Справа №403/493/25 провадження № 2-з/403/12/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 серпня 2025 року с-ще Устинівка

Устинівський районний суд Кіровоградської області у складі головуючого судді Атаманової С.Ю., розглянувши заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Юридична компанія «Дія-Актив», Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Укрфінстандарт», третя особа: приватний виконавець виконавчого округу Кіровоградської області Золотарьова Тетяна Валентинівна, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідачів Товариства з обмеженою відповідальністю «Юридична компанія «Дія-Актив» (далі ТОВ «ЮК «Дія-Актив»), Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Укрфінстандарт» (ТОВ «ФК «Укрфінстандарт»), третя особа: приватний виконавець Золотарьова Т.В., про визнання таким, що не підлягає виконанню, вчиненого 15 вересня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою В.О. виконавчого напису №27210, на підставі якого 12 жовтня 2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Кіровоградської області Золотарьовою Т.В. винесена постанова про відкриття виконавчого провадження №67128408.

Ухвалою судді від 21 серпня 2025 року позовну заяву ОСОБА_1 прийнято до розгляду з відкриттям провадження у справі та призначенням у ній підготовчого засідання.

Позивачем ОСОБА_1 одночасно з пред`явленням позову подано заяву про забезпечення позову, в якій він прохає суд вжити передбачений п.6 ч.1 ст.150 ЦПК України захід забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого напису №27210, виданого 15 вересня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою В.О., у виконавчому провадженні №67128408, відкритому приватним виконавцем виконавчого округу Кіровоградської області Золотарьовою Т.В..

Застосування вказаного заходу забезпечення позову, на думку позивача, зможе гарантувати виконання можливого рішення суду в разі задоволення позовних вимог та позбавить його необхідності докладати значних зусиль для відновлення порушеного права на отримання в повному обсязі заробітної плати за місцем роботи.

Відповідно до положень ч.1 ст.153 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» (далі - Постанови від 22 грудня 2006 року №9) заява ОСОБА_1 про забезпечення позову розглядається судом без повідомлення учасників справи.

При вирішенні питання про наявність підстав для забезпечення позову та його виду, суд приходить до наступного висновку.

Згідно з ч.1 ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст.150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Відповідно до ч.2 ст.149 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або законних інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Згідно з правовим висновком, викладеним в постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 вересня 2020 року у справі №753/22860/17, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обгрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову (правовий висновок, викладений в постанові Верховного Суду від 25 вересня 2019 року у справі №320/3560/18).

Подібний за змістом висновок викладений і в постанові Верховного Суду від 24 липня 2024 року у справі №567/459/23, в якій заначено, що від заявника вимагається вказати вид (захід) забезпечення позову, визначений ст.150 ЦПК України, та обґрунтувати необхідність вжиття саме такого заходу забезпечення позову. Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Відповідно до роз`яснень п.4 Постанови від 22 грудня 2006 року №9 суд (суддя), розглядаючи заяву про забезпечення позову, має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися зокрема в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки заявника, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Як вбачається з матеріалів справи, предметом позову є визнання таким, що не підлягає виконанню, вчиненого 15 вересня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою В.О. виконавчого напису №27210 про стягнення з боржника ОСОБА_1 на користь ТОВ «ЮД «Дія-актив» заборгованості у розмірі 20810,00 грн., на підставі якого 12 жовтня 2021 року приватним виконавцем Золотарьовою Т.В. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №67128408 щодо стягнення з боржника зазначеної суми заборгованості та основної винагороди приватного виконавця в розмірі 2081,00 грн..

З урахуванням викладеного, судом встановлено, що між сторонами по справі дійсно існує спір щодо визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, оскільки ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ТОВ «ЮК «Дія-Актив», ТОВ «ФК «Укрфінстандарт», третя особа: приватний виконавець Золотарьова Т.В., про визнання виконавчого напису нотаріуса №27210 від 15 вересня 2021 року таким, що не підлягає виконанню, і провадження за вказаним позовом відкрито ухвалою суду від 21 серпня 2025 року.

Відповідно до п.6 ч.1 ст.150 ЦПК України позов забезпечується зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.3 Закону України «Про виконавче провадження» примусовому виконанню підлягають рішення на підставі таких виконавчих документів: виконавчих написів нотаріусів.

Виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій у разі зупинення судом стягнення на підставі виконавчого документа до розгляду питання по суті (п.2 ч.1 ст.34, ч.1 ст.35 Закону України «Про виконавче провадження»).

У рішенні від 31 липня 2003 року у справі «Дорани проти Ірландії» (заява №50389/99) Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття «ефективний засіб» передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права.

З наданих позивачем доказів судом встановлено здійснення приватним виконавцем Золотарьовою Т.В. дій, пов`язаних з примусовим виконанням оспорюваного виконавчого напису нотаріуса, шляхом визначення розміру основної винагороди приватного виконавця, яка підлягає стягненню з боржника ОСОБА_1 , а тому, за вказаних обставин, невжиття передбаченого п.6 ч.1 ст.150 ЦПК України заходу забезпечення позову, може привести до необґрунтованого стягнення з позивача належних йому грошових коштів та істотно ускладнити або унеможливити ефективний захист і поновлення порушених прав позивача у разі задоволення його позову немайнового характеру про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, оскільки потребуватиме звернення позивача до суду в межах іншого позовного провадження щодо повернення грошових коштів, які були стягнуті в порядку виконання оспорюваного виконавчого документа.

При цьому судом також враховується, що зазначений захід забезпечення позову є співмірним із пред`явленою ОСОБА_1 позовною вимогою, оскільки має тимчасовий характер; спрямований виключно на збереження існуючих правовідносин сторін до розгляду судом справи по суті; не має наслідком фактичного вирішення спору по суті, а також жодним чином не порушує прав та інтересів третіх осіб.

На підставі викладеного, виходячи зі змісту заявленої позовної вимоги та тієї обставини, що під час здійснення виконавчого провадження по примусовому виконанню виконавчого напису нотаріуса приватним виконавцем Золотарьовою Т.В. був визначений розмір основної винагороди приватного виконавця, яка підлягає стягненню з позивача, як боржника, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого напису нотаріуса.

Підстав для обов`язкового застосування зустрічного забезпечення позову, передбачених ч.3 ст.154 ЦПК України, судом не встановлено.

Керуючись ст.ст.149-151, 153, 158, 258, 260, 353 ЦПК України,

П О С Т А Н О В И В:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задоволити.

Забезпечити позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Юридична компанія «Дія-Актив», Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Укрфінстандарт», третя особа: приватний виконавець виконавчого округу Кіровоградської області Золотарьова Тетяна Валентинівна, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого напису, вчиненого 15 вересня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою В.О. за №27210 про стягнення з боржника ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Юридична компанія «Дія-Актив» заборгованості у розмірі 20810,00 грн., який перебуває на примусовому виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Кіровоградської області Золотарьової Т.В. в межах виконавчого провадження №67128408.

На виконання вимог ч.1 ст.157 ЦПК України та ст.4 Закону України «Про виконавче провадження» суд зазначає найменування сторін:

позивач (особа, на користь якої постановлена ухвала): ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ;

Товариство з обмеженою відповідальністю «Юридична компанія «Дія-Актив» (відповідач), адреса місцезнаходження: вул.Сурикова, буд.№3, м.Київ, поштовий індекс 03035, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 43024915;

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Укрфінстандарт» (відповідач), адреса місцезнаходження: вул.Глибочицька, буд.№17-Б, офіс 503 м.Київ, поштовий індекс 04052, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 41153878.

Відповідно до ч.1 ст.12 Закону України «Про виконавче провадження» ухвала може бути пред`явлена до примусового виконання протягом трьох років.

Ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення (складення) апеляційної скарги до Кропивницького апеляційного суду.

Учасник справи, якому повний текст ухвали суду не був вручений у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому даної ухвали суду.

Суддя С.Ю.Атаманова