ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/6941/25 Справа № 191/1922/25 Суддя у 1-й інстанції - Твердохліб А. В. Суддя у 2-й інстанції - Городнича В. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 серпня 2025 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого - Городничої В.С.,

суддів: Петешенкової М.Ю., Красвітної Т.П.,

за участю секретаря судового засідання Гвоздєва М.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 29 квітня 2025 року у складі судді Твердохліб А.В. про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову, до приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Приходько Альони Анатоліївни, ОСОБА_2 , державного підприємства Сетам, третя особа Товариство з обмеженою відповідальністю Сонмакс Авто, про визнання недійсними прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна, поданої до пред`явлення позову, -

ВСТАНОВИЛА:

У квітні 2025 року ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою про забезпечення майбутнього позову, який вона планує пред`явити до приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Приходько А.А., ОСОБА_2 , ДП Сетам, визначивши третьою особою ТОВ Сонмакс Авто, на предмет визнання недійсними прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна, та просила забезпечити позов ОСОБА_1 шляхом накладення арешту на житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 339,9 кв.м., житловою площею 153,8 кв.м та земельну ділянку кадастровий номер: :06:001:0001, загальною площею: 0,1090 га, також заборони будь-яким особам вчинення будь-яких реєстраційних дій, спрямованих на відчуження та/або обтяження в будь-який спосіб права власності на нерухоме майно (у тому числі купівля- продаж, дарування, застава (іпотека), міна тощо), інших речових прав на нерухоме майно, звернення стягнення на майно, здійснення інших юридичних правочинів, реєстрації речових прав щодо вказаного майна.

В обґрунтування заяви послалась на те, що після ознайомлення її представником 17 квітня 2025 року з матеріалами виконавчого провадження №76959033 їй стало відомо, що на виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Приходько А.А. перебував виконавчий напис №63, виданий 21 січня 2025 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Стаднік І.Л., де стягувачем є ОСОБА_2 , боржником ОСОБА_1 , щодо звернення стягнення на спірне нерухоме майно.

Зазначене майно, що було іпотечним, реалізовано ДП «Сетам» 28 березня 2025 року в ході виконання вищевказаного виконавчого провадження за початковою ціною 2 791 000 грн, де переможцем торгів стало ТОВ Сонмакс Авто та якому строк розрахунку встановлено до 07 квітня 2025 року.

ОСОБА_1 зазначає, що усі дії у виконавчому провадженні було здійснено без її участі, а тому не мала змоги висловити свої заперечення щодо результатів оцінки, позбавлена права на її оскарження.

Ані приватний виконавець Приходько А.А., ані експерт-оцінювач не зверталися до ОСОБА_1 з проханням надати доступ до нерухомого майна - будинку та земельної ділянки з метою проведення оцінки його ринкової вартості.

З визначеною вартістю житлового будинку та земельної ділянки вона не погоджується, оскільки оцінка визначення вартості майна у ВП 76959033 не є об`єктивною, позаяк оцінювач спирався на завідомо неправдиві вихідні дані, надані замовником. Крім того, оцінювачем не було здійснено особистого огляду майна, зокрема, в середині домоволодіння, будівлі, не проведено ідентифікацію об`єкта оцінки та не встановлена невідповідність об`єкта оцінки наданим замовником вихідних даних.

ОСОБА_1 стверджує, що не отримувала протокол торгів, не була повідомлена про призначення торгів та їх проведення, однак за результатами проведених торгів належне їй майно було реалізовано, з огляду на що, з урахуванням фактичних обставин справи, керуючись положеннями ЗУ«Про виконавче провадження», Інструкції з організації примусового виконання рішень, електронні торги з продажу спірного нерухомого майна, що відбулися 28 березня 2025 року (№ лота 569974) в межах ВП № 76959033 підлягають визнанню недійсними.

На час ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження заявником встановлено, що електронний аукціон (торги) відносно належного ОСОБА_1 майна вже відбулись, а отже існує реальна загроза переоформлення власності на належне їй майно на переможця торгів, а вона буде протиправно позбавлено права власності на майно, що також утруднить виконання рішення, у випадку задоволення позову про визнання недійсними прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна, який буде подано в найкоротший термін.

ОСОБА_1 зазначає, що виникла необхідність у захисті її прав в судовому порядку шляхом подання позову про визнання недійсними прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна, який буде своєчасно подано до суду.

Ухвалою Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 29 квітня 2025 року в задоволенні заяви ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно, до пред`явлення позову до приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Приходько А.А., ОСОБА_2 , ДП «Сетам», третя особа - ТОВ «Сонмакс Авто», про визнання недійсними прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна, відмовлено (а.с.95-100).

Ухвала суду мотивована тим, що ОСОБА_1 , будучи боржником у зобов`язанні, в якому відкрито виконавче провадження, була обізнаною про його існування, і будучи незгодною з рішеннями, діями приватного виконавця, не порушувала питання про їх оскарження до моменту реалізації належного їй майна на прилюдних торгах 28 березня 2025 року. На момент звернення ОСОБА_1 до суду 18 квітня 2025 року із заявою про забезпечення позову до його подання, вказане вище нерухоме майно вибуло з її власності, а забезпечення позову може вплинути на права і обов`язки ТОВ «Сонмакс Авто», як переможця торгів, яке не було залучено нею до участі, проте надалі залучено судом, і є таким, що набуло право власності на спірне майно 14 квітня 2025 року. З огляду на те, що на спірне майно, на яке позивач просить накласти арешт, із забороною вчиняти певні дії, звернуто стягнення, не може вважатись допустимим заходом охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача.

Не погодившись із ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_1 подала у травні 2025 року апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду, посилаючись на те, що ухвала постановлена з порушенням норм процесуального закону. Зазначила, що суд першої інстанції не взяв до уваги її доводи та аргументи щодо передчасного позбавлення її права користування спірним майном, адже невідомі особи зайшли до подвір`я та її із сином виселили з будинку. Також суд першої інстанції не врахував і докази протиправності та недобросовісності дій нового власника ТОВ Сонмакс Авто, що істотно ускладнюють в подальшому можливість виконання рішення суду, за поданою позовною заявою у передбачені процесуальним законом строки, на предмет оскарження прилюдних торгів. Крім цього зазначила, що суд першої інстанції, всупереч ст. 153 ЦПК України, призначив розгляд цієї заяви з викликом сторін, тоді як такі заяви до подання позову належить розглядати без виклику сторін.

У червні 2025 року ТОВ Сонмакс Авто, скориставшись своїм правом, передбаченим ст. 360 ЦПК України, подало відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначено, що ухвала суду відповідає вимогам ст. 263 ЦПК України та судовій практиці Верховного Суду в частині набуття права власності переможцем торгів за процедурою електронних торгів, у відповідності до ст.650,655,656,658 ЦК України. Саме 14 квітня 2025 року Товариство отримало свідоцтво про придбання майна з прилюдних торгів, яке належить до державної реєстрації нотаріусом, і 24 квітня 2025 року це свідоцтво було зареєстровано. Скаржник помилково вважає, що право майно вибуло з її володіння 24 квітня 2025 року, тоді як фактичний договір купівлі-продажу у розумінні зазначених статей ЦК України відбувся 14 квітня 2025 року, тобто, до подання ОСОБА_1 цієї заяви.

Також зазначено, що представник ОСОБА_1 була ознайомлена з результатами проведених торгів, адже такі відомості доступні для боржника у виконавчому провадженні. Достеменно будучи обізнаною про набувача реалізованого майна та переможця торгів, заявник не залучала до участі у справі ТОВ Сонмакс Авто, а ОСОБА_3 є керівником та засновником цього Товариства, тому судом першої інстанції правомірно було залучено ТОВ Сонмакс Авто в особі керівника Маловічка Г.А., а не як фізичну особу, про що також зазначає скаржник у своїй скарзі. Просив ухвалу суду залишити без змін, а в задоволенні апеляційної скарги відмовити.

Інші учасники справи, своїм правом, передбаченим ст. 360 ЦПК України, на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористались.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду залишити без змін з наступних підстав.

Так, колегією суддів встановлено, що відмовляючи у задоволенні заяви, на день постановлення даної ухвали спірне майно фактично та юридично вибуло з володіння ОСОБА_1 , а отже відсутній предмет забезпечення позову, щодо якого ОСОБА_1 мала пред`явити позов про визнання прилюдних торгів недійсними, а тому застосування заходів забезпечення позову до пред`явлення позову може порушити права ТОВ Сонмакс Авто, як переможця торгів та зареєстрованого власника спірного майна.

Колегія суддів погоджується із вказаним висновком районного суду та вважає його обґрунтованим з наступних підстав.

Відповідно до частин першої та другої статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, у тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення. Суд застосовує заходи забезпечення позову у разі, якщо існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в справі.

Забезпечення позову - це тимчасове обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову.

У статті 150 ЦПК України встановлені види забезпечення позову, зокрема заборона вчиняти певні дії.

Відповідно до частини третьої статті 150 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти чи заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Отже, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, які не є учасниками.

Забезпечення позову за висновками Верховного Суду України в постанові № 6-605цс16 від 25 травня 2016 року це, по суті, обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника), через що заходи забезпечення мають гарантувати можливість ефективної реалізації на практиці вимоги позивача на випадок розв`язання спору на його користь.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, як про це зазначено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам, на що звертав увагу судів Пленум Верховного Суду України в п. 4 постанови №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільно-процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову».

Відповідно до ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Судом першої інстанції встановлено, що 24 січня 2025 року приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Приходько А.А. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №76959033, з виконання виконавчого напису №63, виданого 21 січня 2025 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Стаднік І.Л., на виконання договору іпотеки, укладеного між ОСОБА_1 (іпотекодавцем) та ОСОБА_2 (іпотекодержателем), про звернення стягнення на нерухоме майно, належне ОСОБА_1 (а.с.15), житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 339,9 кв.м., житловою площею 153,8 кв.м та земельну ділянку кадастровий номер: :06:001:0001, загальною площею: 0,1090 га, цільове призначення: для будівництво і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (а.с.12-14).

28 березня 2025 року, згідно протоколу №632470 відбувся електронний аукціон вищевказаного нерухомого майна (ціна продажу 2 791 000 грн), переможцем якого визначено ТОВ «Сонмакс Авто» (а.с.14).

Під час розгляду заяви про забезпечення позову суду першої інстанції директором ТОВ «Сонмакс Авто» Маловічко Г.А. надано суду Свідоцтво про придбання майна з прилюдних торгів (аукціону) від 14 квітня 2025 року, посвідчене приватним нотаріусом Синельниківського районного нотаріального округу Дніпропетровської області, за яким ТОВ «Сонмакс Авто» на праві особистої приватної власності належить земельна ділянка, загальною площею 0,1090 га, кадастровий номер :06:001:0001, з розташованим на ній житловим будинком за спірною адресою (а.с.24).

У випадку придбання нерухомого майна документом, що підтверджує виникнення права власності на придбане майно, є свідоцтво про придбання нерухомого майна з електронного аукціону, яке видається нотаріусом на підставі акта про проведений електронний аукціон.

Процедура реалізації майна на прилюдних торгах полягає у забезпеченні переходу права власності на майно боржника, на яке звернено стягнення, до покупця-учасника прилюдних торгів за плату. Така процедура полягає в укладенні та виконанні договору купівлі-продажу.

На підтвердження його укладення складається відповідний протокол, а на підтвердження виконання з боку продавця - акт про проведені прилюдні торги.

Такі висновки сформульовані у пункті 38 постанови Великої Палати Верховного Суду від 07 липня 2020 року по справі № 438/610/14-ц.

Відповідно до частини другої статті 638 ЦК України договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Згідно із нормою частини першої статті 640 ЦК України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції.

За змістом зазначених положень моментом укладення договору купівлі-продажу на прилюдних торгах є момент визначення переможця торгів, тобто момент акцепту пропозиції останнього щодо ціни. Оформлення та підписання договору купівлі-продажу як окремого документа Порядок не передбачає.

Набуття особою володіння нерухомим майном полягає у внесенні запису про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно за цією особою, а функцією державної реєстрації права власності є оголошення належності нерухомого майна певній особі (особам).

Близькі за змістом висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 07 листопада 2018 року по справі № 488/5027/14-ц та від 30 червня 2020 року по справі № 19/02810/13.

Колегія суддів не може взяти до уваги доводи скаржника про те, що на момент подання цієї заяви ТОВ Сонмакс Авто ще не було власником спірного майна, оскільки зареєструвало таке право лише 24 квітня 2025 року, тоді як вона звернулась до суду з цією заявою 18 квітня 2025 року. Такі доводи спростовуються вищенаведеними висновками Верховного Суду та нормами ЦК України, а, відтак, право власності ТОВ Сонмакс Авто в особі керівника Маловічка Г.А. набуло само 14 квітня 2025 року в день визначення його переможцем торгів та отримання свідоцтва про придбання нерухомого майна з електронного аукціону.

Також не можуть бути взяті до уваги доводи скаржника про те, що вона не була обізнана про дії виконавця у виконавчому провадженні, де зверталось стягнення на її майно, адже ОСОБА_1 достеменно була обізнана про наявність такого виконавчого провадження з примусового виконання спірного майна за примусовим виконанням виконавчого напису нотаріуса про звернення стягнення на майно ОСОБА_1 в рахунок погашення заборгованості перед ОСОБА_2 , що узгоджується з матеріалами виконавчого провадження. Також таке підтверджується цими матеріалами і щодо присутності ОСОБА_1 під час проведення опису нерухомого майна, про що свідчить її особистий підпис у постанові приватного виконавця Приходько А.А. про опис та арешт майна боржника (а.с.50).

Колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції про те, що, будучи не згодною з рішеннями, діями приватного виконавця щонайменш з 28 січня 2025 року, тобто, дня підписання складеної постанови про опис та арешт майна боржника, ОСОБА_1 не порушувала питання про їх оскарження аж до моменту реалізації належного їй майна на прилюдних торгах 28 березня 2025 року.

Також колегія суддів наголошує, що на момент звернення ОСОБА_1 до суду 18 квітня 2025 року із заявою про забезпечення позову до його подання, спірне нерухоме майно вибуло з її власності 14 квітня 2025 року, та забезпечення позову безпосередньо впливає на права і обов`язки осіб ТОВ «Сонмакс Авто», яке залучено судом стороною у цій справі, враховуючи, що сама ОСОБА_1 у своїй заяві про забезпечення позову цю юридичну особу не вказувала стороною майбутнього позову.

Твердження скаржника про те, що вона своєчасно вже подала такий позов до суду, не впливають на правомірні висновки суду першої інстанції при розгляді її заяви про забезпечення позову до його подання з відмовою у задоволенні вимог заяви, як і не можуть бути враховані колегією суддів при розгляді її апеляційної скарги.

З огляду на те, що на спірне майно, на яке позивач просить накласти арешт, із забороною вчиняти певні дії, звернуто стягнення, не може вважатись допустимим заходом охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, з чим повністю погоджується колегія суддів.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 02 листопада 2021 року у справі № 925/1351/19 зазначила, що прилюдні торги у межах здійснення виконавчого провадження мають виступати найбезпечнішим способом набуття майна, публічна процедура реалізації якого гарантує невідворотність результатів торгів та «юридичне очищення» майна, придбаного у такий спосіб. Добросовісний набувач не може відповідати у зв`язку із порушеннями інших осіб, допущеними в рамках процедур, спеціально призначених для запобігання шахрайства при вчиненні правочинів з нерухомим майном.

У контексті дотримання балансу прав та інтересів позивача, а також третіх осіб, права яких порушуються у зв`язку із застосуванням спірного заходу забезпечення позову, суд звертає увагу на необхідність дотримання загальних засад цивільного законодавства, таких як справедливість, добросовісність та розумність.

Однією із основоположних засад цивільного законодавства є добросовісність (пункт 6 частини першої статті 3 ЦК України) і дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними, тобто відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення.

Згідно з частиною третьою статті 13 ЦК України не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах.

Колегія суддів повністю погоджується із висновком суду першої інстанції, що на день постановлення даної ухвали спірне майно фактично та юридично вибуло з володіння ОСОБА_1 , а тому відсутній предмет забезпечення позову, щодо якого остання мала пред`явити позов про визнання прилюдних торгів недійсними. Зворотнього скаржник не довела при розгляді її апеляційної скарги.

Крім того, суд першої інстанції наголосив, що застосування заходів забезпечення позову до пред`явлення позову може порушити права третіх осіб, в даному випадку, ТОВ Сонмакс Авто, яке на день подання цієї заяви вже набуло право власності на реалізоване у примусовому порядку за процедурою проведення електронних торгів майно ОСОБА_1 .

За таких обставин, доводи скаржника, наведені в апеляційній скарзі, є безпідставними, оскільки судом першої інстанції цим доводам надано належну правову оцінку, тому апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Підстав для скасування ухвали суду та постановлення нової про задоволення заявлених вимог, як про це просить ОСОБА_1 , не встановлено.

Згідно з ч.1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала судом першої інстанції постановлена з додержанням вимог закону, а тому підстав для її скасування чи зміни не вбачає.

Керуючись ст. ст. 259, 367, 374, 375 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 29 квітня 2025 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Вступна та резолютивна частини постанови проголошені 13 серпня 2025 року.

Повний текст постанови складено 21 серпня 2025 року.

Головуючий: В.С. Городнича

Судді: М.Ю. Петешенкова

Т.П. Красвітна