Провадження № 2/484/900/25
Справа № 484/1668/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.08.2025 Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області у складі головуючого судді - Шикері І.А., за участю секретаря судових засідань Туркалової І.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження, з викликом (повідомленням) сторін, в м. Первомайську цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "БІЗНЕС ПОЗИКА" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

ТОВ "БІЗНЕС ПОЗИКА" звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором № 508453-КС-001 про надання кредиту від 29.08.2024, в сумі 60512,80 грн. та судових витрат.

Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 29.08.2024 між ТОВ "БІЗНЕС ПОЗИКА" та ОСОБА_1 було укладено Договір № 508453-КС-001 про надання кредиту, шляхом обміну електронними повідомленнями, який підписаний у порядку, визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». ТОВ «Бізнес Позика» свої зобов`язання за Договором кредиту виконало надало позичальнику грошові кошти, в розмірі 22000 грн., на засадах строковості, зворотності, платності, а відповідач зобов`язалась повернути кошти, сплатити проценти, в розмірі 1% за кожен день користування кредитом та комісію. Відповідач частково здійснила оплату за кредитним договором, в сумі 14067,20 грн., проте у повному обсязі свої зобов`язання за кредитними договором не виконала. Згідно розрахунку заборгованості, станом на 20.03.2025, сума заборгованості становить 60512,80 грн., з яких: 22000 грн. сума прострочених платежів по тілу кредиту, 27720 грн. сума прострочених платежів по процентам, 340 грн. - сума прострочених платежів за комісією та 10452,80 грн. сума заборгованості по штрафам. Сума заборгованості до теперішнього часу відповідачкою не сплачена, в зв`язку з чим, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, проте в позові міститься клопотання про проведення розгляду даної справи за відсутності позивача.

Відповідачка в судове засідання не з`явилась, проте подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності та відзив у якому зокрема зазначила, що не заперечує факту укладення кредитного договору з позивачем та отримання кредитних коштів, згідно умов договору, проте в рахунок погашення заборгованості нею було сплачено 14067,20 грн., тому вважала, що з неї підлягають стягненню заборгованість за тілом кредиту, в сумі 22000 грн. та відсотки за користування кредитом із розрахунку 1% в день, а нарахування відсотків за період з 29.08.2024 по 19.03.2025 вважала неправомірним, оскільки таке було здійснено позивачем поза межами строку дії договору. З врахуванням наведеного, просила позов задовольнити частково, стягнувши з неї заборгованість за кредитним договором, в сумі 39992,24 грн., в решті позовних вимог, просила відмовити. Крім того зазначила, що виховує дитину-інваліда, а тому звільняється від сплати судового збору.

У відповіді на відзив представник позивача, з посиланням на правові позиції Верховного суду України, виклала твердження аналогічні тим, які містяться у позові, додатково зазначила, що усі платежі відповідачки були враховані до розрахунку заборгованості, в той же час відповідачкою не наведено, чому наданий позивачем розрахунок є необґрунтованим і свого розрахунку заборгованості суду не надала.

Дослідивши матеріали справи, заяви сторін у справі, суд дійшов висновку, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що 29.08.2024 між ТОВ "БІЗНЕС ПОЗИКА" та ОСОБА_1 було укладено Договір № 508453-КС-001 про надання кредиту, шляхом обміну електронними повідомленнями, який підписаний у порядку, визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію».

Так, 29.08.2024 позивачем направлено відповідачці пропозицію (оферту) укласти Договір № 508453-КС-001 про надання кредиту, останній прийняв (акцепт) пропозицію (оферту) щодо укладення договору № 508453-КС-001 про надання кредиту на умовах, визначених офертою.

Позивачем направлено відповідачці через телекомунікаційну систему одноразовий ідентифікатор UA-3967, отриманий ОСОБА_1 на номер телефону, що був зазначений ним в анкеті в особистому кабінеті, який було реалізовано останньою 29.08.2024 о 12:35:21 та підписано кредитний договір.

Відповідно до п. 2.1 договору кредиту, позивач надає відповідачу грошові кошти у розмірі 22000 грн., на засадах строковості, поворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути грошові кошти та сплатити проценти за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених договором кредиту та Правил про надання грошових коштів у кредит.

Свої зобов`язання за договором кредиту ТОВ «Бізнес позика» виконало, надало позичальнику грошові кошти шляхом перерахування на банківську карту, яка вказана останнім при заповнення анкетних даних в особистому кабінеті.

ОСОБА_1 частково здійснила оплату за кредитним договором, в сумі 14067,20 грн., проте у повному обсязі свої зобов`язання за кредитними договором не виконала.

Згідно розрахунку заборгованості, станом на 20.03.2025, сума заборгованості становить 60512,80 грн., з яких: 22000 грн. сума прострочених платежів по тілу кредиту, 277720 грн. сума прострочених платежів по процентам, 340 грн. - сума прострочених платежів за комісією та 104542,80 грн. сума заборгованості по штрафам.

Пунктом 2.5 Договору передбачено, що комісія за видачу кредиту становить 4400 грн.

Пунктом 2.7 договору встановлено, що термін дії договору 13.02.2025.

Відповідно до статті 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (частина перша статті 638 ЦК України).

За правилами частини першої статті 205 ЦК України, правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Згідно з положеннями частини другої статті 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

За змістом статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (статті 1055 ЦК України).

Статтею 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Приписами статей 525, 526 ЦК України встановлено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. За положеннями статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання.

Згідно зі статтею 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами; розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Нормами частини першої статті 1048 ЦК України врегульовано правовідносини щодо сплати процентів саме за правомірне користування чужими грошовими коштами, коли боржник одержує можливість законно не сплачувати кредитору борг упродовж певного часу, а саме - упродовж строку кредитування, визначеному в кредитному договорі.

Подібні правові висновки викладені у постанові Верховного Суду від 23 травня 2018 року у справі № 910/1238/17.

За змістом статті 1056-1 ЦК України, процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору.

Особливості застосування змінюваної процентної ставки за договором про надання споживчого кредиту встановлюються законом.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем було заявлено позовні вимоги про стягнення з відповідача процентів за весь час користування кредитом, а також і подальше нарахування позивачем зазначених процентів та витребування їх від відповідача, які є законними та обґрунтованими, оскільки базуються на чинних нормах спеціального законодавства України, які регламентують питання щодо надання споживчих кредитів, яким і є за своєю правовою сутністю спірний кредитний договір.

Матеріалами справи встановлено, що 29.08.2024 між сторонами укладено договір про надання кредиту в сумі 22000 грн. строком на 24 тижні, тобто до 13.02.2025. За вказаним договором комісія за надання кредиту встановлена в сумі 4400 грн.

Відповідно до п. 2.4 договору, процентна ставка за кредитом: в день становить 1% фіксована.

За умовами вказаного пункту договору, фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку (терміну) договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено кредитодавцем в односторонньому порядку.

ТОВ «Бізнес Позика», заявляючи позов про стягнення кредитної заборгованості, просило у тому числі, крім заборгованості за неповернутим кредитом, стягнути складову його повної вартості, зокрема й заборгованість за несплаченими процентами за користування кредитом.

Матеріалами цивільної справи підтверджується, що у підписаному позичальником договорі визначені тип та розмір процентних ставок плати за користування кредитом, фіксована процентна ставка.

Зважаючи на зазначене, беручи до уваги, що відповідачка не повернула позику у повному обсязі, у строки, визначені договором та продовжила користуватись кредитними коштами, суд дійшов висновку, що заборгованість за тілом кредиту та процентами за користування кредитом підлягає стягненню з відповідача у повному обсязі.

Твердження відповідачки щодо неправомірного нарахування відсотків за кредитним договором, а саме, поза межами строку кредитного договору, суд відхиляє, адже таке повністю спростовується доказами, доданими позивачем до позову, зокрема розрахунком заборгованості, який проведено позивачем з врахуванням сплачених відповідачкою сум.

Таким чином, з відповідачки на користь позивача підлягають стягненню сума прострочених платежів по тілу кредиту, в розмірі 22000 грн., 27720 грн. - прострочених платежів по процентам та 340 грн. - сума прострочених платежів за комісією.

В той же час, вимога позовної заяви про стягнення з відповідачки заборгованості за штрафами, в сумі 10452,80 грн. задоволенню не підлягає, з огляду на наступне.

Пунктом 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України встановлено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

Тлумачення пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України свідчить, що законодавець передбачив особливості у регулюванні наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання) певних грошових зобов`язань. Така особливість проявляється: в періоді існування особливих правових наслідків. Таким є період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування; в договорах на які поширюються специфічні правові наслідки. Такими є договір позики, кредитний договір, і в тому числі договір про споживчий кредит; у встановленні спеціальних правових наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання). Такі наслідки полягають в тому, що позичальник звільняється від відповідальності, визначеної частиною 2 статті 625 ЦК, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. У разі якщо неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

Тому, з огляду на вищевикладене, позов підлягає частковому задоволенню.

В силу ст.141 ЦПК України, понесені позивачем витрати по сплаті судового збору, в сумі 2422,40 грн., слід покласти на позивача, оскілки відповідно до п.9 ч.1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір», відповідачка звільнена від сплати судового збору.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст.12,81,247,263-265,274-279 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "БІЗНЕС ПОЗИКА" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "БІЗНЕС ПОЗИКА" заборгованість за договором віл 29.08.2024 № 508453-КС-001, яка складається з суми прострочених платежів по тілу кредиту, в розмірі 22000 грн., 27720 грн. - прострочених платежів по процентам та 340 грн. - сума прострочених платежів за комісією, а всього стягнути 50060 (п`ятдесят тисяч шістдесят) грн.

В решті позовних вимог відмовити.

Понесені Товариством з обмеженою відповідальністю "БІЗНЕС ПОЗИКА" судові витрати покласти на ТОВ "БІЗНЕС ПОЗИКА".

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення, згідно ч.1 ст. 354 ЦПК України.

Повний текст судового рішення виготовлено 20.08.2025.

Відомості про сторін:

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю "БІЗНЕС ПОЗИКА", , місцезнаходження якого: вул. Лесі Українки, 26 оф.411, м. Київ.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

С У Д Д Я: І.А.ШИКЕРЯ