Провадження № 6/201/324/2025
УХВАЛА

26 серпня 2025 року м. Дніпро

Соборний районний суд міста Дніпра в складі головуючого судді Наумової О.С.,

за участю секретаря судового засідання Моренко Д.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні подання приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Сивокозова Олександра Миколайовича (заінтересовані особи боржник ОСОБА_1 , стягувач Товариство з обмеженою відповідальність «Бігкомерц») про вирішення питання про звернення стягнення на нерухоме майно боржника, право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку,

ВСТАНОВИВ:

14.08.2025 до суду надійшло подання приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Сивокозова Олександра Миколайовича (заінтересовані особи боржник ОСОБА_1 , стягувач Товариство з обмеженою відповідальність «Бігкомерц») про вирішення питання про звернення стягнення на нерухоме майно боржника, право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку.

На обґрунтування подання зазначено, що на примусовому виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Сивокозова О.М. перебуває виконавче провадження № 8/0003/2022 (АСВП № 69511073) по виконанню дублікату виконавчого листа Дніпровського районного суду міста Києва від 25.11.2011 року у справі № 6-5656/11, яким вирішено стягнути з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Ерсте Банк» борг за кредитним договором № 014/2636/2/08026 від 18.12.2007 року у розмірі 1073457,10 доларів США та третейського збору у розмірі 25 000,00 грн.

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва по справі № 6-5656/11 від 10.05.2022 року замінено сторону виконавчого провадження Товариство з обмеженою відповідальністю «Спектрум Ессетс» з виконання виконавчого листа, виданого 25.11.2011 року Дніпровським районним судом м. Києва у справі №6-5656/2011 за заявою ПАТ «Ерсте Банк» до ОСОБА_1 про видачу виконавчого листа на примусове виконання рішення третейського суду, його правонаступником Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінанс Дніпро» (місцезнаходження: 49000, м. Дніпро, вул. Байкальська, буд. 9-Б, ).

Приватним виконавцем 01.07.2022 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження та розпочато примусове виконання виконавчого документа - виконавчого листа № 6-5656/11.

В межах виконання виконавчого провадження приватним виконавцем накладено арешт на все рухоме та не рухоме майно боржника, постанова про арешт майна боржника від 01.07.2022 року. Під час проведення виконавчих дій приватному виконавцю стало відомо, що у боржника відсутні кошти, рухоме майно, на яке можливо звернути стягнення відсутні. Згідно відповіді з ДФС України боржник не має коштів на відкритих рахунках в установах банків та фінансових установах, джерел отримання доходів Боржник не має. Згідно відповіді з ТСЦ 1241 транспортних засобів (авто-мото транспорту) боржник на праві власності не має. Згідно відповіді з Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області, відповіді з Держпродспоживслужи, відповіді з Державної служби України з безпеки на транспорті, відповіді з Національної комісії цінних паперів та фондового ринку, відповіді з Державної авіаційної служби України боржник не має майна на яке можливо звернути стягнення з метою погашення кредитної заборгованості та задоволення вимог стягувача. Згідно ГУ Держгеокадастру у Дніпропетровській області земельних ділянок на праві власності Боржник не має. Станом на день звернення до суду з боржника в примусовому порядку стягнуто 335 592,63 доларів США, залишок боргу за виконавчим листом № 6-5656/11 складає 737 864,47 доларів США.

Представником стягувача ТОВ «Бігкомерц» подано приватному виконавцю клопотанням із документами, що посвідчують право власності на нерухоме майно, яким володіє боржник, та на яке можливо звернути стягнення, з метою погашення заборгованості за виконавчим документом. Щодо набуття боржником права власності паркувального місця № 166 за адресою: АДРЕСА_1 , боржнику ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право власності № НОМЕР_1 від 19.04.2006р. виданого Виконавчим комітетом Дніпропетровської міської ради, належало паркувальне місце № 166 за адресою: АДРЕСА_2 , приміщення 214. 06.02.2012 року на підставі договору дарування від 24.12.2011 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Василенком В.М.

Право власності було зареєстровано за ОСОБА_2 , яка є близьким родичем (матір`ю) боржника. Вказаний договір дарування від 24.12.2011 року паркувального місця, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є фраудаторним, а отже фіктивним договором, оскільки був укладений на шкоду кредитору, для уникнення звернення на нього стягнення.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 07 серпня 2024 року по справі № 201/14803/23 задоволено позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Бігкомерц» до ОСОБА_1 і ОСОБА_2 про визнання недійсним договору дарування.

Визнано недійсним договір від 24 грудня 2011 року дарування паркувального місця №166, за адресою: АДРЕСА_1 , укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Василенком В.М. та зареєстрований в реєстрі за №5243».

Вказане рішення не оскаржувалось та набрало законної сили 09.09.2024 року.

Отже, підстава для набуття ОСОБА_2 права власності на паркувальне місце № 166, за адресою: АДРЕСА_1 та вибуття його із власності ОСОБА_1 , а саме договір від 24 грудня 2011 року дарування паркувального місця, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Василенком В.М. та зареєстрований в реєстрі за № 5243, - скасована в судовому порядку.

Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 21.05.2015 року у справі № 200/6192/15 затверджена мирова угода, укладена між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , зокрема визнано за ОСОБА_3 право власності на вказане вище паркувальне місце.

Рішенням державного реєстратора Приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Ярмолюк М.М. від 29.07.2015 року за № 23253136 право власності на дане паркувальне місце було зареєстроване за ОСОБА_3 , на підставі вказаної ухвали.

Далі, ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 15.10.2015 року по справі № 200/6192/15 вказана ухвала Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 21.05.2015 року була скасована.

Отже, підстава для набуття ОСОБА_3 права власності на паркувальне місце № 166, за адресою: АДРЕСА_1 та вибуття її із власності ОСОБА_2 , а саме ухвала Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 21.05.2015 року у справі № 200/6192/15, була скасована в судовому порядку.

Як вбачається із Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, ще до моменту скасування ухвали Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 21.05.2015 року у справі №200/6192/15, ОСОБА_3 продав вказане паркувальне місце Товариству з обмеженою відповідальністю «Днепроградострой» за договором купівлі-продажу від 05.09.2015 року, посвідченим приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондаренко Р.О., зареєстрованим в реєстрі за номером 1714. Рішенням державного реєстратора Приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Бондаренко Р.О. від 05.09.2015 року за № 24185049 право власності на дану квартиру було зареєстроване за ТОВ «Днепроградострой» ().

Рішенням Жовтневого районного суду від 28.03.2016 року у справі № 201/14582/15 у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ТОВ «Днепроградострой», приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондаренко Р.О., про визнання недійсним договорів було позовні вимоги ОСОБА_2 задоволені у повному обсязі.

Визнано недійсними договори купівлі продажу від 05 вересня 2015 року, що були посвідчені приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондаренко Р.О., та зареєстровані в нотаріальному реєстрі вчинених нотаріальних дій за № 1712, № 1713, № 1714, на підставі яких товариство з обмеженою відповідальністю «Днепроградстрой» () набуло право власності на відповідні паркувальні місця за № № 37, 38, які знаходяться в будинку АДРЕСА_3 , та паркувальне місце № 166, яке знаходиться в будинку АДРЕСА_1 ».

Отже, підстава для набуття ТОВ «Днепроградострой» права власності на паркувальне місце №166, за адресою: АДРЕСА_1 та вибуття її із власності ОСОБА_3 , а саме договір купівлі-продажу від 05.09.2015 року, посвідчений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондаренко Р.О., зареєстрований в реєстрі за номером 1714, була скасована в судовому порядку.

Товариством з обмеженою відповідальністю Днепроградострой було подано апеляційну скарга на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 07.08.2024 року, якою було задоволено позовні вимоги ТОВ «Бігкомерц» та визнано недійсним договір від 24 грудня 2011 року дарування паркувального місця № 166, за адресою: АДРЕСА_1 , посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Василенком Валерієм Миколайовичем та зареєстрований в реєстрі за № 5243.

Дніпровським апеляційним судом у справі № 201/14803/23 апеляційне провадження у справі за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю Днепроградострой на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 07 серпня 2024 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Бігкомерц до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про визнання недійсним договору дарування закрито.

Підсумовуючи вищевикладене, всі підстави незаконного вибуття нерухомого майна, а саме: паркувального місця №166, за адресою: АДРЕСА_1 із власності законного власника ОСОБА_1 , були скасовані в судовому порядку, а саме:

1) рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 07 серпня 2024 року по справі № 201/14803/23 визнано недійсним договір дарування майна від ОСОБА_1 на користь ОСОБА_1 ;

2) ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 15.10.2015 року по справі № 200/6192/15 була скасована ухвала Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 21.05.2015 року, яка стала підставою для вибуття майна із власності ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 ;

3) рішенням Жовтневого районного суду від 28.03.2016 року у справі №201/14582/15 визнано недійсним договір купівлі-продажу майна від ОСОБА_3 на користь ТОВ «Днепроградострой», який станом на сьогоднішній день є зареєстрованим власником вказаного майна.

Отже, у зв`язку із скасуванням підстав для вибуття паркувального місця із власності ОСОБА_1 , право власності на зазначене майно повернулось до останнього законного власника - ОСОБА_1 , однак не було зареєстроване за ним у встановленому законом порядку.

Відтак, боржник ОСОБА_1 є законним власником нерухомого майна, а саме: паркувального місця №166, за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 01). Зазначене майно не зареєстровано за ОСОБА_1 у встановленому законом порядку. Тому, у зв`язку зі скасуванням підстави для вибуття квартири із власності ОСОБА_1 у власність ОСОБА_3 , а також підстави для подальшого відчуження квартири ОСОБА_3 у власність ТОВ «Днепроградстрой», право власності на зазначену квартиру повернулось до останнього законного власника - ОСОБА_1 , однак не було зареєстроване за ним у встановленому законом порядку. Отже, паркувальне місце № 166 за адресою: АДРЕСА_1 - є майном на яке можливо звернути стягнення, в порядку статті 48 Закону України «Про виконавче провадження».

Приватний виконавець з аналогічним поданням, в порядку статті 440 ЦПК України, вже звертався до суду, який видав виконавчий документ до Дніпровського районного суду м. Києва.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва у справі № 6-5656/11 було направлено матеріали подання приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Сивокозова Олександра Миколайовича, заінтересовані особи: ОСОБА_1 , ТОВ «Фінанс Дніпро» про звернення стягнення на нерухоме майно боржника, за підсудністю до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська за місцем знаходження нерухомого майна, з огляду на те, що судом встановлено, що в даному випадку відсутні законом передбачені підстави для слухання наведеної справи Дніпровським районним судом м. Києва.

Отже, враховуючи що нерухоме майно Боржника знаходиться за адресою: м. Дніпро, вул. Володимира Вернадського, будинок 35Б, корпус 2, приміщення 214, тобто в Соборному районі міста Дніпра, подання приватного виконавця підлягає подачі за місцем виконання судового рішення та за місцем знаходження майна боржника - до Соборного районного суду м. Дніпра.

Щодо арешту, накладеного на майно на підставі ухвали від 06.01.2016 р. апеляційного суду Дніпропетровської області Ухвалою від 06.01.2016 року Дніпровського апеляційного суду було накладено арешт на нерухоме майно, в тому числі на паркувальне місце №166, за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 01). Арешт було накладено в межах кримінального провадження за яким встановлено, що невстановлені особи за попередньою змовою із службовими особами Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська з корисливих мотивів, заволоділи чужим майном шляхом зловживання довірою в особливо великих розмірах, з використанням завідомо підроблених документів та отриманням завідомо неправосудних рішень Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська, у зв`язку з чим завдали матеріальні збитки потерпілим.» «За фактом незаконного заволодіння майном ОСОБА_8 та ОСОБА_7 шляхом обману в особливо великих розмірах прокуратурою області внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінального правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190 КК України, яке приєднано до кримінального провадження № 0000482».

Тобто, попередньо, до моменту як рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 07.08.2024 року скасовано договір дарування, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , нерухоме майно, шляхом обману, було незаконно відчужене із власності ОСОБА_2 у власність ТОВ «Днепроградстрой».

Вироком Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 13.04.2023 року по справі №201/17636/16-к, визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190,ч.2 ст.15 ч.4 ст.190 Кримінального кодексу України ОСОБА_4 , який був директором та засновником ТОВ «Днепроградострой» на момент набуття останнім у власність спірного паркомісця.

У вироку судом було встановлено, що ОСОБА_4 , відповідно до відведеної йому ролі в організованій групі, з метою доведення злочинного плану щодо придбання права власності на нерухоме майно до кінця, на підставі отриманих від особи-1,матеріали відносно якої виділено в окреме провадження, рішень, за участі ОСОБА_3 у приватного нотаріуса в м. Дніпропетровську діючи умисно, із корисних мотивів забезпечив реєстрацію права власності на нерухоме майно за останнім, з подальшим відчуженням на користь ТОВ «Агро-Простор»,ТОВ «Днепроградстрой», ТОВ «Влада-2009» засновником та керівником яких він був. … Після цього, ОСОБА_4 згідно з відведеною йому роллю в організованій групі, за дорученням ОСОБА_3 укладено договори купівлі -продажу, відповідно до яких: 02.09.2015 квартири АДРЕСА_4 , АДРЕСА_5 , АДРЕСА_6 , АДРЕСА_7 перейшли у власність ТОВ «Влада-2009» одним з засновників та керівником якого є ОСОБА_4 ; 05.09.2015 паркувальні місця АДРЕСА_8 ; АДРЕСА_9 перейшли у власність ТОВ «Днепроградстрой» засновником та керівником якого є ОСОБА_4 ; 08.09.2015 квартира АДРЕСА_10 ; квартири АДРЕСА_11 та АДРЕСА_12 перейшли у власність ТОВ «Днепроградстрой» засновником та керівником якого є ОСОБА_4 , а квартира АДРЕСА_13 у власність ТОВ «Агро-Простор» засновником та керівником якого є ОСОБА_4 ; 21.09.2015 та 22.09.2015 ? частини домоволодіння АДРЕСА_14 перейшли у власність ТОВ «Днепроградстрой» засновником та керівником якого є ОСОБА_4 ; 21.09.2015 квартира АДРЕСА_15 перейшла у власність ТОВ «Днепроградстрой» засновником та керівником якого є ОСОБА_4 ».

Зазначеним вироком від 13.04.2023 року по справі №201/17636/16-к ОСОБА_4 було визнано винуватим за вчинення кримінальних правопорушень щодо шахрайського заволодіння нерухомим майном, в тому числі і спірним паркувальним місцем № НОМЕР_2 , призначене покарання у вигляді позбавлення волі строком на 7 років 6 місяців.

Таким чином, ухвала від 06.01.2016 року Дніпровського апеляційного суду та Вирок Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 13.04.2023 року по справі №201/17636/16-к є доказами того, що майно ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було незаконного відчужене із їх власності і в процесі судових розглядів цивільних та кримінальних справ було їм повернуто. Відповідно, арешт у кримінальному провадженні на підставі ухвали від 06.01.2016 року, вже виконав свою функцію забезпечення збереження майна, забезпечив реальне повернення нерухомого майна його дійсному власнику ОСОБА_1 , а отже наразі жодним чином не впливає на можливість виконавцю звернути стягнення на таке майно боржника, з урахуванням судового рішення, яким скасовано договір дарування майна від ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , в межах виконання виконавчого провадження № 8/0003/2022 (АСВП № 69511073) з виконання судового рішення № 6-5656/11, яке набрало законної сили 25.11.2011 року та за яким необхідно стягнути з ОСОБА_1 на користь стягувача 1 073 457,10 доларів США.

До того ж, вказаним вироком цивільні позови потерпілих ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та інших про відшкодування матеріальної та моральної шкоди були залишені без розгляду.

У відповідності до ч. 4 ст. 174 КПК України, суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, непризначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові.

Ураховуючи викладене, просив вирішити питання про звернення стягнення на нерухоме майно боржника - ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ), право власності на яке не зареєстровано за ним в установленому Законом порядку, а саме на паркувальне місце № 166 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 01) за адресою: АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право власності, НОМЕР_4 , 29.04.2006, видане виконавчим комітетом Дніпропетровської міської ради.

Крім того, 25.08.2025 приватний виконавець надав відомості з реєстру ДРАЦС щодо відсутності запису про шлюб ОСОБА_1 , про його батьківство, наявні лише народження боржника.

26.08.2025 представник стягувача ТОВ «Бігкомерц» - адвокат Коростельов С.В. надав заяву, у якій звернути увагу на те, у межах виконавчого провадження № 8/0003/2022 (АСВП № 69511073) задовольнялись подібні подання приватного виконавця щодо іншого нерухомого майна боржника - ОСОБА_1 , а саме, ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 21.11.2022 року в межах справи № 6-5656/11 задоволено подання Приватного виконавця Сивокозова О.М. про звернення стягнення на нерухоме майно, яке належить ОСОБА_1 , але не зареєстроване за ним у встановленому законом порядку - квартиру за адресою: АДРЕСА_16 , та квартиру за адресою: АДРЕСА_17 .

Вказана ухвала оскаржувалась боржником в апеляційному порядку і Постановою Київського апеляційного суду від 05.04.2023 залишена без змін.

Ухвалою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 06.03.2023 року в межах справи № 6-5656/11 задоволено подання Приватного виконавця Сивокозова О.М. про звернення стягнення на нерухоме майно, яке належить ОСОБА_1 , але не зареєстроване за ним у встановленому законом порядку - домоволодіння та земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_18 ;

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 18.09.2023 року в межах справи № 6-5656/11 задоволено подання Приватного виконавця Сивокозова О.М. про звернення стягнення на нерухоме майно, яке належить ОСОБА_1 , але не зареєстроване за ним у встановленому законом порядку - квартиру за адресою: АДРЕСА_19 ;

Вказане вище майно вибуло із власності боржника ОСОБА_1 , незаконно, та в судовому порядку було відновлено його права як власника майна, а також права кредитора задовольнити свої вимоги до боржника за рахунок належного йому майна.

Приватний виконавець Сивокозов О.М. у судовому засіданні подання підтримав з підстав, які у ньому зазначені, просив задовольнити, зазначивши, що вжитими заходами виконавчого провадження встановлено відсутність будь-яких доходів у боржника. Просив подання задовольнити. 26.08.2025 надав заяву, у якій просив подання розглядати без його участі, вимоги подання задовольнити.

Представник стягувача ТОВ «Бігкомерц» адвокат Коростельов С.В. у судовому засіданні подання підтримав, просив задовольнити. 26.08.2025 також надав заяву, у якій просив подання розглядати без його участі, вимоги подання задовольнити.

Суд зауважує, що відповідно до частин 10, 11 ст. 440 ЦПК України питання про звернення стягнення на нерухоме майно боржника, право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку, під час виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішуються судом за поданням державного виконавця, приватного виконавця.

Суд негайно розглядає подання державного виконавця, приватного виконавця без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця, приватного виконавця.

З наведеної процесуальної норми слідує, що подання державного виконавця про звернення стягнення на нерухоме майно боржника має розглядатися негайно лише за участю державного виконавця, приватного виконавця. Явка сторін та заінтересованих осіб є необов`язковою.

У постанові Верховного Суду від 01.07.2020 у справі № 488/3753/17-ц (провадження № 61-17011сво19) вищий суд навів висновок про те, що розгляд процесуальних питань, пов`язаних з виконанням судових рішень у цивільних справах та рішень інших органів (посадових осіб) є виконанням судових рішень, як заключного етапу у процесі реалізації захисту цивільних прав.

Відповідно до ч. 2 ст. 446 ЦПК України процесуальні питання, пов`язані з виконанням рішень інших органів (посадових осіб), вирішуються судом за місцем виконання відповідного рішення.

Виконавчий лист видано Дніпровським районним судом м. Києва на виконання рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 27 вересня 2011 року по справі № 845/11, а отже, з урахуванням вимог статті 446 Цивільного процесуального кодексу України, процесуальні питання, пов`язані з його виконанням мають вирішуватись судом за місцем виконання відповідного рішення.

Відповідно до статті 24 «Місце виконання рішення» Закону України «Про виконавче провадження» приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника - фізичної особи, за місцезнаходженням боржника - юридичної особи або за місцезнаходженням майна боржника. Виконавчі дії у виконавчих провадженнях, відкритих приватним виконавцем у виконавчому окрузі, можуть вчинятися ним на всій території України.

Згідно із ч.ч. 1, 2 статті цього 24 Закону виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. Право вибору місця відкриття виконавчого провадження між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії щодо виконання рішення на території, на яку поширюються їхні функції, належить стягувачу.

Приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника-фізичної особи, за місцезнаходженням боржника-юридичної особи або за місцезнаходженням майна боржника. Виконавчі дії у виконавчих провадженнях, відкритих приватним виконавцем у виконавчому окрузі, можуть вчинятися ним на всій території України.

За змістом статті 24 Закону України «Про виконавче провадження», місцем виконання судового рішення є місце провадження виконавчих дій з його примусового виконання. Такі виконавчі дії провадяться за місцем проживання боржника, місцем його перебування, роботи або за місцем знаходження його майна. Отже, місце виконання рішення та місце прийняття до виконання виконавчих документів уповноваженим виконавцем можуть не співпадати та є відмінними правовими категоріями.

На цьому наголосив Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 29 жовтня 2020 року по справі №263/14171/19.

Таким чином, з урахуванням вищенаведеного, подання приватного виконавця про звернення стягнення на нерухоме майно боржника, у разі виконання рішень інших органів (посадових осіб), а в даному випадку рішення третейського суду, вирішуються судом за місцем виконання відповідного рішення, оскільки інше не передбачено Розділом VI ЦПК України - «Процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень у цивільних справах та рішень інших органів (посадових осіб)».

Місцезнаходженням майна боржника перебуває у Соборному районі міста Дніпра.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Правовідносини з виконання судових рішень є триваючими до тих пір, поки судове рішення не буде виконане у порядку, передбаченому законом.

Заява (подання державного/приватного виконавця) з процесуальних питань, пов`язаних з виконанням судових рішень у цивільних справах, зокрема, про звернення стягнення на нерухоме майно боржника, право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку, підлягає негайному розгляду без відкриття провадження у справі.

Водночас, з огляду на те, що представники учасників справи, які бажали бути вислуханими, прибули у судове засідання, що проводиться відкрито, суд заслухав їх доводи стосовно цього подання.

Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов наступних висновків.

Встановлено та перевірено за даними Єдиного державного реєстру судових рішень, даними Автоматизованої системи виконавчих проваджень, що на примусовому виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Сивокозова О.М. перебуває виконавче провадження № 8/0003/2022 (АСВП № 69511073) по виконанню дублікату виконавчого листа Дніпровського районного суду міста Києва від 25.11.2011 року у справі № 6-5656/11, яким вирішено стягнути з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Ерсте Банк» борг за кредитним договором № 014/2636/2/08026 від 18.12.2007 року у розмірі 1073457,10 доларів США та третейського збору у розмірі 25 000,00 грн.

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва по справі № 6-5656/11 від 10.05.2022 року замінено сторону виконавчого провадження Товариство з обмеженою відповідальністю «Спектрум Ессетс» з виконання виконавчого листа, виданого 25.11.2011 року Дніпровським районним судом м. Києва у справі №6-5656/2011 за заявою ПАТ «Ерсте Банк» до ОСОБА_1 про видачу виконавчого листа на примусове виконання рішення третейського суду, його правонаступником Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінанс Дніпро» (місцезнаходження: 49000, м. Дніпро, вул. Байкальська, буд. 9-Б, ).

Приватним виконавцем 01.07.2022 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження та розпочато примусове виконання виконавчого документа - виконавчого листа № 6-5656/11.

В межах виконання виконавчого провадження приватним виконавцем накладено арешт на все рухоме та не рухоме майно боржника, постанова про арешт майна боржника від 01.07.2022 року.

Згідно відповіді з ДФС України боржник не має коштів на відкритих рахунках в установах банків та фінансових установах, джерел отримання доходів Боржник не має.

Згідно відповіді з ТСЦ 1241 транспортних засобів (авто-мото транспорту) боржник на праві власності не має.

Згідно відповіді з Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області, відповіді з Держпродспоживслужи, відповіді з Державної служби України з безпеки на транспорті, відповіді з Національної комісії цінних паперів та фондового ринку, відповіді з Державної авіаційної служби України боржник не має майна на яке можливо звернути стягнення з метою погашення кредитної заборгованості та задоволення вимог стягувача.

Згідно ГУ Держгеокадастру у Дніпропетровській області земельних ділянок на праві власності Боржник не має.

За даними виконавчого провадження з боржника стягнуто 335592,63 доларів США, залишок боргу за виконавчим листом № 6-5656/11 складає 737 864,47 доларів США.

Да даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно боржнику ОСОБА_1 належало на праві власності паркувального місця № 166 за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі свідоцтва про право власності № НОМЕР_1 від 19.04.2006р. виданого Виконавчим комітетом Дніпропетровської міської ради, належало паркувальне місце № 166 за адресою: АДРЕСА_2 , приміщення 214. 06.02.2012 року на підставі договору дарування від 24.12.2011 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Василенком В.М.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 07 серпня 2024 року по справі № 201/14803/23 задоволено позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Бігкомерц» до ОСОБА_1 і ОСОБА_2 про визнання недійсним договору дарування.

Визнано недійсним договір від 24 грудня 2011 року дарування паркувального місця №166, за адресою: АДРЕСА_1 , укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Василенком В.М. та зареєстрований в реєстрі за №5243».

Судове рішення не оскаржувалось, набрало законної сили 09.09.2024 року.

Отже, підстава для набуття ОСОБА_2 права власності на паркувальне місце скасована рішенням суду.

Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 21.05.2015 року у справі № 200/6192/15 затверджена мирова угода, укладена між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , зокрема визнано за ОСОБА_3 право власності на вказане вище паркувальне місце.

Рішенням державного реєстратора приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Ярмолюк М.М. від 29.07.2015 року за № 23253136 право власності на дане паркувальне місце було зареєстроване за ОСОБА_3 , на підставі вказаної ухвали.

Далі, ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 15.10.2015 року по справі № 200/6192/15 вказана ухвала Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 21.05.2015 року була скасована.

Відтак, підстава для набуття ОСОБА_3 права власності на паркувальне місце також скасована в судовому порядку.

За даними Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, до скасування ухвали Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 21.05.2015 року у справі №200/6192/15, ОСОБА_3 продав паркувальне місце Товариству з обмеженою відповідальністю «Днепроградострой» за договором купівлі-продажу від 05.09.2015 року, посвідченим приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондаренко Р.О., зареєстрованим в реєстрі за номером 1714.

Рішенням державного реєстратора Приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Бондаренко Р.О. від 05.09.2015 року за № 24185049 право власності на дану квартиру було зареєстроване за ТОВ «Днепроградострой» ().

Рішенням Жовтневого районного суду від 28.03.2016 року у справі № 201/14582/15 у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ТОВ «Днепроградострой», приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондаренко Р.О., про визнання недійсним договорів було позовні вимоги ОСОБА_2 задоволені у повному обсязі.

Визнано недійсними договори купівлі продажу від 05 вересня 2015 року, що були посвідчені приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондаренко Р.О., та зареєстровані в нотаріальному реєстрі вчинених нотаріальних дій за № 1712, № 1713, № 1714, на підставі яких товариство з обмеженою відповідальністю «Днепроградстрой» () набуло право власності на відповідні паркувальні місця за № № 37, 38, які знаходяться в будинку АДРЕСА_3 , та паркувальне місце № 166, яке знаходиться в будинку АДРЕСА_1 ».

Отже, підстава для набуття ТОВ «Днепроградострой» права власності на паркувальне місце скасована судовим рішенням.

ТОВ «Днепроградострой» подано апеляційну скарга на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 07.08.2024 року, якою було задоволено позовні вимоги ТОВ «Бігкомерц» та визнано недійсним договір від 24 грудня 2011 року дарування паркувального місця № 166, за адресою: АДРЕСА_1 , посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Василенком Валерієм Миколайовичем та зареєстрований в реєстрі за № 5243.

Дніпровським апеляційним судом у справі № 201/14803/23 апеляційне провадження у справі за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю Днепроградострой на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 07 серпня 2024 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Бігкомерц до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про визнання недійсним договору дарування закрито.

Отже, підстави вибуття нерухомого майна - паркувального місця №166, за адресою: АДРЕСА_1 , з власності первинного власника ОСОБА_1 скасовані в судовому порядку, а саме:

1) рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 07 серпня 2024 року по справі № 201/14803/23 визнано недійсним договір дарування майна від ОСОБА_1 на користь ОСОБА_1 ;

2) ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 15.10.2015 року по справі № 200/6192/15 була скасована ухвала Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 21.05.2015 року, яка стала підставою для вибуття майна із власності ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 ;

3) рішенням Жовтневого районного суду від 28.03.2016 року у справі №201/14582/15 визнано недійсним договір купівлі-продажу майна від ОСОБА_3 на користь ТОВ «Днепроградострой», який станом на сьогоднішній день є зареєстрованим власником вказаного майна.

Водночас, право власності не зареєстроване за боржником у встановленому законом порядку.

Також встановлено, що ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 17.02.2023 у справі № 6-5656/11 направлене було подання приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Сивокозова Олександра Миколайовича (заінтересовані особи: ОСОБА_1 , ТОВ «Фінанс Дніпро» про звернення стягнення на нерухоме майно боржника, за підсудністю до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська) за місцем знаходження нерухомого майна, з огляду на те, що судом встановлено, що в даному випадку відсутні законом передбачені підстави для слухання наведеної справи Дніпровським районним судом м. Києва.

Нерухоме майно боржника знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що відноситься до Соборного району міста Дніпра, подання приватного виконавця підлягає подачі за місцем виконання судового рішення та за місцем знаходження майна боржника - до Соборного районного суду м. Дніпра.

Щодо арешту, накладеного на майно на підставі ухвали від 06.01.2016 р. апеляційного суду Дніпропетровської області

Встановлено, що ухвалою від 06.01.2016 Дніпровського апеляційного суду накладено було арешт на нерухоме майно, в тому числі на паркувальне місце №166, за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 01) в межах кримінального провадження № 0000482 внесеному в ЄРДРСР від 18.06.2015 року

За обставинами цього кримінального провадження, невстановлені особи за попередньою змовою із службовими особами Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська з корисливих мотивів, заволоділи чужим майном шляхом зловживання довірою в особливо великих розмірах, з використанням завідомо підроблених документів та отриманням завідомо неправосудних рішень Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська, у зв`язку з чим завдали матеріальні збитки потерпілим.» «За фактом незаконного заволодіння майном ОСОБА_8 та ОСОБА_7 шляхом обману в особливо великих розмірах прокуратурою області внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінального правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190 КК України, яке приєднано до кримінального провадження № 0000482».

Отже, до того як рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 07.08.2024 року скасовано договір дарування, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , нерухоме майно, шляхом обману незаконно вибуло з власності ОСОБА_2 у власність ТОВ «Днепроградстрой».

Вироком Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 13.04.2023 року по справі №201/17636/16-к, який набрав законної сили 16.05.2023, затверджено угоду про визнання винуватості від 03.04.2023 року, укладену між прокурором у кримінальному провадженні № 0000872, заступником начальника другого відділу процесуального керівництва управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих Територіального управління Державного бюро розслідувань Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_3 ,якій надані повноваження прокурора у даному кримінальному провадженні, та обвинуваченим ОСОБА_4 .

Визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190, ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 190 КК України ОСОБА_4 , який був директором та засновником ТОВ «Днепроградострой» на момент набуття останнім у власність спірного паркомісця.

У даній кримінальній справи встановлено, що ОСОБА_4 , відповідно до відведеної йому ролі в організованій групі, з метою доведення злочинного плану щодо придбання права власності на нерухоме майно до кінця, на підставі отриманих від особи-1,матеріали відносно якої виділено в окреме провадження, рішень, за участі ОСОБА_3 у приватного нотаріуса в м. Дніпропетровську діючи умисно, із корисних мотивів забезпечив реєстрацію права власності на нерухоме майно за останнім, з подальшим відчуженням на користь ТОВ «Агро-Простор»,ТОВ «Днепроградстрой», ТОВ «Влада-2009» засновником та керівником яких він був. … Після цього, ОСОБА_4 згідно з відведеною йому роллю в організованій групі, за дорученням ОСОБА_3 укладено договори купівлі -продажу, відповідно до яких: 02.09.2015 квартири АДРЕСА_4 , АДРЕСА_5 , АДРЕСА_6 , АДРЕСА_7 перейшли у власність ТОВ «Влада-2009» одним з засновників та керівником якого є ОСОБА_4 ; 05.09.2015 паркувальні місця АДРЕСА_8 ; АДРЕСА_9 перейшли у власність ТОВ «Днепроградстрой» засновником та керівником якого є ОСОБА_4 ; 08.09.2015 квартира АДРЕСА_10 ; квартири АДРЕСА_11 та АДРЕСА_12 перейшли у власність ТОВ «Днепроградстрой» засновником та керівником якого є ОСОБА_4 , а квартира АДРЕСА_13 у власність ТОВ «Агро-Простор» засновником та керівником якого є ОСОБА_4 ; 21.09.2015 та 22.09.2015 ? частини домоволодіння АДРЕСА_14 перейшли у власність ТОВ «Днепроградстрой» засновником та керівником якого є ОСОБА_4 ; 21.09.2015 квартира АДРЕСА_15 перейшла у власність ТОВ «Днепроградстрой» засновником та керівником якого є ОСОБА_4 ».

Вироком від 13.04.2023 року по справі № 201/17636/16-к ОСОБА_4 визнано винуватим за вчинення кримінальних правопорушень щодо шахрайського заволодіння нерухомим майном, в тому числі і спірним паркувальним місцем № НОМЕР_2 , призначене покарання у вигляді позбавлення волі строком на 7 років 6 місяців.

Отже, ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 06.01.2016 року та вироком Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 13.04.2023 року по справі №201/17636/16-к підтверджений факт протиправного вибуття із власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 майна, яке повернуто у їх власність судовими рішеннями.

Вказаним вироком цивільні позови потерпілих ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди залишені без розгляду.

За даними ДРАЦС відсутні записи про шлюб ОСОБА_1 , його батьківство.

Також встановлено, що ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 21.11.2022 року в межах справи № 6-5656/11, залишеною без змін постановою Київського апеляційного суду від 05.04.2023, задоволено подання приватного виконавця Сивокозова О.М. про звернення стягнення на нерухоме майно, яке належить ОСОБА_1 , але не зареєстроване за ним у встановленому законом порядку - квартиру за адресою: АДРЕСА_16 , та квартиру за адресою: АДРЕСА_17 .

Ухвалою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 06.03.2023 року в межах справи № 6-5656/11 задоволено подання приватного виконавця Сивокозова О.М. про звернення стягнення на нерухоме майно, яке належить ОСОБА_1 , але не зареєстроване за ним у встановленому законом порядку - домоволодіння та земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_18 ;

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 18.09.2023 року в межах справи № 6-5656/11 задоволено подання приватного виконавця Сивокозова О.М. про звернення стягнення на нерухоме майно, яке належить ОСОБА_1 , але не зареєстроване за ним у встановленому законом порядку - квартиру за адресою: АДРЕСА_19 ;

Відповідно до положень ст. 124, п. 9 ч. 3 ст. 129 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. Вказане є складовою права на справедливий суд та однією із процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У пункті 4 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 30 червня 2009 року № 16-рп/2009 Конституційний Суд України зазначив, що відповідно до положень Конституції України судові рішення є обов`язковими до виконання; обов`язковість рішень суду є однією із основних засад судочинства, яка гарантує ефективне здійснення правосуддя; виконання всіма суб`єктами правовідносин приписів, викладених у рішеннях суду, які набрали законної сили, утверджує авторитет держави як правової. З огляду на це, посилення судового контролю за виконанням судових рішень та наділення суду з цією метою правом накладати штрафні санкції є заходом для забезпечення конституційного права громадян на судовий захист.

Крім того, у Рішенні від 26 червня 2013 р. № 5-рп/2013 (справа щодо офіційного тлумачення положень п. 2 ч. 2 ст. 17, п. 8 ч. 1 ст. 26, ч. 1 ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження») Конституційний Суд України зазначив, що право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень складовою права на справедливий судовий захист (абзац 5 п.п. 2.1 п. 2 мотивувальної частини Рішення від 26 червня 2013 року № 5-рп/2013); набрання судовим рішенням законної сили є юридичною подією, з настанням якої виникають, змінюються чи припиняються певні правовідносини, а таке рішення набуває нових властивостей; основною з цих властивостей є обов`язковість - сутнісна ознака судового рішення як акта правосуддя (підпункт 2.4 мотивувальної частини Рішення від 23 листопада 2018 року № 10-р/2018); невід`ємною складовою права кожного на судовий захист є обов`язковість виконання судового рішення. Це право охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини Рішення від 13 грудня 2012 р. № 18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини Рішення від 25 квітня 2012 року № 11-рп/2012).

Конституційний Суд України у Рішенні від 26 червня 2013 року взяв до уваги практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), який, зокрема, в пункті 43 рішення у справі «Шмалько проти України» (заява № 60750/00) вказав, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду (пункт 43).

За позицією Конституційного Суду України, висловленою у Рішенні від 15 травня 2019 року № 2-р(II)/2019 (справа щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень ч. 2 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» (щодо забезпечення державою виконання судового рішення)) судовий захист прав і свобод людини і громадянина необхідно розглядати як вид державного захисту прав і свобод людини і громадянина, і саме держава бере на себе такий обов`язок відповідно до ч. 2 ст. 55 Конституції України (абзац 15 п. 3 мотивувальної частини Рішення від 7 травня 2002 року № 8-рп/2002); право на судовий захист є гарантією реалізації інших конституційних прав і свобод, їх утвердження й захисту за допомогою правосуддя (абзац 8 п. 2.1 п. 2 мотивувальної частини Рішення від 23 листопада 2018 року № 10-р/2018). Отже, як випливає з наведеного, держава повинна повною мірою забезпечити реалізацію гарантованого ст. 55 Конституції України права кожного на судовий захист.

За змістом статті 1, ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження є завершальною стадією судового провадження, в межах якої виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до ч. 1 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації (пред`явленні електронних грошей до погашення в обмін на кошти, що перераховуються на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця).

Згідно з частиною 5 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» у разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення невідкладно звертається також на належне боржнику інше майно, крім майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення. Звернення стягнення на майно боржника не зупиняє звернення стягнення на кошти боржника. Боржник має право запропонувати види майна чи предмети, які необхідно реалізувати в першу чергу. Черговість стягнення на кошти та інше майно боржника остаточно визначається виконавцем.

Згідно з частинами 1, 3, 4 ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» звернення стягнення на об`єкти нерухомого майна, об`єкти незавершеного будівництва, майбутні об`єкти нерухомості здійснюється у разі відсутності в боржника достатніх коштів чи рухомого майна. При цьому в першу чергу звертається стягнення на окрему від будинку земельну ділянку, інше приміщення, що належать боржнику. В останню чергу звертається стягнення на житловий будинок чи квартиру, в якій фактично проживає боржник.

У разі якщо право власності на нерухоме майно боржника не зареєстровано в установленому законом порядку, виконавець звертається до суду із заявою про вирішення питання про звернення стягнення на таке майно.

Після документального підтвердження належності боржнику на праві власності об`єкта нерухомого майна виконавець накладає на нього арешт та вносить відомості про такий арешт до відповідного реєстру у встановленому законодавством порядку. Про накладення арешту на об`єкт нерухомого майна, заставлене третім особам, виконавець невідкладно повідомляє таким особам.

Судом перевірено за наданими матеріалами виконавчого провадження, що перед зверненням до суду із цим поданням державним виконавцем додатково перевірений майновий стан боржника ОСОБА_1 , повторно направлені запити до Державної податкової служби, Пенсійного фонду України, Державної фіскальної служби. Згідно наданих на ці запити відповідей майно, на яке можна у боржника не виявлено. Наявна лише пенсія у розмірі 15488,20 грн.

Отже, суд доходить висновку про те, що наявні всі правові підстави для звернення стягнення на нерухоме майно боржника ОСОБА_1 , право власності на яке не зареєстроване в установленому законом порядку.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 258-261, 354, 440 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Подання приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Сивокозова Олександра Миколайовича (заінтересовані особи боржник ОСОБА_1 , стягувач Товариство з обмеженою відповідальність «Бігкомерц») про вирішення питання про звернення стягнення на нерухоме майно боржника, право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку - задовольнити.

Звернути стягнення на нерухоме майно боржника ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ), право власності на яке не зареєстровано за ним в установленому Законом порядку, а саме на паркувальне місце № 166 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 01) за адресою: АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право власності, НОМЕР_4 , 29.04.2006, видане виконавчим комітетом Дніпропетровської міської ради.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення ухвали.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на ухвалу суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Згідно ст. 261 ЦПК України ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала підписана суддею та її повний текст виготовлений 26 серпня 2025 року.

Суддя О.С. Наумова