Справа № 142/116/25
Провадження № 22-ц/801/1813/2025
Головуючий у суді 1-ї інстанції Гринишина А. А.
Доповідач:Сопрун В. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 серпня 2025 рокуСправа № 142/116/25м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:

головуючого Сопруна В.В.,

суддів Панасюка О.С., Стадника І.М.,

за участю секретаря судового засідання Закерничної А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу №142/116/25 за позовом Органу опіки та піклування в особі Піщанської селищної ради в інтересах неповнолітньої ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участю третьої особи ОСОБА_3 про звільнення піклувальника від виконання обов`язків та призначення нового піклувальника,

за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 - адвоката Конякіна Михайла Сергійовича на рішення Піщанського районного суду Вінницької області від 13 червня 2025 року, яке ухвалила суддя Гринишина А.А. в Піщанському районному суді Вінницької області, повний текст складено 20 червня 2025 року,

в с т а н о в и в :

У лютому 2025 року Орган опіки та піклування в особі Піщанської селищної ради в інтересах неповнолітньої ОСОБА_1 звернувся в суд з зазначеним позовом, який мотивований тим, що між піклувальником ОСОБА_2 та підопічною ОСОБА_1 склалися стосунки, які перешкоджають здійсненню опіки, вжитими органом опіки та піклування заходами не вдалося нормалізувати стосунки між даними особами, дитина з грудня 2024 року проживає в родині свого дядька ОСОБА_3 .

Таким чином, позивач просив ухвалити рішення про звільнення ОСОБА_2 від обов`язків піклувальника відносно неповнолітньої ОСОБА_1 та передати неповнолітню ОСОБА_1 на виховання рідному дядьку ОСОБА_3 та призначити його піклувальником дитини.

Рішенням Піщанського районного суду Вінницької області від 13 червня 2025 року позов задоволено частково.

Звільнено ОСОБА_2 від виконання обов`язків піклувальника над неповнолітньою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В задоволенні позовних вимог в частині передачі неповнолітньої ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на виховання рідному дядьку ОСОБА_3 , та призначення його піклувальником дитини - відмовлено.

Передано неповнолітню ОСОБА_1 , під опіку органу опіки та піклування Піщанської селищної ради до вирішення питання про призначення нового піклувальника в установленому законом порядку.

Не погодившись із вказаним рішенням суду першої інстанції, представник ОСОБА_2 - адвокат Конякін М.С. подав апеляційну скаргу, оскільки вважає його незаконним, яке ухвалене при неповному з`ясуванні обставин справи, порушено норми матеріального та процесуального права. Просив рішення Піщанського районного суду Вінницької області від 13 червня 2025 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що суд першої інстанції фактично задовольняючи частково позовні вимоги, не надав належної уваги доказам про відсутність винної поведінки ОСОБА_2 , а тому ухвалив незаконне рішення.

У відзиві на апеляційну скаргу Орган опіки та піклування Піщанської селищної ради просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, прийшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення за таких підстав.

Згідно ч.1-3, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Статтею 264 ЦПК України передбачено, що під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам судове рішення відповідає.

Судом першої інстанції встановлено, що на первинному обліку дітей сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, служби у справах дітей Пішанської селищної ради перебуває неповнолітня ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка має статус дитини, позбавленої батьківського піклування.

Рішенням Піщанського районного суду Вінницької області від 21 листопада 2012 року в справі № 219/1958/12, матір дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4, було позбавлено батьківських прав відносно двох її доньок ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Опікуном дітей призначено ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

27 грудня 2024 року службі у справах дітей Піщанеької селищної ради стало відомо, що неповнолітня ОСОБА_6 поїхала до своєї матері ОСОБА_4 в село Чорномин та відмовляється повертатися на проживання до свого піклувальника ОСОБА_2 . Як повідомила дитина службі у справах дітей, між нею та піклувальником ОСОБА_2 протягом останніх трьох років склалися такі відносини, що спільне проживання стало нестерпним. Працівниками служби у справах дітей та національної поліції здійснено виїзд для з`ясування обставин, дитина категорично відмовилася повертатися в сім`ю піклувальника. Аналогічну позицію неповнолітня ОСОБА_6 продемонструвала під час розгляду справи, заперечивши можливість проживання разом з піклувальником ОСОБА_2 .

Зважаючи, що у дитини є рідний дядько ОСОБА_3 , службою у справах дітей було прийнято рішення залишити дитину на проживання у нього.

Питання «Про проведення роботи в інтересах дитини, позбавленої батьківського піклування, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 » тричі розглядалося на засіданні комісії з питань захисту прав дитини Пїщаиської селищної ради 30 грудня 2024 року, 10 січня 2025 року та 20 січня 2025 року. ОСОБА_2 участі у засіданнях комісії з питань захисту прав дитини не приймала.

Згідно ст.6 СК України, правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття. Неповнолітньою вважається дитина у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років.

Відповідно до ст. 55 ЦК України, опіка та піклування встановлюються з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов`язки.

Статтею 59 ЦК України стверджено, що піклування встановлюється над неповнолітніми особами, які є сиротами або позбавлені батьківського піклування, та фізичними особами, цивільна дієздатність яких обмежена.

Частиною 3 ст.244 СК України стверджено, що не можуть бути опікунами, піклувальниками дитини особи, зазначені в статті 212 цього Кодексу.

Зокрема, із ч.2 ст.212 СК України вбачається, що крім осіб, зазначених у частині першій цієї статті, не можуть бути усиновлювачами інші особи, інтереси яких суперечать інтересам дитини.

Статтею 250 СК України стверджено, що опіка, піклування над дитиною припиняється у випадках, встановлених Цивільним кодексом України.

Із ст.251 СК України вбачається, що особа може бути звільнена від обов`язків опікуна або піклувальника дитини у випадках, передбачених Цивільним кодексом України, а також тоді, коли між опікуном, піклувальником та дитиною склалися стосунки, які перешкоджають здійсненню ними опіки, піклування.

Статтею 64 ЦК України визначено, що піклувальником не може бути фізична особа поведінка та інтереси якої суперечать інтересам фізичної особи, яка потребує піклування.

Частиною 2 ст.75 ЦК України стверджено, що суд, якщо він призначив піклувальника, або орган опіки та піклування може звільнити піклувальника від його повноважень за заявою особи, над якою встановлено піклування.

У положеннях Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, що ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року, зазначено, що дитині для повного і гармонійного розвитку її особи необхідно зростати в сімейному оточенні, в атмосфері щастя, любові і розуміння, а частиною 1 статті 3 Конвенції передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. В частині 2 статті 3 Конвенції зазначено, що держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.За змістом ч. 1 ст. 27 цієї Конвенції визнано право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

Такі положення знайшли своє закріплення у статтях 11, 12 Закону України «Про охорону дитинства», згідно яких кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків, а виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Статтями 69 ЦК України та 249 СК України визначені права та обов`язки піклувальника, серед яких, піклувальник зобов`язаний вживати заходів щодо захисту цивільних прав та інтересів підопічного; зобов`язаний дбати про створення необхідних побутових умов, про виховання, навчання та розвиток підопічного.

Частиною 4 ст.60 ЦК України визначено, що суд встановлює піклування над неповнолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає піклувальника за поданням органу опіки та піклування.

У частинах другій-п`ятій статті 63 ЦК України визначено, що опікуном або піклувальником може бути лише фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Фізична особа може бути призначена опікуном або піклувальником лише за її письмовою заявою. Опікун або піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника. Фізичній особі може бути призначено одного або кількох опікунів чи піклувальників.

Згідно з частиною першою статті 67 ЦК України опікун зобов`язаний дбати про підопічного, про створення йому необхідних побутових умов, забезпечення його доглядом та лікуванням.

Судом першої інстанції встановлено, що на час розгляду справи, неповнолітня ОСОБА_1 продовжує проживати у свого дядька ОСОБА_3 по АДРЕСА_1 . Будинок, в якому мешкає ОСОБА_3 разом з сім`єю йому не належить, а належить ОСОБА_8 (двоюрідній сестрі ОСОБА_3 ). Відповідно до акту обстеження умов проживання від 25 лютого 2025 року (т.1 а.с.31) житло перебуває на стадії незавершеного ремонту. У ОСОБА_3 є троє власних дітей ІНФОРМАЦІЯ_5 ІНФОРМАЦІЯ_6 ІНФОРМАЦІЯ_7 у шлюбі із ОСОБА_9 (т.1 а.с.29).

Допитана в суді першої інстанції неповнолітня ОСОБА_1 просила передати її на виховання рідному дядькові ОСОБА_3 , до якого вона прийшла жити наприкінці грудня 2024 року, оскільки не бажала більше проживати в родині піклувальника ОСОБА_2 , яка є її рідною бабою по лінії матері. Суду пояснила, що в родині ОСОБА_2 проживала з малечку, баба постійно до неї погано ставилася, вживала нецензурну лексику, застосовувала побиття, примушуючи виконувати різну домашню роботу, часто відмовляла в придбанні речей, одягу, тощо. За час проживання у дядька та перебування в лікарні ОСОБА_2 намагалася з нею примиритися, привозила продукти харчування, оплатила посилку з одягом на Новій пошті, однак вона категорично відмовилася повертатися у дім баби.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо звільнення ОСОБА_2 від виконання обов`язків піклувальника над неповнолітньою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , оскільки ОСОБА_2 належним чином не виконувала обов`язки опікуна, що також підтвердила неповнолітня ОСОБА_1 . При цьому, між піклувальником ОСОБА_2 та підопічною ОСОБА_1 склалися стосунки, які перешкоджають здійсненню опіки, а вжитими органом опіки та піклування заходами не вдалося нормалізувати стосунки між ними.

Отже, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав вважати, що судом допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення спору, а тому підстави для його скасування відсутні.

Інші доводи апеляційної скарги також не знайшли свого підтвердження, а тому є безпідставними.

Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд,

постановив:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - адвоката Конякіна Михайла Сергійовича залишити без задоволення.

Рішення Піщанського районного суду Вінницької області від 13 червня 2025 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів до Верховного Суду з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 20 серпня 2025 року.

Головуючий Сопрун В.В.

Судді Панасюк О.С.

Стадник І.М.