Провадження № 2-з/201/127/2025
У Х В А Л А

про забезпечення позову

18 серпня 2025 року суддя Соборного районного суду міста Дніпра Покопцева Д.О., розглянувши заяву представника позивачки ОСОБА_1 адвоката Куценка Олександра Миколайовича про забезпечення позову її позову до ОСОБА_2 про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності,

ВСТАНОВИЛА:

Соборним районним судом міста Дніпра 14.08.2025р. отримана позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності.

Одночасно із позовом подана заява про його забезпечення шляхом заборони будь-яким особам вчиняти будь-які дії, спрямовані на відчуження шляхом продажу або реалізації в будь-який спосіб (в тому числі на торгах, аукціонах), державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно:

квартиру за адресою: АДРЕСА_1 (РНОНМ 01) загальною площею 42,7 м2, житловою площею 26,6 м2, яка належить ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на підставі договору купівлі-продажу від 15.11.2014р., посвідченого приватним нотаріусом ДМНО Шуваєвою О.С., зареєстрованого в реєстрі за № 1495;

квартиру за адресою: АДРЕСА_2 (РНОНМ 101) загальною площею 65, 5 м2, житловою площею 44,9 м2, яка належить ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_2 ) на підставі договору купівлі-продажу від 21.11.2019р., посвідченого приватним нотаріусом ДМНО Батовою Т.С., зареєстрованого в реєстрі за № 6675;

квартиру за адресою: АДРЕСА_3 (РНОНМ 01) загальною площею 63,9 м2, житловою площею 48,4 м2, яка належить ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_2 ) на підставі договору купівлі-продажу від 03.06.2020р., посвідченого приватним нотаріусом ДМНО Солошенко Ю.В., зареєстрованого в реєстрі за № 2063;

квартиру за адресою: АДРЕСА_4 (РНОМН НОМЕР_3 ) загальною площею 69,9 м2, житловою площею 42,0 м2, яка належить ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_2 ) на підставі договору купівлі-продажу від 04.10.2021р., посвідченого приватним нотаріусом ДМНО Сусловим М.Є., зареєстрованого в реєстрі за № 3656.

Вказана заява мотивована тим, що предметом позову є поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_4 , шляхом виділу в особисту приватну власність кожному з подружжя та визнання права власності за кожним з подружжя, а також стягнення компенсації 1/2 частки вартості спірного рухомого та нерухомого майна. Вважає, що існує достатньо обґрунтоване припущення, що не вжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів ОСОБА_1 за захистом яких вона звернулася, оскільки не відомий текст наданої довіреності чи заяви ОСОБА_1 у жовтні 2014 року у Туніській Республіці на ім`я ОСОБА_3 був викладений арабською мовою, та право власності на 3 спірні квартири зареєстровано за Хенія Хабіб, а також за інформацією з веб-сайту (сторінки) OLXв мережі Інтернет з 05-06 серпня 2025 року відповідачем вже здійснюється продаж усього спірного нерухомого майна подружжя (4 квартири), що в свою чергу і свідчить про існування реального наміру продажу та реалізації спірного майна відповідачем.

Згідно з приписами частини другої статті 149 Цивільного процесуального кодексу України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

За частиною першою статті 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

Враховуючи положення частини першої статті 153 ЦПК України, суд приходить до висновку про можливість розгляду заяви про забезпечення позову до подання позовної заяви у судовому засіданні без повідомлення учасників справи.

У відповідності до пунктів 3, 4 частини першої ст. 151 ЦПК України, заява про забезпечення позову має містити, зокрема, предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову а також захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності.

Крім того, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно існує спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам відповідно до роз`яснень у пункті 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову».

Метою вжиття заходів забезпечення позову є охорона матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують за його позовом реальне виконання позитивно прийнятого рішення, у разі прийняття такого.

Підставою забезпечення позову є обґрунтоване припущення заявника про те, що незастосування заходів по забезпеченню позову може утруднити або взагалі унеможливити виконання рішення суду.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки, безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Як передбачено положеннями ч. 7 ст. 153 ЦПК України, в ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання, а також вирішує питання зустрічного забезпечення.

Види забезпечення позову визначені положеннями ст. 150 ЦПК України та до них належать: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії; встановленням обов`язку вчинити певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору; зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1 - 9 цієї частини.

При цьому, відповідно до вимог ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Вирішуючи питання про забезпечення позову та приймаючи відповідне рішення, суд зобов`язаний враховувати обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги, та зазначені ним докази, що підтверджують кожну обставину.

Згідно із п.п. 4, 5, 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

При цьому під забезпеченням позову слід розуміти сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог.

Відповідно до правового висновку Верховного Суду України, викладеного в постанові № 6-605 цс16 від 25.05.2016 року, винесеної за результатами перегляду рішення Апеляційного суду м. Києва, та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Метою забезпечення позову, згідно з вказаною постановою, є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Статтею 124 Конституції України задекларовано принцип обов`язковості судових рішень, який з урахуванням положень ст.ст. 2, 18, 153 ЦПК України поширюється також на ухвалу суду про забезпечення позову. При цьому відповідно до ч. 3 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Позивачкою заявлені вимоги про поділ майна, що об`єктом права спільної сумісної власності.

Позивачкою подано суду документи, які підтверджують факт укладення шлюбу, придбання спірного майна.

Важливими умовами для вжиття заходів забезпечення позову є наявність між сторонами дійсного спору та реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду.

З поданих документів викладене вбачається, тому суд вважає за потрібне забезпечити позов в обраний заявником спосіб.

Такий вид забезпечення позову є співмірним заявленим позовним вимогам.

Згідно із ч. 7 ст. 153 ЦПК України суд може також зазначити порядок виконання ухвали про забезпечення позову.

Тому, розглядаючи дану заяву про забезпечення позову, суд приходить до висновку про необхідність допустити негайне виконання ухвали, про що зазначено в ч. 1 ст. 157 ЦПК України, згідно якої, ухвала суду про забезпечення позову підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

На підставі вищенаведеного, керуючись ст. ст. 149,150, 151,153 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Заяву представника позивачки ОСОБА_1 адвоката Куценка Олександра Миколайовича про забезпечення позову її позову до ОСОБА_2 про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності задовольнити.

Заборонити будь-яким особам вчиняти будь-які дії, спрямовані на відчуження шляхом продажу або реалізації в будь-який спосіб (в тому числі на торгах, аукціонах), державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно:

квартиру за адресою: АДРЕСА_1 (РНОНМ 01) загальною площею 42,7 м2, житловою площею 26,6 м2, яка належить ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на підставі договору купівлі-продажу від 15.11.2014р., посвідченого приватним нотаріусом ДМНО Шуваєвою О.С., зареєстрованого в реєстрі за № 1495;

квартиру за адресою: АДРЕСА_2 (РНОНМ 101) загальною площею 65, 5 м2, житловою площею 44,9 м2, яка належить ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_2 ) на підставі договору купівлі-продажу від 21.11.2019р., посвідченого приватним нотаріусом ДМНО Батовою Т.С., зареєстрованого в реєстрі за № 6675;

квартиру за адресою: АДРЕСА_3 (РНОНМ 01) загальною площею 63,9 м2, житловою площею 48,4 м2, яка належить ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_2 ) на підставі договору купівлі-продажу від 03.06.2020р., посвідченого приватним нотаріусом ДМНО Солошенко Ю.В., зареєстрованого в реєстрі за № 2063;

квартиру за адресою: АДРЕСА_4 (РНОМН НОМЕР_3 ) загальною площею 69,9 м2, житловою площею 42,0 м2, яка належить ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_2 ) на підставі договору купівлі-продажу від 04.10.2021р., посвідченого приватним нотаріусом ДМНО Сусловим М.Є., зареєстрованого в реєстрі за № 3656.

Згідно ст. 261 ЦПК України ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала суду підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження, але може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

В залежності від результатів вирішення спору по суті, ухвала про вжиття заходів забезпечення позову діє у строки, встановлені ч. 7-10 ст. 158 ЦПК України.

Копії ухвали надіслати сторонам для відома та для виконання відповідним органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими чи службовими особами, в тому числі щодо внесення записів до відповідних реєстрів.

Строк пред`явлення ухвали до виконання, як виконавчого листа, три роки.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду впродовж 15 днів.

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_5 .

Відповідач: ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_5 .

Суддя: Д.О. Покопцева