УХВАЛА

25 серпня 2025 року

м. Київ

справа № 211/3005/17

провадження № 61-10757ск25

Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

Грушицького А. І. (суддя-доповідач), Литвиненко І. В., Петрова Є. В.,

розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 18 червня 2024 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 08 липня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про стягнення боргу, повернення позики, сплату відсотків, штрафу,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2017 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_4 про стягнення боргу, повернення позики, сплату відсотків, штрафу, в якому просив стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_4 на свою користь борг, відсотки та штраф за договором позики в сумі 220 825,27 грн, витрати по сплаті судового збору в сумі 2 208,25 грн та витрати по сплаті правової допомоги в сумі 500,00 грн.

Центрально-Міський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області рішенням від 18 червня 2024 року позов задовольнив.

Стягнув солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_3 (в межах вартості майна, а саме, земельної ділянки, площею 0,4262 га, кадастровий номер :14:003:0052, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Новомалинівської сільської ради Широківського району Дніпропетровської області, одержаної в спадщину після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 ) на користь ОСОБА_2 суму боргу за договором позики № 14.04 від 12 червня 2014 року в розмірі 220 825,27 грн, з яких: 78 773 грн - заборгованість за договором позики; 141 971,40 грн - заборгованість по відсоткам; 80,87 грн - штраф.

Стягнув з ОСОБА_1 , ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судові витрати у справі у вигляді судового збору в розмірі по 1 104,13 грн з кожного та по 250,00 грн з кожного витрат на правову допомогу.

Дніпровський апеляційний суд постановою від 08 липня 2025 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишив без задоволення.

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнив частково.

Рішення Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 18 червня 2024 року скасував та ухвалив нове рішення.

Стягнув з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 суму боргу за договором позики № 14.04 від 12 червня 2014 року в розмірі 220 825,27 грн, з яких: 78 773,00 грн - заборгованість за договором позики; 141 971,40 грн - заборгованість по відсоткам; 80,87 грн - штраф.

Стягнув солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_3 (в межах вартості майна, а саме, земельної ділянки, площею 0,4262 га, кадастровий номер :14:003:0052, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Новомалинівської сільської ради Широківського району Дніпропетровської області, одержаної в спадщину після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 16 734,11 грн) на користь ОСОБА_2 суму боргу за договором позики № 14.04 від 12 червня 2014 року в розмірі 220 825,27 грн, з яких: 78 773 грн - заборгованість за договором позики; 141 971,40 грн - заборгованість по відсоткам; 80,87 грн - штраф.

Стягнув з ОСОБА_1 , ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судові витрати у справі у вигляді судового збору в розмірі по 1 104,13 грн з кожного та по 250,00 грн з кожного витрат на правову допомогу.

Допустив поворот виконання рішення Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 18 червня 2024 року у справі № 211/3005/17 в частині стягнутої з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 за виконавчим листом № 211/3005/17, виданим 22 серпня 2024 року Центрально-Міським районним судом міста Кривого Рогу Дніпропетровської області, суми боргу за договором позики № 14.04 від 12 червня 2014 року - 220 825,27 грн.

В порядку повороту виконання рішення суду стягнув з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 стягнуту за рішенням Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 18 червня 2024 року у справі № 211/3005/17 суму боргу за договором позики № 14.04 від 12 червня 2014 року - 220 825,27 грн.

12 серпня 2025 року ОСОБА_5 , яка діє від імені ОСОБА_1 , та ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку направили до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 18 червня 2024 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 08 липня 2025 року у вказаній справі.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки касаційна скарга подана на судові рішення у справі з ціною позову, що не перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

За змістом положень статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).

Згідно з прецедентною практикою Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви.

Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, враховуючи те, що провадження здійснюється судом після розгляду справи судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 27 жовтня 2020 року у справі № 127/18513/18 (провадження № 14-145цс20) вказала, що касаційний перегляд вважається екстраординарним з огляду на специфіку повноважень суду касаційної інстанції з точки зору обмеження виключно питаннями права та більшим ступенем формальності процедур.

У ЦПК України визначено баланс між такими гарантіями права на справедливий судовий розгляд, як право на розгляд справи судом, встановленим законом (пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод), та принципом остаточності судових рішень res judicata, фактично закріплено перехід до моделі обмеженої касації, що реалізується за допомогою введення процесуальних фільтрів з метою підвищення ефективності касаційного провадження.

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, зазначених у цій же статті ЦПК України.

Встановлення у процесуальному законі виняткових підстав для касаційного оскарження судових рішень у малозначних справах та справах з ціною позову, що не перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, лише у тих випадках, коли таке оскарження є дійсно необхідним (зокрема, коли касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до ЦПК України позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу), має гарантувати право на остаточне та обов`язкове до виконання судове рішення, сприяти дотриманню розумного строку розгляду справи, а також визначеності й стабільності у цивільних правовідносинах.

Отже, ціна позову у цій справі станом на 01 січня 2025 року не перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (3 028,00 грн х 250 = 757 000,00 грн) та становить 220 825,27 грн.

Підстав для відкриття касаційного провадження у справі відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України Верховний Суд не встановив.

Таким чином, обставин, за наявності яких судові рішення у справі з ціною позову, що не перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, підлягають касаційному оскарженню, Верховним Судом у цій справі не встановлено.

Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, відповідають статті 129 Конституції України, згідно з якою, основними засадами судочинства є, зокрема, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Наведене повністю узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини (далі - Суд) згідно з якою умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції), «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії)).

Суд вказує, що важко погодитись з тим, що Верховний Суд, у ситуації, коли відповідне національне законодавство дозволяло йому відфільтровувати справи, що надходять на розгляд до нього, зобов`язаний враховувати помилки, яких припустилися суди нижчої інстанції при визначенні того, чи надавати доступ до нього. Ухвалення іншого рішення могло б суттєво завадити роботі Верховного Суду і унеможливило б виконання Верховним Судом своєї особливої ролі. У практиці Суду вже підтверджувалося, що повноваження Верховного Суду визначати свою юрисдикцію не можуть обмежуватися у такий спосіб (п. 122 рішення у справі «Zubac v. Croatia» (Зубац проти Хорватії) від 05 квітня 2018 року).

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

З урахуванням наведеного, оскільки заявники подали касаційну скаргу на судові рішення, що згідно положень ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі належить відмовити.

Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктом 2 частини третьої статті 389, частиною першою, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 18 червня 2024 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 08 липня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про стягнення боргу, повернення позики, сплату відсотків, штрафу.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особам, які подавали касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: А. І. Грушицький
І. В. Литвиненко
Є. В. Петров