РІШЕННЯ

іменем України

19 серпня 2025 року м. Зміїв

Зміївський районний суд Харківської області :

головуючий - суддя Овдієнко В. В.

секретарі судового засідання - Патока О. П., Литвин А. Є.,

позивач - ОСОБА_1 ,

представники позивача - Горобець Р. М., Керімов А. З.,

відповідач - ОСОБА_2 ,

третя особа - Міністерство оборони України,

представник третьої особи - ОСОБА_6,

розглянувши в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні, третя особа Міністерство оборони України,

у с т а н о в и в:

11.03.2025 адвокат Керімов А. З. звернувся до суду в інтересах ОСОБА_1 з позовною заявою до ОСОБА_2 з вимогою встановити юридичний факт про перебування ОСОБА_1 на утриманні загиблого чоловіка ОСОБА_3 , з 24.07.2021 до дня його загибелі ІНФОРМАЦІЯ_1 .

На обґрунтування позову зазначено, що ОСОБА_1 є цивільною дружиною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

24.02.2022 розпочалося повномасштабне російське військове вторгнення в Україну. ОСОБА_3 було призвано до лав Збройних Сил України. ІНФОРМАЦІЯ_1 виконуючи бойові завдання, пов`язані із захистом Батьківщини, ОСОБА_3 загинув.

ОСОБА_1 з ОСОБА_3 проживали однією сім`єю з 2009 року, маючи спільний бюджет, разом вели спільне господарство, мали взаємні права й обов`язки, утримували житло, надавали взаємну допомогу один одному.

Базові потреби позивача та забезпечення їй гідних умов для проживання забезпечувалися повністю загиблим чоловіком, тобто за матеріальне забезпечення відповідав загиблий чоловік ОСОБА_3 , ОСОБА_1 більше приділяла уваги домашньому господарству та доглядала за їхнім домоволодінням. Загиблий чоловік, у свою чергу, покривав всі побутові потреби сім`ї, оплачував комунальні послуги, фінансово забезпечував та утримував позивача, включаючи її потреби на харчування, лікування, особисті потреби, що підтверджується належними та допустимими доказами, а саме - квитанціями та чеками про отримання грошових коштів ОСОБА_1 .

Під час проходження військової служби ОСОБА_3 отримував заробітну плату, яка була їх спільним сімейним бюджетом, при ведені ними домашнього господарства, фактично цивільний чоловік утримував їх, забезпечуючи достатній життєвий рівень. Доказами даного факту є виписки по надходженням грошових коштів на рахунок ОСОБА_1 від ОСОБА_3 .

Фінансова допомога загиблого чоловіка для ОСОБА_1 була постійним і основним джерелом для її існування, яку він постійно здійснював шляхом перерахунку грошових коштів в готівковому та безготівковому рахунку.

Так, як у ОСОБА_1 виникло право на отримання одноразової грошової допомоги відповідно до статті 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 № 2011-ХІІ, позивач звернулася з відповідними документами через Другий відділ Чугуївського РТЦКтаСП Харківської області до Міністерства оборони України про оформлення виплати одноразової грошової допомоги, проте рішенням Комісії Міністерства оборони України документи позивача повернуті на доопрацювання з метою надання документів (рішення суду), якими встановлено факт перебування на утриманні загиблого, що дає право на отримання одноразової грошової допомоги.

Міністерство оборони України обґрунтували свою позицію таким законодавством: відповідно до статті 16-1 Закону, чинного на день загибелі військовослужбовця, зазначено, що право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають: батьки, один із подружжя, який не одружився вдруге, діти, які не досягли повноліття, утриманці загиблого (померлого). Утриманцями вважаються члени сім`ї, які мають право на пенсію у разі втрати годувальника відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб". Відповідно до наданих документів, ОСОБА_1 не відноситься до вище зазначеної категорії громадян, та не встановлено факт перебування ОСОБА_1 на утриманні загиблого військовослужбовця відповідно до пункту 4 статті 16-1.

Встановлення факту перебування на утриманні померлого цивільного чоловіка необхідне позивачу для встановлення факту, який породжує юридичні наслідки, оскільки, з таким фактом законодавство пов`язує можливість реалізації права позивача на призначення одноразової грошової допомоги, компенсаційних сум у зв`язку із загибеллю військовослужбовця та для одержання спадщини.

Згідно з абзацом п`ятим пункту 6 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 03.06.1999 N5-рп/99 у справі про офіційне тлумачення терміна "член сім"ї" членами сім`ї є, зокрема особи, які постійно з ним мешкають і ведуть спільне господарство. До таких осіб належать не тільки близькі родичі (рідні брати, сестри, онуки, дід і баба), але й інші родичі чи особи, які не перебувають з особою у безпосередніх родинних зв`язках (брати, сестри дружини (чоловіка); неповнорідні брати і сестри; вітчим, мачуха; опікуни, піклувальники, пасинки, падчерки й інші). Обов`язковими умовами для визнання їх членами сім`ї, крім спільного проживання, є: ведення спільного господарства, тобто наявність спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівля майна для спільного користування, участь у витратах та утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин.

На підставі викладеного вважав, що факт сумісного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , підтверджується рішенням Зміївського районного суду Харківської області по справі № 621/1888/22 від 13 грудня 2022 року про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу в період з 10.02.2009 по день смерті останнього, а саме ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Зазначені обставини стали підставою для звернення до суду з цим позовом.

Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 20.03.2025 провадження у зазначеній справі відкрито, призначено підготовче засідання на 18.04.2025.

27.03.2025, 22.07.2025 представник позивача ОСОБА_4 подав клопотання про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції.

18.04.2025 представник позивача ОСОБА_4 подав клопотання про виклик свідків.

18.04.2025 за клопотанням представника позивача ОСОБА_4 відкладено підготовче засідання.

06.05.2025 представник позивача Керімов А. З. подав клопотання, в якому просив залучити до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Міністерство оборони України.

12.06.2025 ухвалою без виходу до нарадчої кімнати залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Міністерство оборони України, та відкладено підготовче засідання на 28.07.2025.

18.06.2025 представник третьої особи ОСОБА_6 надіслав письмові пояснення, в яких просив: відмовити у задоволенні позову; витребувати від ДПС у Харківській області відомості про доходи ОСОБА_1 за період часу з 24.07.2021 по час розгляду справи; витребувати відомості від Відділу ДРАЦС у Харківській області Управління державної реєстрації Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції щодо наявних родичів загиблого ОСОБА_3 ; розгляд справи провести за відсутності представника третьої особи.

У поясненнях зазначено, що у позовній заяві відсутня інформація про те, чи перебував ОСОБА_3 в зареєстрованому шлюбі, про наявність в нього чи в неї дітей, тобто позивач не зазначив та не надав доказів, які вказували б на відсутність інших осіб (близьких родичів) загиблого ОСОБА_3 .

Відповідно до ст. 3 Сімейного кодексу України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Отже, для того, щоб мати право на отримання грошової допомоги у разі загибелі військовослужбовця, особа, яка вважає себе членом сім`ї такого військовослужбовця, повинна довести: а) факт проживання з загиблим; б) наявність у такої особи і загиблого спільного побуту та взаємних прав і обов`язків. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 17.04.2019 року у справі №456/1258/17. Наголосив, що надані позивачем докази не підтверджують в повній мірі факт проживання однією сім`єю та перебування її на утриманні. Тривалість спільного проживання як ознака наявності сім`ї на законодавчому рівні не визначена. Водночас, строк спільного проживання однією сім`єю має бути достатнім для того, щоб стверджувати, що склалися усталені відносини.

Зазначив, що недостатньо довести факт спільного проживання у будь-який довільний період часу, а необхідно, щоб таке спільне проживання однією сім`єю відбувалось безперервно і саме не менше 5 років до часу смерті іншої особи.

На підставі викладеного вважав, що в матеріалах справи відсутні докази, які б вказували, у чому конкретно полягали взаємні права та обов`язки.

Також, позивач не додала до матеріалів позовної заяви копію своєї трудової книжки, що свідчило б про відсутність працевлаштування.

Враховуючи, що позивачем не надано належних, обґрунтованих та достатніх доказів на підтвердження того, що вона і ОСОБА_3 були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, що підтверджують сукупність обставин, необхідних для встановлення факту перебування на утриманні, інших доказів, які б вказували на наявність у них сталих відносин притаманних членам сім`ї, просив відмовити в задоволенні позову.

28.07.2025 ухвалою без виходу до нарадчої кімнати відмовлено третій особі у задоволенні клопотання в частині витребування відомостей про доходи позивача за період після 09.09.2022, а також у частині витребування щодо родичів загиблого ОСОБА_3 , та за клопотанням представника позивача відкладено підготовче засідання на 19.08.2025.

19.08.2025 вирішено всі питання підготовчого провадження, після чого позивач ОСОБА_1 , її представник ОСОБА_5 , відповідач ОСОБА_2 висловили думки щодо можливості закрити підготовче провадження та призначити справу до судового розгляду по суті на підставі доказів, наданих учасниками цивільного процесу та наявних у матеріалах справи.

Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 19.08.2025 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 19.08.2025.

Під час судового розгляду позивач ОСОБА_1 , її представник ОСОБА_5 , підтримали позовні вимоги у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві, просили позовну заяву задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 не заперечувала проти задоволення позовної заяви.

Представник третьої особи ОСОБА_6 у письмових поясненнях просив проводити судовий розгляд за його відсутності.

Вислухавши пояснення позивача, представника позивача, відповідача, допитавши свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , дослідивши письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного:

Частинами 1, 3 ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Відповідно до ст. ст. 76-81 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Спірним є факт перебування позивача ОСОБА_1 на утриманні чоловіка ОСОБА_3 у період з 24.07.2021 до дня його смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно копії паспорта громадянина України НОМЕР_1 , позивач ОСОБА_1 з 24.02.2020 має зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 (а. с. 11, 12).

Згідно копії паспорта громадянина України НОМЕР_2 ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_4 , з 18.09.2012 був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 (а. с. 15, 16).

Даними копії тимчасового посвідчення військовозобов`язаного, довідки в/ч НОМЕР_3 форми 5 № 13/2661 від 25.07.2022, підтверджується, що старший солдат ОСОБА_3 перебував на військовій службі у військовій частині НОМЕР_3 з 26.02.2022 (а. с. 18-20).

З копії акта фактичного проживання, складеного депутатом Зміївської міської ради Жоян О. В., вбачається, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 проживали однією сім`єю і виховували сина ОСОБА_1 від першого шлюбу - ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (а. с. 21, 22).

Рішенням Зміївського районного суду Харківської області від 13 грудня 2022 року у справі № 621/1888/22, що набрало законної сили 12.01.2023, встановлено факт проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , в період з 10.02.2009 по день смерті останнього, а саме ІНФОРМАЦІЯ_1 (а. с. 23-27).

З копії сповіщення про смерть (загибель) № 0501/13/1/139 від 11.09.2022 вбачається, що позивача ОСОБА_1 сповіщено про загибель ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а. с. 28).

Згідно свідоцтву про смерть Серія НОМЕР_4 , виданому 16.09.2022 Зміївським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Чугуївському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), підтверджується, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , помер ІНФОРМАЦІЯ_6 у віці 46 років (а. с. 29).

З витягу із протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум №8/д від 19.05.2023 вбачається, що подані документи ОСОБА_1 повернуті на опрацювання документів для призначення одноразової грошової допомоги (а. с. 30).

З копій квитанцій про отримання грошових коштів, виписки по рахунку ОСОБА_1 , вбачається, що ОСОБА_3 перераховував грошові кошти позивачу (а. с. 31-41).

Свідки ОСОБА_7 та ОСОБА_8 в судовому засіданні підтвердили, що загиблий ОСОБА_3 утримував ОСОБА_1 , з якою проживав однією сім`єю без реєстрації шлюбу.

Частиною 1 ст. 16 ЦК України передбачено право кожної особи звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ч. 1, п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до ч. 6 ст. 294 ЦПК України, якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

У відповідністю з ч. 2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Подаючи позов про встановлення факту у порядку позовного провадження, тим самим позивач стверджує про наявність спору про право, оскільки в іншому випадку така заява має розглядатися у порядку окремого провадження.

Під спором про право необхідно розуміти певний стан суб`єктивного права; спір є суть суперечності, конфлікт, протиборство сторін, спір поділяється на матеріальний і процесуальний. Таким чином, виключається під час розгляду справ у порядку окремого провадження існування спору про право, який пов`язаний з порушенням, оспорюванням або невизнанням, а також недоведенням наявності суб`єктивного права за умов, що є певні особи, які перешкоджають у реалізації такого права.

Отже, вимога позивача про встановлення факту, що має юридичне значення, у позовному провадженні має бути взаємопов`язаною з вимогою про право цивільне для їх вирішення в одній справі.

Встановлення юридичного факту в позовному провадженні без вирішення спору по суті, є неможливим.

Даний висновок узгоджується із правовою позицією викладеною у постанові Верховного Суду від 18 січня 2023 року по справі №464/1107/21.

Таким чином, вимоги позовної заяви ОСОБА_1 про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні, без вирішення спору по суті, є неможливим.

Крім того, ОСОБА_1 у позовній заяві посилалася на те, що встановлення вказаного факту їй необхідно для реалізації права на отримання одноразової грошової допомоги через загибель військовослужбовця відповідно до Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", як особою, що перебувала на утримання загиблого.

Згідно пунктів 1, 2 частини 2 статті 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі: 1) загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби; 2) смерті військовослужбовця, що настала в період проходження ним військової служби або внаслідок захворювання чи нещасного випадку, що мали місце в період проходження ним військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, нещасного випадку, пов`язаних з проходженням військової служби.

Відповідно до частин 1, статті 16-1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" у випадках, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають особи, зазначені у пункті 4 цієї статті.

До членів сімей загиблих (померлих) осіб, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, належать: діти, у тому числі усиновлені, зачаті за життя загиблої (померлої) особи та народжені після її смерті, а також діти, стосовно яких загиблу (померлу) особу за її життя було позбавлено батьківських прав; вдова (вдівець); батьки (усиновлювачі) загиблої (померлої) особи, якщо вони не були позбавлені стосовно неї батьківських прав або їхні батьківські права були поновлені на час її загибелі (смерті); внуки загиблої (померлої) особи, якщо на момент її загибелі (смерті) їх батьки загинули (померли); жінка (чоловік), з якою (з яким) загибла (померла) особа проживали однією сім`єю, але не перебували у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, за умови що цей факт встановлено рішенням суду, яке набрало законної сили; утриманці загиблої (померлої) особи, визначені відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

Частиною 1 статті 30 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" право на пенсію в разі втрати годувальника мають непрацездатні члени сімей загиблих, померлих або таких, що пропали безвісти військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які перебували на їх утриманні (стаття 31).

Згідно статті 31 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" члени сім`ї померлого вважаються такими, що перебували на його утриманні, якщо вони були на його повному утриманні або одержували від нього допомогу, яка була для них постійним і основним джерелом засобів до існування.

Члени сім`ї померлого, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які самі одержували будь-яку пенсію, мають право перейти на нову пенсію.

Відповідно до частин 1, 6 статті 16-3 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" одноразова грошова допомога у випадках, передбачених підпунктами 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, за відсутності особистого розпорядження призначається і виплачується рівними частками всім особам, які мають право на її призначення та отримання, за їх особистою заявою або заявою їх законних представників.

Одноразова грошова допомога призначається і виплачується Міністерством оборони України, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, а також органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів - військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві - резервістами.

Частиною 2 Постанови КМУ №168 від 28 лютого 2022 року "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" установлено, що особам, які мають право на виплату одноразової грошової допомоги у разі загибелі осіб, зазначених у пунктах 1-1-2 цієї постанови, а також їх смерті внаслідок поранення (контузії, травми, каліцтва), отриманого у період воєнного стану під час захисту Батьківщини, участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, на території держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів, не пізніше ніж через один рік після поранення (контузії, травми, каліцтва), виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 15 млн. гривень.

У разі відсутності особистого розпорядження або за наявності неохопленої особистим розпорядженням частки розміру одноразової грошової допомоги право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги (її частки) мають особи, визначені у частині четвертій статті 118-1 Кодексу цивільного захисту України, частині четвертій статті 98 Закону України "Про Національну поліцію" та пункті 4 статті 16-1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", крім громадян Російської Федерації або Республіки Білорусь та осіб, які постійно проживають на територіях цих країн, осіб, які засуджені за державну зраду, колабораційну діяльність, пособництво державі-агресору, у рівних частках.

Незалежно від змісту особистого розпорядження право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки загиблої (померлої) особи у розмірі 50 відсотків частки, яка належала б кожному з них у разі призначення і виплати одноразової грошової допомоги за відсутності особистого розпорядження.

Отже, у таких справах спір може виникнути лише між суб`єктами отримання одноразової грошової допомоги, яка розподіляється рівними частками на всіх отримувачів.

Пунктом 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №5 "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" роз`яснено, що судам необхідно мати на увазі, що встановлення факту перебування особи на утриманні померлого має значення для одержання спадщини, призначення пенсії або відшкодування шкоди, якщо допомога, яка надавалась, була для заявника постійним і основним джерелом засобів до існування. Одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд установить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання.

Факт перебування фізичної особи на утриманні померлого може бути встановлено за умови, що утримання було повним або допомога, яка надавалась утриманцю, була постійним і основним джерелом засобів до існування навіть, коли утриманець (заявник) мав заробіток, одержував пенсію, стипендію тощо.

Повне утримання означає відсутність у члена сім`ї інших джерел доходів, окрім допомоги померлого. Якщо крім допомоги, що надавалася померлим, особа мала інші джерела доходів, то необхідно встановити, чи була допомога годувальника постійним і основним джерелом засобів до існування. Постійний характер допомоги означає, що вона була не одноразовою, а надавалася систематично, протягом певного періоду часу і що померлий виконував обов`язок щодо утримання цього члена сім`ї. Основне значення допомоги необхідно з`ясовувати шляхом порівняння розміру допомоги з боку померлого та інших доходів. Вирішення питання залежить від співвідношення розмірів допомоги та інших одержуваних доходів.

Дана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 22 травня 2019 року у справі №520/6518/17.

Позивачем ОСОБА_1 під час судового розгляду не надано доказів про відсутність в неї доходу.

Разом з тим, під час обговорення клопотання третьої особи про витребування відомостей про доходи позивача, сама позивачка ОСОБА_1 , а також і її представник ОСОБА_5 повідомили, що позивач працювала та отримувала дохід, однак вважали, що відомості про дохід позивачки не мають значення для вирішення справи.

Однак, такі доводи позивачки та її представника суперечать зазначеній вище правовій позиції, викладеній в постанові Верховного Суду від 22 травня 2019 року у справі №520/6518/17.

Отже, позивачем ОСОБА_1 не надано належних та допустимих доказів, які б підтверджували юридичний факт перебування її на утриманні загиблого ОСОБА_3 , тобто наявності у нього обов`язку утримувати позивачку та одержання позивачкою від нього допомоги, яка була для неї постійним і основним джерелом засобів до існування.

За таких обставин, позовна заява ОСОБА_1 є необґрунтованою і задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 19, 76-82, 89, 211, 223, 259, 263-265, 268, 273, 293, 294, 315, 319, 352, 354 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в:

Відмовити у задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Міністерство оборони України, про встановлення факту перебування ОСОБА_1 на утриманні загиблого чоловіка ОСОБА_3 , з 24.07.2021 до дня його загибелі ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не буде подано.

Учасники справи мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду через Зміївський районний суд Харківської області протягом тридцяти днів з дня складання повного рішення суду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач - ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_5 .

Відповідач - ОСОБА_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_6 .

Третя особа - Міністерство оборони України, місцезнаходження: АДРЕСА_5, код ЄДРПОУ: НОМЕР_7.

Повне рішення складене 29.08.2025.

Головуючий: В. В. Овдієнко