Справа №949/328/25
Провадження №2-др/949/2/25
Д О Д А Т К О В Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
19 серпня 2025 року Дубровицький районний суд Рівненської області у складі:
головуючого судді Тарасюк А.М.,
при секретарі судових засідань Пінчук О.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дубровиця заяву представника позивача - адвоката Тимошенко Оксани Василівни про ухвалення додаткового рішення суду про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення розміру та стягнення аліментів на дітей та утримання для дружини,
Рішенням Дубровицького районного суду Рівненської області від 30 червня 2025 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення розміру та стягнення аліментів на дітей та утримання для дружини задоволено частково.
Вказаним рішенням суду з урахуванням ухвали про вплавлення описок від 07 липня 2025 року, яка є невід`ємною частиною вказаного рішення суду, стягнуто із ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) аліменти на утримання дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 у розмірі по 8000,00 грн. (вісім тисяч гривень) щомісячно на кожну дитину, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позовної заяви до суду, а саме з 05 лютого 2025 року і до досягнення дітьми повноліття.
Крім того, вказаним рішення суду стягнуто із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 аліменти на її утримання у твердій грошовій сумі в розмірі 5000,00 грн. (п`ять тисяч гривень) щомісячно, починаючи від дня пред`явлення позову, а саме з 05 лютого 2025 року та до досягнення дитиною ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 трьох років.
В решті позовних вимог відмовлено.
30 червня 2025 року судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення. Повний текст рішення суду складено 03 липня 2025 року.
Представник відповідача - адвокат Мороченець Я.І., у свою чергу, 23 липня 2025 року через систему "Електронний суд" подав заперечення на заяву про ухвалення додаткового рішення.
Зокрема, представник відповідача - адвокат Мороченець Я.І. у запереченнях звертає увагу на те, що сторона позивача до закінчення судових дебатів не виконала обов`язок, визначений ч. 8 ст. 141 ЦПК України, а саме не подала доказів та не заявила про їх подання протягом п`яти днів з моменту ухвалення судового рішення. Вважає, що вимога ч. 8 ст. 141 ЦПК України щодо строку та порядку подання доказів про розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, має застосовуватися і до справ, що розглядаються у спрощеному провадженні, де судові дебати відсутні. Така практика запроваджена у Касаційному адміністративному суді у складі Верховного Суду, зокрема у постанові від 16 квітня 2019 року в справі №817/1889/17 а також описано у додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року в справі №755/9215/15-ц. Тому, на думку представника відповідача, заява про ухвалення додаткового рішення є безпідставною.
При цьому звертає увагу суду на те, що спір, який вирішувався судом є спором про стягнення аліментів, який розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши письмові докази, додані до заяви та наявні в матеріалах справи, суд дійшов до наступного висновку.
Прийняття додаткового рішення суду у справі передбачено ст. 280 ЦПК України.
Зокрема, згідно з п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Статтею 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до ч. 1 ст. 134 ЦПК України, разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.
Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Частиною 3 ст. 137 ЦПК України передбачено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" (далі - Закон), адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правничої допомоги.
Договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (ст. 1 Закону)
Статтею 19 Закону передбачено, що видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.
Згідно зі ст. 30 Закону, гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути обґрунтованим та враховувати витрачений адвокатом час.
Частиною 8 ст. 141 ЦПК України визначено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
- договір про надання правової допомоги №12/25 від 14.01.2025, укладеного між адвокатським об`єднанням "Удовиченко і партнери" та ОСОБА_1 ;
- ордер на надання правничої (правової) допомоги;
- акт №3 про надання правничої допомоги від 21.04.2025, з переліком та вартістю наданих послуг на суму 5100,00 грн;
- акт №4 про надання правничої допомоги від 30.06.2025, з переліком та вартістю наданих послуг на суму 7000,00 грн;
- платіжну інструкцію №2.121569675.1 від 25.04.2025 про сплату ОСОБА_1 адвокаському об`єднанню "Удовиченко і партнери" 5100,00 грн. за надання правничої допомоги;
Відповідно до предмету договору про надання правничої допомоги від 14.01.2025 адвокатське об`єднання приймає на себе доручення клієнта про надання останньому правничої допомоги у справі щодо стягнення аліментів, яка полягає в наданні юридичних консультацій, ознайомленні з документами, аналіз судової практики, підготовці проекту процесуальних документів, зібранні доказів та представленні інтересів клієнта в суді (п.1.1, 1.2 договору).
Об`єднання призначає адвоката, кандидатура якого відповідає вимогам до компетентності, об`єктивно обумовленим характером доручення, що стосується виконання договору (п. 1.3 договору).
Відповідно до п. 2.1 договору, за надання правничої допомоги, передбаченої п. 1.1 та 1.2 договору, клієнт сплачує об`єднанню гонорар шляхом безготівкового розрахунку на рахунок об`єднання.
Зі змісту п. 2.2 договору вбачається, що розмір гонорар становить вартість наданої правничої допомоги вказаної в актах про надання правничої допомоги, які надаються клієнту по факту виконаної роботи та виходячи з наступного розрахунку: надання консультацій (500 грн. за одну годину); підготовка та подання адвокатського запиту (1000 грн.); правовий аналіз документів (від 1000 грн. залежно від обсягу та складності); вивчення нормативно-правової бази що регулює спірні правовідносини (500 грн.); вивчення практики судів в ідентичних спорах (500 грн.); підготовка позовної заяви про стягнення аліментів (5000 грн.); підготовка та подання інших процесуальних документів (клопотань, заяв, заперечень, пояснень) (від 1000 грн. за один процесуальний документ залежно від обсягу та складності); ознайомлення з матеріалами справи у суді (500 грн за один том); участь у одному судовому засіданні (2000 грн. незалежно від тривалості та складності, у разі якщо засідання не відбулося з причин незалежних від об`єднання клієнт сплачує 50%); виконання інших дій залежно від складності 1000 грн. одна година роботи адвоката).
Вказані акти підписані сторонами та скріплені відтисками печатки адвокатського об`єднання.
Верховний Суд у своїй додатковій постанові від 18.02.2022 у справі 925/1545/20 акцентує увагу на тому, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Водночас, нормами національного законодавства, зокрема ч. 4 ст. 137 ЦПК України визначено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
При цьому, законодавець надав право іншій стороні клопотати про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами з покладенням на таку сторону обов`язку доведення неспівмірності витрат (ч.ч. 5, 6 ст. 137 ЦПК України).
Так, сторона відповідача не погоджується із заявленою представником позивача сумою вартості послуг на правничу допомогу, про що зазначається у поданих запереченнях.
У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Верховний Суд у справі №922/3812/19 висловив позицію про те, що визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність". У разі відсутності у тексті договору таких умов (пунктів) щодо порядку обчислення, форми та ціни послуг, що надаються адвокатом, суди, в залежності від конкретних обставин справи, інших доказів, наданих адвокатом, використовуючи свої дискреційні повноваження, мають право відмовити у задоволенні заяви про компенсацію судових витрат, задовольнити її повністю або частково.
У постанові №908/2702/21 від 12 січня 2023 року Верховний Суд також зазначає, що під час вирішення питання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу, суд: 1) має право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката за клопотанням іншої сторони; 2) з власної ініціативи, не розподіляти такі витрати повністю або частково та покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору не повинен бути не пропорційним до предмета спору. Суд із врахуванням конкретних обставин, зокрема і ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.
Зважаючи на викладені правові висновки Верховного Суду, суд вправі самостійно з власної ініціативи, в залежності від конкретних обставин справи, інших доказів, наданих адвокатом, використовуючи свої дискреційні повноваження, не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.
Суд зазначає та наголошує, що стягнення витрат на професійну правничу допомогу не може бути способом надмірного збагачення сторони, на користь якої такі витрати стягуються і не може становити для неї по суті додатковий спосіб отримання доходу.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 133, 134, 137, 141, 270, 352, 354 ЦПК України, суд, -
Заяву представника позивача - адвоката Тимошенко Оксани Василівни про ухвалення додаткового рішення суду про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення розміру та стягнення аліментів на дітей та утримання для дружини задоволити частково.
У задоволенні решти вимоги про відшкодування витрат на на професійну правничу допомогу - відмовити.
Апеляційна скарга на додаткове рішення може бути подана через Дубровицький районний суд Рівненської області в Рівненський апеляційний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Суддя: підпис.
Згідно з оригіналом.
Суддя Дубровицького
районного суду Тарасюк А.М.