Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Справа №936/707/25
Провадження №2/936/204/2025
21.08.2025 селище Воловець
Воловецький районний суд Закарпатської області в складі судді Софілканич О.А., з участю секретаря судового засідання Дзямко А.А., розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні у залі судових засідань в селищі Воловець в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Воловецької державної нотаріальної контори про припинення дії обтяження у вигляді заборони відчуження нерухомого майна,
В С Т А Н О В И В:
03.06.2025 ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Воловецької державної нотаріальної контори про припинення дії обтяження у вигляді заборони відчуження нерухомого майна.
В обґрунтування позову покликається на те, що 26.09.2003 року між Закритим акціонерним товариством Комерційним банком "Приватбанк" та заставодавцем позивачкою ОСОБА_2 (Коновал після зміни прізвища) та майновим поручителем ОСОБА_3 було укладено Договір застави нерухомого майна -2/3 частини квартири АДРЕСА_1 , належної заставодавцю та майновому поручителю на підставі Свідоцтва про право власності на житло, виданого Воловецькою селищною радою 22.12.1997 року, зареєстрованого Воловецьким БТІ 04.02.1998 року за №660, для забезпечення своєчасного повернення отриманого кредиту за договором №060-03/СП від 26.09.2003 року, відсотків за користування ним, штрафних санкцій у передбачених законом та кредитним договором випадках, відшкодування інших витрат та збитків.
Відповідно до Довідки Акціонерного товариства Комерційного банку "Приватбанк" заборгованості по кредитному договору №060-03/СП від 26.09.2003 року немає; дата закриття кредита 27.09.2004 року.
З огляду на вищезазначене, позивач вважає, що оскільки в розумінні ст. 599 ЦК України відбулося припинення зобов`язання за Кредитним договором, що в свою чергу призвело до припинення зобов`язань, визначених Договором застави, а тому для неї необхідним є звернення до суду за захистом своїх майнових прав та інтересів шляхом припинення дії обтяжень на належне на праві приватної власності майно.
Ухвалою судді Воловецького районного суду Закарпатської області від 04.06.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження.
Позивач подала заяву про розгляд справи у її відсутності. Позов просила задовольнити з підстав, викладених у ньому.
Представник відповідача Воловецької державної нотаріальної контори- завідувачка державної нотаріальної контори Дідренцел В.Т. у підготовче засідання не з`явилася, надала заяву про розглґяд справи без її особистої участі, позов визнає.
У відповідності до ч.ч.3, 4 ст.200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.
Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу.
На підставі ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, дослідивши наявні матеріали справи, об`єктивно оцінивши докази у їх сукупності, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Згідно із ч. 1 ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших.
Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд (ч.1 ст. 319 ЦК України).
Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ст. 3 ЦПК України).
Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню ( ст.386 ЦК України).
Судом встановлено, що 26.09.2003 між Закритим акціонерним товариством Комерційним банком «Приватбанк» та ОСОБА_2 було укладено Договір про поновлювальну кредитну лінію №060-03/СП, згідно якого остання отримала кредит в сумі 5500,00 гривень на 12 місяців зі сплатою відсотків.
26.09.2003 року між Закритим акціонерним товариством Комерційним банком "Приватбанк" та заставодавцем позивачкою ОСОБА_2 та майновим поручителем ОСОБА_3 було укладено Договір застави нерухомого майна -2/3 частини квартири АДРЕСА_1 , належної заставодавцю та майновому поручителю на підставі Свідоцтва про право власності на житло, виданого Воловецькою селищною радою 22.12.1997 року, зареєстрованого Воловецьким БТІ 04.02.1998 року за №660, для забезпечення своєчасного повернення отриманого кредиту за договором №060-03/СП від 26.09.2003 року, відсотків за користування ним, штрафних санкцій у передбачених законом та кредитним договором випадках, відшкодування інших витрат та збитків.
У зв`язку з укладенням шлюбу 28.03.1973 року з ОСОБА_4 позивачка змінила прізвище на ОСОБА_5 , що підтверджено копією свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_1 від 28.03.1973.
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 (майновий поручитель) помер, що підтверджено копією свідоцтва про смерть, перекладеного з чеської мови на українську серії НОМЕР_2 .
Відповідно до ст. 74 Закону України «Про нотаріат», нотаріус знімає заборону відчуження нерухомого майна (майнових прав на нерухоме майно), об`єктів незавершеного будівництва, майбутніх об`єктів нерухомості, права на які підлягають державній реєстрації, частки у праві власності на таке майно у зв`язку із:
повідомленням кредитора (позикодавця) про погашення позики (кредиту);
припиненням, розірванням іпотечного договору, договору застави, ренти, довічного утримання (догляду), спадкового договору, іншого договору, на підставі якого було накладено заборону відчуження;
смертю відчужувача за договором довічного утримання (догляду), спадковим договором або смертю другого з подружжя, що уклали спадковий договір;
смертю другого з подружжя, яке склало спільний заповіт подружжя;
відчуженням майна, переданого під виплату ренти;
спливом строку, на який накладено заборону відчуження;
рішенням суду;

судовим рішенням про скасування рішення суду про оголошення фізичної особи померлою, про скасування рішення суду про позбавлення батьків дитини батьківських прав або відібрання дитини без позбавлення батьківських прав;

зверненням органів опіки та піклування про усунення обставин, що обумовили накладення заборони відчуження майна дитини;

в інших випадках, встановлених законодавством.

Нотаріус знімає заборону відчуження рухомого майна у випадках, встановлених законодавством.

Пункт 4.1. глави 15 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України передбачає, що нотаріус у випадках, встановлених законодавством, знімає заборону відчуження нерухомого майна (майнових прав на нерухоме майно), об`єктів незавершеного будівництва, майбутніх об`єктів нерухомості, права на які підлягають державній реєстрації, частки у праві власності на таке майно, а також рухомого майна.

Нотаріус, який знімає заборону, накладену іншим нотаріусом, направляє за місцем зберігання справи, що містить відомості про накладання заборони, повідомлення про її зняття.

У випадках, передбачених частиною першою статті 537 Цивільного кодексу України, нотаріус за заявою боржника знімає заборону відчуження заставленого майна за наявності таких документів:

копія правочину, що підтверджує виникнення відповідного зобов`язання;

копія договору застави / іпотеки;

документ про внесення в депозит нотаріуса, нотаріальної контори належних з боржника кредиторові грошей або цінних паперів;

копія повідомлення нотаріуса кредиторові про внесення боргу в депозит та документ, що підтверджує отримання такого повідомлення кредитором.

Згідно із ч. 1 ст. 598 ЦК України, зобов`язання припиняються частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Відповідно до Довідки Акціонерного товариства Комерційного банку "Приватбанк" заборгованості по кредитному договору №060-03/СП від 26.09.2003 року немає; дата закриття кредита 27.09.2004 року.

У відповідності до ст.599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Отже, з наведеного вбачається, що зобов`язання за Кредитним договором №060-03/СП від 26.09.2003, укладеним між 26.09.2003 між Закритим акціонерним товариством Комерційним банком «Приватбанк» та ОСОБА_2 є припиненим в силу положень ст. 599 ЦК України, оскільки позичальник його припинив належним виконанням.

Частиною 1 ст. 575 ЦК України встановлено, що іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про іпотеку», іпотека припиняється у разі припинення основного зобов`язання або закінчення строку дії іпотечного договору.

Згідно з частиною 5 ст.3 Закону України «Про іпотеку», іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору.

У відповідності до ч. 3 ст. 17 Закону України «Про іпотеку», відомості про припинення іпотеки підлягають державній реєстрації у встановленому законодавством порядку.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» обтяження - заборона або обмеження розпорядження та/або користування нерухомим майном, встановлені законом, актами уповноважених на це органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб, або такі, що виникли з правочину.

Згідно із ст. 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державній реєстрації прав зокрема підлягають іпотека, заборона відчуження нерухомого майна.

У відповідності до ст.26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», за результатом розгляду документів, поданих для державної реєстрації прав, державний реєстратор на підставі прийнятого ним рішення про державну реєстрацію прав вносить відомості про речові права, обтяження речових прав до Державного реєстру прав.

Згідно зі ст.27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», передбачений перелік підстав для державної реєстрації прав та обтяжень.

Зокрема, відповідно до ч.2 ст.27 вищевказаного Закону України, державна реєстрація обтяжень проводиться на підставі судового рішення щодо набуття, зміни або припинення обтяження речових прав на нерухоме майно, об`єкт незавершеного будівництва, майбутній об`єкт нерухомості, що набрало законної сили.

За положеннями п. 1 ч. 2 ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрацію обтяжень проводиться, серед іншого, на підставі судового рішення щодо припинення обтяження речових прав на нерухоме майно, що набрало законної сили.

Оскільки в розумінні ст.599 ЦК України відбулося припинення зобов`язання за Кредитним договором №060-03/СП від 26.09.2003, то відповідно відбулося і припинення зобов`язань, визначених Договором застави від 26.09.2003 року

Таким чином, оцінюючи зібрані по справі докази, а також враховуючи те, що за позивачем не рахується будь-яких невиконаних зобов`язань за правочинами, а в Державному реєстрі наявна заборона на відчуження нерухомого майна, що обмежує право позивача реалізувати свої права власника, суд приходить до переконання про необхідність задоволення позову.

Керуючись статтями 141, 200, 206, 258, 259, 263-265, 273, 352, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до Воловецької державної нотаріальної контори про припинення дії обтяження у вигляді заборони відчуження нерухомого майна.

Припинити обтяження у виді заборони відчуження об`єкту нерухомого майна - 2/3 частини квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 , зареєстроване 14.07.2004 року за №64736 реєстратором Воловецькою державною нотаріальною конторою на підставі договору застави Воловецького відділення Комерційного банку "Приватбанк" від 26.09.2003 року.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання її до Закарпатського апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне найменування сторін:

позивач: ОСОБА_1 , мешканка АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ;

відповідач: Воловецька державна нотаріальна контора, місцезнаходження: селище Воловець, вул.Карпатська, 68, Мукачівського району, Закарпатської області, .

Повне рішення буде складено 28 серпня 2025 року.

Суддя Софілканич О.А.