П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 серпня 2025 року м. Київ

Справа № 754/2490/25

Провадження №22-ц/824/11576/2025

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Стрижеуса А. М.,

суддів: Поливач Л. Д., Шкоріної О. І.,

сторони: позивач ОСОБА_1

відповідач директор Територіального центру соціального обслуговування Деснянського району міста Києва Семенюк Людмила Володимирівна

розглянувши в порядку письмового провадженнями за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справицивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Деснянського районного суду м. Києва від 22 квітня 2025 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до директора Територіального центру соціального обслуговування Деснянського району міста Києва Семенюк Людмили Володимирівни про відшкодування шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2025 року ОСОБА_2 звернувся до суду із позовною заявою до директора Територіального центру соціального обслуговування Деснянського району міста Києва Семенюк Людмили Володимирівни, в якій просить суд:

- стягнути з відповідача - ОСОБА_3 , директора Територіального центру соціального обслуговування Деснянського району міста Києва на його користь незаконно не надані йому пелюшки в гривневому еквіваленті у розмірі - 4600 грн (матеріальна шкода) та за нанесену йому моральну шкоду у розмірі - 4600 грн;

- стягнути з відповідача відповідно до вимог ст. 625 ЦК України інфляційні втрати та 3%, що загалом з матеріальною шкодою становить 6016,80 грн;

- зобов`язати відповідача забезпечувати позивача пелюшками з 01.01.2025 за вимогами постанови Кабінету Міністрів України від 03.12.2009 № 1301 (60 шт. на місяць).

Позов мотивований тим, що позивач є особою з інвалідністю 2 групи і відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 03.12.2009 № 1301 та рішення ЛКК від 10.05.2022 Комунального некомерційного підприємства «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 1» Деснянського району м. Києва має забезпечуватися пелюшками (2 шт. на добу).

Однак за період з 10.05.2022 до 31.12.2022 позивача не забезпечили пелюшками:

- 100 шт. - за період з 10.05.2022 по 01.07.2022;

- 360 шт. - за період з 01.07.2022 по 31.12.2022.

Позивач зазначає, що йому незаконно не видано 460 шт. пелюшок. На його чисельні звернення у різні інстанції щодо забезпечення пелюшками відповідно до вищевказаної постанови Кабінету Міністрів України, йому зазначають про програму «Турбота. На зустріч киянам», на яку він не погоджувався.

Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 21 лютого 2025 року прийнято до розгляду позовну заяву ОСОБА_2 до директора Територіального центру соціального обслуговування Деснянського району міста Києва Семенюк Людмили Володимирівни про відшкодування шкоди та відкрито провадження у справі. Визначено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 22 квітня 2025 року У задоволенні позову ОСОБА_2 до директора Територіального центру соціального обслуговування Деснянського району відмовлено.

Відмовляючи в задоволені позову суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_2 звернувся за захистом права на безоплатне отримання засобів особистої гігієни та відшкодування шкоди у зв`язку з його незабезпеченням Територіальним центром соціального обслуговування Деснянського району міста Києва відповідними засобами (пелюшками), визначивши відповідачем у справі директора цього закладу - ОСОБА_3 . Однак директор закладу не є належним відповідачем у справі. У таких спорах належним відповідачем є цей заклад, який відповідно до Статуту є юридичною собою.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_2 подав до Київського апеляційного суду апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення судом норм процесуального права та суд неповно з`ясував та встановив обставини справи, просила скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що амбулаторне лікування проводиться також в домашніх умовах а тому надання пелюшок можливе у разі перебування ОСОБА_2 вдома, оскільки він лікується амбулаторно.

Також вказує, що йому було завдано моральну шкоду незаконними діями відповідача атому просив її стягнути.

16 травня 2025 року листом Київського апеляційного суду матеріали справи №754/2490/25 були витребувані з Деснянського районного суду м. Києва

Відповідно до супровідного листа Деснянськогорайонного суду м. Києва справа №754/2490/25 надійшла до Київського апеляційного суду 09 травня 2025 року.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 16 травня 2025 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Деснянського районного суду м. Києва від 22 квітня 2025 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до директора Територіального центру соціального обслуговування Деснянського району міста Києва Семенюк Людмили Володимирівни про відшкодування шкоди.

27 травня 2025 року на адресу Київського апеляційного суду від Територіального центру Соціального обслуговування Деснянського районного суду м. Києва надійшов відзив на апеляційну скаргу в якому вони просили апеляційну скаргу залишити без задоволення а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 11 серпня 2025 року справу було призначено до розгляду без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження.

Згідно з частиною тринадцятою статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Порядок розгляду справи судом апеляційної інстанції встановлено статтею 368 ЦПК України, частина перша якої встановлює, що справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Ураховуючи те, що справа в силу своїх властивостей є малозначною, розгляд справи Київським апеляційним судом здійснюється в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Частинами першою-третьою статті 367 ЦПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише

у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, врахувавши аргументи, наведені у відзиві на апеляційну скаргу, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Встановлено, що ОСОБА_2 є особою з інвалідністю ІІ групи і згідно з рішенням лікарсько-консультативної комісії Комунального некомерційного підприємства «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 1» Деснянського району м. Києва за станом здоров`я потребує: підгузки (4 шт. на добу), урологічні прокладки (4 шт. на добу), пелюшки (2 шт. на добу).

01.06.2022 ОСОБА_2 звернувся із заявою до Територіального центру соціального обслуговування Деснянського району міста Києва, в якій просив надати допомогу у виді засобів особистої гігієни підгузки або пелюшки, які йому необхідні за станом здоров`я.

Згідно з відомістю засобів особистої гігієни від БО «МБФ «Давай допоможемо» (підгузки) за червень 2022 року ОСОБА_2 видано підгузки - 180 шт. Також згідно з відомістю на видачу гуманітарної допомоги за червень 2022 року ОСОБА_2 видано підгузки - 180 шт.

Згідно з відомістю на видачу засобів особистої гігієни (підгузки) по видаткових накладних за липень 2022 року ОСОБА_2 видано 360 шт., за жовтень 2022 року - 360 шт. Всього видано підгузків позивачу - 1080 шт.

01.01.2025 ОСОБА_2 звернувся із заявою до Територіального центру соціального обслуговування Деснянського району міста Києва, в якій просив забезпечити його підгузками, розмір L.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону оскаржуване судове рішення відповідає.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів.

Усебічність та повнота розгляду передбачає з`ясування усіх юридично значущих обставин та наданих доказів з усіма притаманними їм властивостями, якостями та ознаками, їх зв`язків, відносин і залежностей. Усебічне, повне та об`єктивне з?ясування обставин справи забезпечує, як наслідок, постановлення законного й обґрунтованого рішення.

Суд зобов`язаний з`ясувати характер спірних правовідносин (предмет і підстави позову), наявність/відсутність порушеного права чи інтересу та можливість його поновлення/захисту в обраний спосіб.

З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення (можливого порушення), невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Відтак суд повинен установити, чи були порушені (чи існує можливість порушення), не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого - вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Відповідно до статті 175 ПК України згідно з вимогами до форми та змісту позовної заяви вона повинна, зокрема, містити ім`я (найменування) відповідача, а також зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Відповідно до статті другої статті 48 ЦПК України позивачем і відповідачем можуть бути, зокрема, фізичні і юридичні особи, а також держава.

Відповідач - це особа, яка, на думку позивача, або відповідного правоуповноваженого суб`єкта, порушила, не визнала чи оспорила суб`єктивні права, свободи чи інтереси позивача. Відповідач притягається до справи у зв`язку з позовною вимогою, яка пред`являється до нього.

При цьому, відповідач - це особа, яка, на думку позивача, або відповідного право уповноваженого суб`єкта, порушила, не визнала чи оспорила суб`єктивні права, свободи чи інтереси позивача. Відповідач притягається до справи у зв`язку з позовною вимогою, яка пред`являється до нього. Найчастіше під неналежними відповідачами розуміють таких відповідачів, щодо яких судом під час розгляду справи встановлено, що вони не є зобов`язаними за вимогою особами.

У постанові Верховний Суд від у справі № 705/3876/18, зазначив, що неналежний відповідач - це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом за наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі - належному відповідачеві.

Для правильного вирішення питання щодо визнання відповідача неналежним недостатньо встановити відсутність у нього обов`язку відповідати за даним позовом. Установлення цієї умови - підстава для ухвалення судового рішення про відмову в позові. Щоб визнати відповідача неналежним, крім названої умови, суд повинен мати дані про те, що обов`язок відповідати за позовом покладено на іншу особу. Визнати відповідача неналежним суд може тільки в тому випадку, коли можливо вказати на особу, що повинна виконати вимогу позивача, - належного відповідача. Найчастіше під неналежними відповідачами розуміють таких відповідачів, щодо яких судом під час розгляду справи встановлено, що вони не є зобов`язаними за вимогою особами.

Верховний Суд підкреслив, що для правильного вирішення питання щодо визнання відповідача неналежним недостатньо встановити у нього обов`язку відповідати за даним позовом. Установлення цієї умови - підстава для ухвалення судового рішення про відмову в позові. Щоб визнати відповідача неналежним, крім названої умови, суд повинен мати дані про те, що обов`язок відповідати за позовом покладено на іншу особу. Про неналежного відповідача можна говорити тільки в тому випадку, коли суд може вказати особу, що повинна виконати вимогу позивача, - належного відповідача.

Таким чином, неналежний відповідач - це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом за наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі - належному відповідачеві.

Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтування позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи Висновки Великої Палати Верховного Суду у постанові від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц.

Відповідно до постанови Верховного суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача.

Тобто, пред`явлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови в задоволенні позову.

Як було встановлено судом першої інстанції надавачем пелюшок для ОСОБА_2 є Територіальний центр соціального обслуговування Деснянського району міста Києва, отже належним відповідачем у справі є саме Територіальний центр соціального обслуговування Деснянського району міста Києва.

Разом з тим, ОСОБА_2 позов було пред`явлено саме до директора Територіального центру соціального обслуговування Деснянського району міста Києва Семенюк Людмили Володимирівни як фізичної особи.

Враховуючи викладене колегія суддів дійшла висновку про те, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що позов було пред`явлено до неналежного відповідача.

Крім того, апеляційна скарга не містить доводів, які б спростовували висновок суду першої інстанції про те, що директор Територіального центру Семенюк Л. В. не є належним відповідачем у даній справі.

За таких обставин апеляційний суд не вбачає підстав для дослідження доводів апеляційної скарги по суті, оскільки пред`явлення позову до неналежного відповідача є самостійною та достатньою підставою для відмови в позові.

Разом з тим, колегія судів зазначає, що позивач не позбавлений права звернутись з позовом до суду першої інстанції до належного відповідача.

Аналіз наведених правових норм та встановлених обставин дає колегії суддів підстави для висновку, що розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин і нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, дослідив наявні у справі докази і дав їм належну правову оцінку, дійшов обґрунтованого висновку про залишення позову без задоволення.

Конституцією України передбачено, що всі рівні перед законом і судом; змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості (статті 24 та 129).

Доводи апеляційної скарги в їх сукупності не можуть бути підставою для скасування законного і обґрунтованого судового рішення, оскільки по своїй суті зводяться до незгоди з висновками суду першої інстанції щодо установлення обставин справи, які були предметом дослідження й оцінки судом. Аргументи, зазначені в апеляційній скарзі, не спростовують висновків суду першої інстанції, були перевірені судом першої інстанції, їм судом надана мотивована оцінка.

Згідно з підпунктом б), в) пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України постанова суду апеляційної інстанції складається з резолютивної частини із зазначенням нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, - у випадку скасування або зміни судового рішення; розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Відповідно до частини тринадцятої статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

У постанові Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 травня 2020 року в справі № 530/1731/16-ц (провадження № 61-39028св18) зроблено висновок, що: «у разі, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат. Разом із тим, у випадку, якщо судом касаційної інстанції скасовано судові рішення з передачею справи на розгляд до суду першої/апеляційної інстанції, то розподіл суми судових витрат здійснюється тим судом, який ухвалює остаточне рішення за результатами нового розгляду справи, керуючись загальними правилами розподілу судових витрат».

Тому, з урахуванням висновку щодо суті апеляційної скарги, розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, здійснюється тим судом, який ухвалює (ухвалив) остаточне рішення у справі, керуючись загальними правилами розподілу судових витрат.

Оскільки Київський апеляційний суд дійшов висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення а рішення Деснянського районного суду м. Києва від 22 квітня 2025 року - без змін, розподіл судових витрат Київським апеляційним судом не здійснюється.

Керуючись ст.ст. 268, 367, 368, 369, 374, 375, 381, 382, 383, 390 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Рішення Деснянського районного суду м. Києва від 22 квітня 2025 року - залишити без змін.

Постанова Київського апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухваленнята може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня вручення такого судового рішення лише з підстав, передбачених підпунктами а), б), в), г) пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Суддя-доповідач А. М. Стрижеус

Судді: Л. Д. Поливач

О. І. Шкоріна