Провадження № 2-о/554/308/2025
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 серпня 2025 року м.Полтава

Суддя Шевченківського районного суду міста Полтави Черняєва Т.М., розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Державна установа «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Полтавській області, Медико-військова лікарська комісія Державної установи «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Полтавській області», про встановлення факту, що має юридичне значення, -

ВСТАНОВИЛА:

Заявник звернувся до Шевченківського районного суду міста Полтави з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення.

Дослідивши матеріали заяви, приходжу до наступних висновків.

Відповідно до ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Дотримання судами процесуальних норм інституту підсудності є вимогою ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яке гарантує, що кожен при вирішенні спору щодо його цивільних прав та обов`язків або при встановленні обґрунтованості будь-якого кримінального обвинувачення, висунутого проти нього, має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

За приписами ст.19 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку: 1) наказного провадження; 2) позовного провадження загального або спрощеного; 3) окремого провадження.

Відповідно до ч.1 ст.293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно з ч.3 ст.294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом.

Відповідно до ч.1 ст.316 ЦПК України заява фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем її проживання.

Загальні правила підсудності визначені ст. 27, 28 ЦПК України, згідно яких позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, або за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача.

Реєстрація (декларування) місця проживання/перебування у встановленому порядку має значення для реалізації окремих прав особи, зокрема, під час вибору суду, якому підсудна справа.

Положення ч.1 ст.27, ч.1 ст.28 ЦПК України імперативно встановлюють, що визначення територіальної юрисдикції (підсудності) здійснюється з урахуванням зареєстрованого місця проживання або перебування фізичної особи - сторони у справі, якщо інше не передбачено законом.

Зазначена вимога процесуального закону унеможливлює зловживання процесуальними правами при визначенні підсудності.

Отже в нормах ЦПК України передбачено використання лише зареєстрованого місця проживання, фактичне місце проживання фізичної особи не має правового значення.

З огляду на викладене, використання фактичної адреси проживання для встановлення місця звернення до конкретного суду за визначеною територіальною підсудністю матиме наслідком невизначеність при вчиненні окремих процесуальних дій, адже фактичне місце проживання може змінюватися чи не щодня. Крім того, особа може мати більше ніж одне фактичне місце проживання, але зареєстроване може бути лише одне місце проживання.

Такі правові висновки викладено Верховним Судом у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 24.06.2024 у справі № 554/7669/21.

Аналіз змісту даних норм дає підстави для висновку, що місцем проживання особи, вжитим у ч.1 ст.316 ЦПК України, є зареєстроване у встановленому законом порядку місце її проживання.

Як вбачається з відповіді № 1684566 від 20 серпня 2025 року з Єдиного державного демографічного реєстру ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Отже, місцем проживання (перебування) заявника ОСОБА_1 в даному випадку являється зареєстроване у встановленому законом порядку місце його проживання, що кореспондується з положеннями ст.29 ЦК України та ст.3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні».

Європейський суд з прав людини у пункті 24 рішення у справі «Сокуренко і Стригун проти України» (заяви № 29458/04 та № 29465/04) від 20.07.2006 вказав, що «фраза «встановленого законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. У рішенні у справі «Занд проти Австрії» … Комісія висловила думку, що термін «судом, встановленим законом» у п.1 ст.6 передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з (...) питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів».

Розгляд справи судами з порушенням правил підсудності є порушенням п.1 ст.6 Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки такі суди не є встановленими процесуальним законом для такого розгляду.

Згідно з ч. 9 ст. 187 ЦПК України, якщо за результатами отриманої судом інформації буде встановлено, що справа не підсудна цьому суду, суд надсилає справу за підсудністю в порядку встановленому ст. 31 цього Кодексу.

Недотримання правил територіальної юрисдикції (підсудності) є порушенням процесуального закону, який є підставою для скасування рішення з направленням справи на розгляд за встановленою законом підсудністю (ч.1 ст.378 ЦПК України)

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України, суд передає справу на розгляд іншого суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

За наведених обставин, враховуючи, що заявник не має зареєстрованого місця проживання чи перебування на території, на яку поширюється юрисдикція (підсудність) Шевченківського районного суду міста Полтави та зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 , вважаю за необхідне на підставі п.1 ч.1ст.31 ЦПК України передати дану справу на розгляд до Київського районного суду міста Полтави як до суду, територіальна юрисдикція (підсудність) якого поширюється на адресу реєстрації місця проживання заявника.

Відповідно до ст.32 ЦПК України спори між судами про підсудність не допускаються.

Керуючись ст. 316, 31, 260 ЦПК України, суддя,-

УХВАЛИЛА :

Цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа Державна установа «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Полтавській області, Медико-військова лікарська комісія Державної установи «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Полтавській області» про встановлення факту, що має юридичне значення - передати за територіальною підсудністю на розгляд до Київського районного суду м.Полтави.

Ухвала набирає законної сили через п`ятнадцять днів з дня її постановлення, якщо на неї не буде подана апеляційна скарга учасниками справи.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її постановлення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Полтавського апеляційного суду.

Суддя Т.М.Черняєва