КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
справа №824/87/25
провадження №22-ск/824/41/2025 Головуючий суддя: Сушко Л.П.
УХВАЛА

21 серпня 2025 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Сушко Л.П., розглянувши заяву ОСОБА_1 про скасування рішення Постійно діючого третейського суду при Асоціації українських банків від 21 листопада 2014 року у справі № 1829/14 за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 21 листопада 2014 року № 1829/14 позов Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості задоволено.

Стягнуто солідарно із ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» заборгованість по договору кредиту 3 473 374 грн 63 коп.

Стягнуто солідарно із ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» третейський збір у сумі 25 500 грн.

11 серпня 2025 року ОСОБА_1 направила засобами поштового зв`язку до Київського апеляційного суду заяву про скасування рішення Постійно діючого третейського суду при Асоціації українських банків від 21 листопада 2014 року у справі №1829/14, в якій одночасно порушила питання про поновлення строку на подання такої, посилаючись на те, що про наявність рішення третейського суду дізналась 23 липня 2025 року, коли довідалась про те, що 30 червня 2025 року Київським апеляційним судом було постановлено ухвалу, якою було відмовлено у задоволенні клопотання адвоката Касьяненка Дмитра Леонідовича, який діяв в інтересах ОСОБА_2 , про поновлення строку на подання заяви про скасування рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 21 листопада 2014 року № 1829/14. Зазначає, що Постійно діючим Третейським судом при Асоціації українських банків було здійснено розгляд позовної заяви без належного її повідомлення.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 18 серпня 2025 року витребувано з Постійно діючого третейського суду при Асоціації українських банків матеріали справи №1829/14 за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

20 серпня 2025 року третейська справа №1829/14 надійшла до Київського апеляційного суду.

Вирішуючи порушене ОСОБА_1 питання щодо поновлення строку на оскарження рішення третейського суду у справі № 1829/14, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 454 ЦПК України і ч. 2 ст. 51 Закону України «Про третейські суди» рішення третейського суду може бути оскаржене шляхом звернення до суду із заявою про його скасування сторонами, третіми особами, а також особами, які не брали участь у справі, у разі якщо третейський суд вирішив питання про їхні права та обов`язки.

Заява про скасування рішення третейського суду подається до апеляційного суду за місцем розгляду справи третейським судом (ч. 3 ст. 454 ЦПК України).

Відповідно ч. 5 ст. 454 ЦПК України заява про скасування рішення третейського суду подається стороною, третьою особою у справі, розглянутій третейським судом, протягом дев`яноста днів з дня прийняття рішення третейським судом, а особами, які не брали участі у справі, у разі якщо третейський суд вирішив питання про їхні права та обов`язки, - протягом дев`яноста днів з дня, коли вони дізналися або могли дізнатися про прийняття рішення третейським судом.

Частина сьома статті 454 ЦПК України містить правило про те, що заява, подана після закінчення строку, встановленого частиною п`ятою статті 454 ЦПК України, повертається. Суд за клопотанням заявника може поновити пропущений строк на подання заяви про скасування рішення третейського суду, якщо визнає причини його пропуску поважними.

Рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків № 1829/14 ухвалене 21 листопада 2014 року.

Із заявою про скасування рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 21 листопада 2014 року у справі №1829/14 ОСОБА_1 звернулась 11 серпня 2025 року, тобто, через 11 років.

В обгрунтування клопотання про поновлення строку на подання заяви про скасування рішення третейського суду, ОСОБА_1 стверджує, що не була повідомлена про розгляд справи у третейському суді. Зазначає, що про наявність третейського рішення дізналась 23 липня 2025 року, коли довідалась про те, що 30 червня 2025 року Київським апеляційним судом було постановлено ухвалу, якою було відмовлено у задоволенні клопотання адвоката Касьяненка Д.Л., який діяв в інтересах ОСОБА_2 , про поновлення строку на подання заяви про скасування рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 21 листопада 2014 року № 1829/14.

Однак, як вбачається із витребуваних матеріалів третейської справи, ОСОБА_1 була обізнана про третейське провадження.

Так, на поштову адресу ОСОБА_1 (адресу ( АДРЕСА_1 ) було направлено судову повістку, яку, відповідно до рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, ОСОБА_1 отримала 01 листопада 2014 року (а.с. 38).

Крім того, на вищевказану поштову адресу ОСОБА_1 , яку остання вказала і в своїй заяві про поновлення строку на подання заяви про скасування рішення третейського суду, 27 листопада 2014 року було надіслано рішення третейського суду, однак поштове відправлення повернулося на адресу третейського суду з довідкою поштового відділення про причину повернення - «за закінченням терміну зберігання».

У справі «Гарячий проти України» ЄСПЛ вказав, що хоча загальна концепція справедливого судового розгляду та фундаментальний принцип змагальності провадження вимагають, щоб судові документи були належним чином вручені учаснику судового процесу, стаття 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод не заходить так далеко, щоб зобов`язувати національні органи влади забезпечити бездоганне функціонування поштової системи. Органи влади можуть бути притягнуті до відповідальності лише за ненадіслання відповідних документів заявнику. Той факт, що заявник, не отримав кореспонденцію, надіслану йому апеляційним судом, сам по собі недостатній для того, щоб стати аргументованою підставою для заяви про те, що були порушені його права, передбачені пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а у даному випадку, суду.

Отже, листи, що повернулися з відміткою поштового відділення про причину повернення - «за закінченням терміну зберігання» або «інші причини», є належно врученими. Звісно ж, за умови, що їх було направлено на адресу, вказану в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (щодо юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців) або на адресу місця реєстрації (щодо фізичних осіб) чи на адресу, самостійно зазначену стороною як адреса для листування.

Зазначеного висновку дійшов Верховний Суд в постанові від 23 січня 2023 року у справі №496/4633/18 (провадження №61-11723св22).

Таким чином, оскільки поштова кореспонденція була направлена відповідачці ОСОБА_1 на дійсну її адресу листом рекомендованою кореспонденцією, то обов`язок щодо повідомлення відповідачки про розгляд справи та про винесене рішення було виконано у достатній мірі.

Крім того, ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 16 лютого 2016 року у справі № 755/1917/15 видано виконавчий лист на виконання рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 21 листопада 2014 року про солідарне стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» 3 473 374 грн 63 коп. заборгованості та 25 500 грн сплаченого третейського збору. Стягнуто зі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» 243 грн 60 коп. судового збору.

До того ж, ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 14 травня 2021 року у цій справі замінено стягувача у виконавчому листі № 755/1917/15-ц з Акціонерного товариства «Укрсоцбанк» на Акціонерне товариство «Альфа-Банк».

Київський апеляційний суд зазначає, що від моменту звернення Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» з позовом до третейського суду і до моменту звернення ОСОБА_1 до суду із цією заявою, тобто протягом одинадцяти років, було вчинено значну кількість процесуальних дій, під час здійснення яких обов`язковим було повідомлення заявника. Зокрема, це розгляд Дніпровським районним судом м. Києва заяв про видачу виконавчого листа на виконання рішення третейського суду та про заміну стягувача у виконавчому провадженні.

Частиною першою статті 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом, а також запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків (п.п. 4-5 ч. 5 ст. 12 ЦПК України).

Згідно з ч.ч. 1-4 ст. 12, ч.ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Заявником не наведено поважних причин, які свідчать про наявність об`єктивних перешкод, у тому числі зумовлених діями (бездіяльністю) Дніпровського районного суду м. Києва, як суду першої інстанції, що безумовно перешкоджали своєчасному зверненню із заявою про скасування рішення третейського суду.

Київський апеляційний суд також враховує, що ОСОБА_1 звернулась із вказаною заявою про скасування рішення третейського суду після спливу майже 11 років від дня ухвалення оскаржуваного рішення третейського суду, що суперечить принципу правової визначеності.

Забезпечення дотримання принципу правової визначеності потребує чіткого виконання сторонами та іншими учасниками справи вимог щодо строків звернення до суду, а також строків на оскарження судових рішень, а від судів вимагається дотримуватися певних правил у процесі прийняття рішення про поновлення строку та оцінювати поважність причин пропуску строку, виходячи із критеріїв розумності, об`єктивності та непереборності обставин, що спричинили пропуск, значимості справи для сторін, наявності фундаментальної судової помилки.

Подібні правові висновки викладені у постанові Верховного Суду від 18 січня 2023 року у справі №160/6211/21 (провадження № К/990/25232/22).

Відповідно до статті 13 ЦК України при здійсненні цивільних прав особа повинна додержуватися моральних засад суспільства. Згідно із п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 березня 2019 року у справі № 199/6713/14-ц (провадження № 14-92 цс 19) зазначено, що учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається (ч. 1 ст. 44 ЦПК України).

Отже, у контексті наведених ОСОБА_1 у клопотанні про поновлення строку на подання заяви про скасування третейського рішення обставин пропуску такого строку, суд визнає такі підстави неповажними та такими, що об`єктивно не перешкоджали останній вчинити процесуальну дію у строк, передбачений процесуальним законом.

Ураховуючи наведене, заява ОСОБА_1 про скасування рішення Постійно діючого третейського суду при Асоціації українських банків від 21 листопада 2014 рок у справі №1829/14 підлягає поверненню.

Керуючись ч. 7 ст. 454 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на подання заяви про скасування рішення Постійно діючого третейського суду при Асоціації українських банків від 21 листопада 2014 року відмовити.

Заяву ОСОБА_1 про скасування рішення Постійно діючого третейського суду при Асоціації українських банків від 21 листопада 2014 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості повернути заявнику.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Суддя Київського апеляційного суду Л.П. Сушко