОСОБА_8 , є її донька ОСОБА_1 (а.с. 11).

Згідно витягу з Державного реєстру речових прав № 431194760 від 13.06.2025 року ? частка квартири за адресою: АДРЕСА_4 належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_1 (а.с.10).

Відповідно до договору дарування частки квартири від 19.02.2025 року ОСОБА_9 та ОСОБА_10 передали по ? частці квартири за адресою: АДРЕСА_4 кожен безоплатно своїй рідній сестрі ОСОБА_1 (а.с.14,15).

Згідно витягу з Державного реєстру речових прав №414070200 від 19.02.2025 року ? частка квартира за адресою: АДРЕСА_4 належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_1 (а.с.16).

Відповідно до довідки-характеристики КП «Конотопське МБТІ» № 414 від 23.04.2025 року право власності на житловий будинок АДРЕСА_2 (інформація станом на 31.12.2023 року) належить: ОСОБА_4 21/400 ч.; ОСОБА_5 63/400ч., ОСОБА_6 7/100ч., ОСОБА_2 7/100 ч., ОСОБА_3 45/100 ч., ОСОБА_8 ? кв. АДРЕСА_3 , ОСОБА_9 - ? кв. АДРЕСА_3 , ОСОБА_1 - ? кв. АДРЕСА_3 , ОСОБА_10 - ? кв. АДРЕСА_3 (а.с. 20).

З технічного паспорту та довідки-характеристики КП «Конотопське МБТІ» вбачається, що будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_2 має загальну площу 197,5 кв.м, житлову площу 98,6 км.м., площу земельної ділянки 2731 кв.м, загальною вартістю 938 074 грн. (а.с.17-20).

Згідно розрахунку ідеальних часток будинку АДРЕСА_2 ідеальна частка квартири АДРЕСА_3 складає 1/5 частку (а.с.21).

Відповідно до свідоцтв про смерть: серія НОМЕР_1 ОСОБА_11 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Конотоп Сумської області, серія НОМЕР_2 ОСОБА_12 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Конотоп Сумської області, серія НОМЕР_3 ОСОБА_13 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 в м. Конотоп Сумської області (а.с. 22-24).

Аналізуючи зібрані по справі докази та даючи їм оцінку, суд вважає, що слід визначити ідеальну частку квартири АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_1 та складає 1/5 частки житлового будинку з господарчо-побутовими будівлями, визнавши за нею право власності на 1/5 частку цього житлового будинку з господарчо-побутовими будівлями та припинити її право власності на квартиру АДРЕСА_1 .

Керуючись ст. 317, 319, 355, 356, 357, 364 ЦК України, ст.ст. 12, 76-81, 89, 259, 263-265 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Визначити, що ідеальна частка квартири АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_14 , складає 1/5 частку житлового будинку з господарчо-побутовими будівлями.

Визнати за ОСОБА_15 право власності на 1/5 частку житлового будинку з господарчо-побутовими будівлями по АДРЕСА_2 .

Припинити право власності ОСОБА_1 на квартиру АДРЕСА_1 .

Рішення може бути оскаржене до Сумського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне найменування сторін:

Позивач: ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , проживає за адресою: АДРЕСА_4 , РНОКПП: НОМЕР_4 .

Відповідач: Конотопська міська рада, Сумська область м. Конотоп пр.Миру, 8, .

Третя особа: ОСОБА_2 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП: не встановлено.

Третя особа: ОСОБА_3 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП: не встановлено.

Суддя Буток Т. А.