Справа №333/1772/25
Провадження №2/333/2239/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 серпня 2025 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя в складі:

головуючого судді Холода Р.С.,

за участю секретаря судового засідання Лузанової А.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі Комунарського районного суду м. Запоріжжя,в порядку загального позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) до Територіальної громади м. Запоріжжя в особі Запорізької міської ради (юридична адреса: 69105, м. Запоріжжя, пр. Соборний, буд. 206, ), треті особи: ОСОБА_2 (адреса: АДРЕСА_2 , паспорт серії НОМЕР_2 , виданий Вільнянським РВ УМВС України в Запорізькій області 16.03.1999 року), ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 , РНОКПП: НОМЕР_3 ), про визнання права власності на частину житлового будинку в порядку спадкування за заповітом, -

встановив:

27.02.2025 року ОСОБА_1 , через свого представника Ярошенка О.О., звернувся до Комунарського районного суду м. Запоріжжя з позовом до територіальної громади міста Запоріжжя в особі Запорізької міської ради, треті особи ОСОБА_2 , про визнання права власності на частину житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_4 , в порядку спадкування за заповітом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4 .

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач ОСОБА_1 мав дядька по лінії матері - ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 . Після смерті дядька, відкрилася спадщина у вигляді 8/25 частин будинку АДРЕСА_4 .

За життя ОСОБА_4 склав заповіт, яким належну йому частину будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_5 , заповів ОСОБА_1 .

Інших спадкоємців у померлого ОСОБА_4 не має, зареєстрований у будинку, частка якого є спадковим майном, він був сам.

З дотриманням вимог чинного законодавства, у визначений законом строк, ОСОБА_1 прийняв спадщину після смерті дядька, звернувшись до приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Лебідь О.А., якою 25.04.2024 року було заведено спадкову справу №52 за 2024 рік.

30.01.2025 року постановою приватного нотаріуса Лебідь О.А. відмовлено ОСОБА_1 у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на 8/25 часток житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_4 , у зв`язку з відсутністю актуального правовстановлюючого документа на належну спадкодавцю частину житлового будинку (у позивача в наявності оригінал договору купівлі-продажу на 1/2 частину будинку за вказаною вище адресою).

Разом з тим, при перевірці права власності та актуальності правовстановлюючого документа шляхом звернення до ТОВ «Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації» було надано інформацію про те, що на підставі вищевказаного договору купівлі-продажу міськжитлоуправлінням виконкому Запорізької міської ради народних депутатів 12.05.1993 року, на ім`я ОСОБА_4 , було видано свідоцтво №261 про право особистої приватної власності 8/25 часток житлового будинку.

Зазначений документ в ОСОБА_1 відсутній.

Тому позивач звертається до суду за захистом свої прав і просить визнати за ним право власності на 8/25 часток житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 , в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_4 .

04.03.2025 року ухвалою суду вказану позовну заяву залишено без руху, позивачу надано строк для усунення недоліків.

Ухвалою суду від 19.03.2025 року відкрито провадження по справі, розгляд справи вирішено проводити за правилами загального позовного провадження.

16.04.2025 року ухвалою суду зобов`язано приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Лебідь О.А. надати суду належним чином засвідчені копії матеріалів спадкової справи №52/2024, відкритої після смерті ОСОБА_4 , а також залучено до участі у даній справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_3

06.05.2025 року на адресу суду від приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Лебідь О.А. надійшла копія спадкової справи №52/2024, після померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4 .

Ухвалою суду від 29.05.2025 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

У судове засідання позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_5 не з`явилися, представником позивача суду надана заява про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримують, просять їх задовольнити.

Представник відповідача - Територіальної громади м. Запоріжжя в особі Запорізької міської ради в судове засідання не з`явився, до суду надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, в якій також зазначено про ухвалення законного обґрунтованого рішення на розсуд суду.

Треті особи ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до суду не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені своєчасно та належним чином, причини неявки не повідомили, клопотань про відкладення розгляду справи не надходило.

Дослідивши матеріали справи та наявні в ній письмові докази, суд дійшов до висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , з огляду на таке.

Відповідно до ч.2 ст.124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносин, що виникають у державі.

Згідно п.1 ст.6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом.

За положеннями ст.55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод.

Відповідно до приписів ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст.ст.12,13 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності.

Згідно зі ст.13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом встановлено, що дядько позивача по лінії матері ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , помер ІНФОРМАЦІЯ_5 у віці 92 років, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_4 , виданим Заводським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса).

Після його смерті відкрилася спадщина у вигляді 8/25 частин будинку АДРЕСА_4 .

За життя ОСОБА_4 склав заповіт, яким належну йому частку будинку по АДРЕСА_5 , заповів племіннику ОСОБА_1 . Заповіт посвідчений 20.10.1989 року старшим державним нотаріусом Шостої Запорізької державної нотаріальної контори Масловець Л.С., зареєстрований в реєстрі за №1-5607.

Єдиним спадкоємцем, який прийняв спадщину після смерті ОСОБА_4 є ОСОБА_1 . Дружини та дітей у ОСОБА_4 не було. ОСОБА_6 рідна сестра померлого ОСОБА_4 та мати позивача із заявою до нотаріуса про прийняття спадщини не зверталася.

Зареєстрований ОСОБА_4 був у будинку, частка якого є спадковим майном.

У встановлений законом строк, ОСОБА_1 прийняв спадщину після смерті дядька, шляхом звернення із відповідною заявою до приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Лебідь О.А., що підтверджується Витягом про реєстрацію в спадковому реєстрі №72356894 від 25.04.2024 року та матеріалами спадкової справи.

30.01.2025 року приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Лебідь О.А. винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, згідно якої ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 8/25 часток житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_4 після померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4 , у зв`язку з тим, що не було надано оригінал правовстановлюючого документа на частку спадкового майна.

Згідно договору купівлі-продажу від 16 травня 1987 року, зареєстрованого в реєстрі під номером 1-2413, ОСОБА_4 придбав у ОСОБА_7 1/2 частину житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_5 .

Згідно реєстраційного напису на свідоцтві право власності на житло від 03 вересня 1987 року, право власності на вказану частину житлового будинку зареєстровано у Запорізькому міжміському бюро технічної інвентаризації і записано в реєстрову книгу за №2997.

Відповідно до свідоцтва про право приватної власності на житловий будинок АДРЕСА_6 від 12.05.1993 року, ОСОБА_4 належить 8/25 часток житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_5 , на підставі договору купівлі-продажу від 16.05.1987 року, зареєстрованого в реєстрі під номером 1-2413.

Також встановлено, що співвласниками вказаного будинку є: ОСОБА_2 53/100 часток, ОСОБА_3 , частка якої зареєстрована як квартира АДРЕСА_7 .

Відповідно до ч.1 ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ч. 1 ст. 1217 ЦК України).

Згідно з ч.1 ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно з ч.1 ст.1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Статтею 1220 ЦК України визначено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою (ч. 1). Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу) (ч. 2).

Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує його право власності (ст.392 ЦК України).

Згідно з частиною другою статті 41 Конституції України, право приватної власності набувається в порядку, визначеному Законом.

У відповідності до частини першої статті 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно з роз`ясненнями, викладеними в п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», відповідачами у такій категорії справ є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем прийняття спадщини.

Згідно з вимогами ст.ст. 1269, 1270 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Частиною 1 ст.1298 ЦК України встановлено, що свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцем після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини.

Згідно ч.1 ст.1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину.

Відповідно до норм ч.5 ст.1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч.3 ст.1296 цього Кодексу відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Судом встановлено, що 20.10.1989 року ОСОБА_4 складено заповіт, яким останній заповів належну йому частку житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_5 , ОСОБА_1 .

Заповіт посвідчений державним нотаріусом Шостої запорізької державної нотаріальної контори Масловець Л.С., та зареєстровано в реєстрі під номером 1-5607.

У встановленому законом порядку 25.04.2024 року позивачОСОБА_1 звернувся до приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Лебідь О.А. з заявою про прийняття спадщини.

Постановою від 30.01.2025 року нотаріус відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, оскільки спадкоємцем не надано актуального правовстановлюючого документа на належну спадкодавцю частину житлового будинку.

У позивача ОСОБА_1 наявний договір купівлі-продажу на 1/2 частину будинку за адресою: АДРЕСА_5 .

Як встановлено в судовому засіданні, після перебудови третьою особою ОСОБА_3 своєї частки житлового будинку, ОСОБА_4 було видано свідоцтво №261 від 12.05.1993 року про право приватної власності на 8/25 часток житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_5 , на підставі договору купівлі-продажу від 16.05.1987 року, зареєстрованого в реєстрі під номером 1-2413.

Відповідно до глави 10 п. 4.15 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженої наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року за № 296/5 передбачено, що «видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусами після подання оригіналів правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкоємцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна».

Якщо нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні.

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Пленум Верховного Суду України у постанові від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" також роз`яснив, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не піддягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

В листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування" має місце роз`яснення щодо розгляду цивільних спорів, зокрема, у випадку неможливості спадкоємцями, які прийняли спадщину, оформити своє право на спадщину в нотаріальній конторі з причин відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно на ім`я спадкодавця та/або відсутності державної реєстрації нерухомого майна спадкодавцем. За змістом цих роз`яснень видно, що не міститься прямої заборони щодо визнання судом права власності за спадкоємцем на нерухоме майно в разі, коли спадкодавець на законних підставах володів та користувався цим майном, але відсутній оригінал правовстановлюючого документу або в силу об`єктивних причин спадкодавець не встиг за життя здійснити реєстрацію нерухомого майна в БТІ.

Відсутність правовстановлюючих документів на 8/25 часток житлового будинку перешкоджає позивачу оформити відповідно до вимог закону спадщину після смерті дядька ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .

З урахуванням викладеного, суд вважає за необхідне визнати за позивачем право власності на 8/25 часток житлового будинку за адресою: АДРЕСА_4 , в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З огляду на позицію Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладену у листі № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013, належним відповідачем у справах про прийняття спадщини є спадкоємці, а у разі їх відсутності, усунення їх від права на спадкування чи неприйняття ними спадщини, формальним відповідачем є територіальна громада в особі органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

У заяві від 10.04.2025 року відповідач просив суд не застосовувати до Запорізької міської ради норми вищенаведеної статті щодо стягнення судового збору, позивачем у позові не заявлено вимогу про стягнення з відповідача понесених ним судових витрат.

У зв`язку з викладеним, суд залишає судові витрати за позивачем.

Керуючись статтями: 4, 10, 12, 13, 18, 76, 81, 83, 89, 200, 206, 207, 247, 258, 259, 263-265, 268, 354 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) до Територіальної громади м. Запоріжжя в особі Запорізької міської ради (юридична адреса: 69105, м. Запоріжжя, пр. Соборний, буд. 206, ), треті особи: ОСОБА_2 (адреса: АДРЕСА_2 , паспорт серії НОМЕР_2 , виданий Вільнянським РВ УМВС України в Запорізькій області 16.03.1999 року), ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 , РНОКПП: НОМЕР_3 ), про визнання права власності на частину житлового будинку в порядку спадкування за заповітом задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) право власності на 8/25 житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_4 , на земельній ділянці площею 530 кв.м, в порядку спадкування за заповітом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Запорізького апеляційного суду. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Повний текст рішення складено 22.08.2025 року.

Суддя Комунарського районного суду

м. Запоріжжя Р.С. Холод