Справа №591/8733/25
Провадження № 2-з/591/69/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 серпня 2025 року Зарічний районний суд м. Суми в особі судді Сидоренко А.П., розглянувши заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 в особі представника адвоката Формова Володимира Володимировича про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 в особі представника адвоката Формова Володимира Володимировича до Сумського державного університету, ректора Сумського державного університету Карпуша Василя Даниловича, Першої проректорки Сумського державного університету Школьник Інни Олександрівни, декана факультету електроніки та інформаційних технологій Сумського державного університету Волк Юрія Юрійовича, заступника декана з навчально-організаційної роботи, заступника декана з міжнародної роботи Лютого Тараса Володимировича про встановлення факту мобінгу та босінгу як форм дискримінації та скасування наказу, -

в с т а н о в и в :

01 серпня 2025 року позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 в особі представника - адвоката Формова В.В. звернулися до Зарічного районного суду м. Суми з вказаним позовом до Сумського державного університету, ректора Сумського державного університету Карпуши В.Д., першої проректорки Сумського державного університету Школьник І.О., декана факультету електроніки та інформаційних технологій Сумського державного університету ОСОБА_3 , заступника декана з навчально-організаційної роботи, заступника декана з міжнародної роботи Лютого Т.В. та просять суд встановити факт мобінгу та босінгу як одних з форм дискримінації зі сторони відповідачів: декана факультету Електроніки та інформаційних технологій Сумського державного університету Волка Юрія Юрійовича, заступника декана з навчально-організаційної роботи, заступника декана з міжнародної роботи, першого заступника декана факультету електроніки та інформаційних технологій Сумського державного університету Лютого Тараса Володимировича, першої проректорки Сумського державного університету ОСОБА_4 , ректора Сумського державного університету Карпуші Василя Даниловича по відношенню до позивачок працівниць деканату факультету електроніки та інформаційних технологій Сумського державного університету ОСОБА_2 , ОСОБА_1 ;визнати незаконним та скасувати наказ Сумського державного університету № 0622-І від 13 червня 2025 року Про зміни у штатному розписі університету та вивільнення працівників в частині вивільнення з 29.08.2025 працівників деканату факультету ЕлІТ провідного фахівця Формової Марини Миколаївни, фахівця І категорії Овруцької Ксанни Ігорівни; здійснити розподіл судових витрат.

12 серпня 2025 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в особі представника адвоката Формова В.В. звернулися до суду з заявою про забезпечення позову, та просять суд вжити заходів забезпечення позову шляхом зупинення дії наказу Сумського державного університету № 0622-І від 13 червня 2025 року Про зміни у штатному розписі університету та вивільнення працівників в частині вивільнення з 29.08.2025 працівників деканату факультету ЕлІТ - провідного фахівця Формової М.М., фахівця І категорії Овруцької К.І. до набрання законної сили рішення Зарічного районного суду м. Суми в даній справі та накладення заборони на вивільнення працівників деканату факультету ЕлІТ - провідного фахівця Формової М.М., фахівця І категорії Овруцької Ксанни Ігорівни на підставі наказу № 0622-І від 13.06.2025 до набрання законної сили рішення Зарічного районного суду м. Суми в даній справі.

Заяву обґрунтовують тим, що 01 серпня 2025 року позивачі звернулись до Зарічного районного суду м. Суми з позовною заявою про встановлення факту мобінгу та босінгу як форм дискримінації та скасування наказу Сумського державного університету 0622-І від 13 червня 2025року про зміни у штатному розписі університету та вивільнення працівників.

Дата вивільнення заявниць настане до моменту ухвалення рішення по справі, оскільки, згідно оскаржуваного наказу про скорочення штату, такою датою вивільнення є 29.08.2025.

У заявників є всі підстави вважати, що у разі задоволення судом позовних вимог щодо скасування наказу Сумського державного університету № 0622-І від 13 червня 2025 року Про зміни у штатному розписі університету та вивільнення працівників в частині вивільнення з 29.08.2025 працівників деканату факультету ЕлІТ - провідного фахівця ОСОБА_1 , фахівця І категорії ОСОБА_2 роботодавець Сумський державний університет буде вчиняти перешкоди щодо фактичного допуску позивачок до роботи.

18 червня 2025 року Зарічним районним судом м. Суми ухвалено рішення у справі № 591/12006/24 за позовом за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Сумського державного університету про скасування наказу № 2350-ІІ від 04 листопада 2024 року про запровадження режиму простою, стягнення недоотриманого доходу та відшкодування моральної шкоди. Визнано незаконним та скасовано наказ Сумського державного університету № 2350-ІІ від 04 листопада 2024 року «Про запровадження режиму простою». Стягнуто з Сумського державного університут на користь позивачок частину середнього заробітку, а саме різницю між середнім заробітком та оплатою за простій за період з 06.11.2024 року по 18.06.2025 року, відшкодовано моральну шкоду, здійснено розподіл судових витрат.

Допущено негайне виконання рішення суду в частині скасування наказу № 2350-ІІ від 04 листопада 2024 року «Про запровадження режиму простою» та виведення позивачок: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на роботу.

19 червня 2025 року позивачки вийшли на роботу.

Проте, з метою ухилення від виконання рішення Зарічного районного суду м. Суми від 18 червня 2025 у справі № 591/12006/24 в частині негайного виконання, роботодавець позбавив позивачок комп`ютерної техніки, робочих телефонів, мережевих приладів, всієї техніки, яка необхідна позивачкам для виконання їх прямих обов`язків.

До посадових обов`язків позивачок, окрім інших обов`язків, належать: ведення студентів, робота в комп`ютерних програмах та компонентах, в автоматизованій системі університету, в Єдиній державній електронній базі освіти, нарахування стипендій, моніторинг рейтингів успішності навчання, контроль за своєчасною здачею підсумкових робіт студентів, контроль проведення викладачами пар, моніторинг змін в законодавстві щодо ведення баз ЄДЕБО, правильності нарахування стипендій. Отже, вся робота позивачок залежить від наявності комп`ютерної техніки та наявних робочих програм та компонентів та доступу до них.

Роботодавець, шляхом обмеження позивачок в доступі до комп`ютерної техніки та всіх службових компонентів, фактично здійснив відсторонення позивачок від роботи.

Окремо необхідно зазначити, що вся комп`ютерна техніка зникла з кабінету позивачок 18.06.2025 року одразу після ухвалення Зарічним районним судом м. Суми рішення про негайне виведення позивачок на роботу.

Такі дії свідчать про умисні дії роботодавця щодо недопуску позивачок до роботи.

Через такі обставини позивачки змушені були додатково звертатись до суду, до виконавчої служби та на даний час на розгляду в Зарічному районному суді м. Суми перебувають справи щодо оскарження дій державних виконавців щодо негайного виконання рішення суду, звертатись за правничою допомогою, тобто нести додаткові матеріальні та моральні витрати.

За наслідками відсутності комп`ютерної техніки заявницями 19.06.2025 було повідомлено поліцію. 19.06.2025 факт відсутності комп`ютерної техніки зафіксовано екіпажем патрульної поліції Руно-115 (докази додані до позовної заяви).

На даний момент доступ до робочих програм не відновлено. Робоча електронна пошта позивачок видалена роботодавцем, внаслідок чого були втрачені важливі документи та важлива переписка. Роботодавець не надав до сих пір доступ позивачкам до робочих програм та компонентів, внаслідок чого вони фактично не допущені до виконання своїх обов`язків. Окрім цього, позивачкам заблоковано доступ до хмарного сховища робочих документів, інструкцій та нормативно-правових актів, якими вони керуються в своїй діяльності.

На запит позивачок до керівника, той повідомив, що вони вже звільнені, хоча вивільнення ще не відбулось.

Станом на час звернення заявниць з відповідною заявою про забезпечення позову, вони не допущені до виконання своїх посадових обов`язків після ухвалення Зарічним районним судом м. Суми рішення № 591/12006/24 від 18.06.2025.

Такі дії свідчать про намагання роботодавця уникнути виконання рішення суду шляхом фактичного відсторонення позивачок від роботи.

З моменту ухвалення рішення про поновлення на роботі у справі № 591/12006/24 по час звернення з даною заявою, роботодавець не надав позивачкам можливості реалізувати своє право на працю шляхом перешкоджання та вчинення дій, направлених на позбавлення можливості виконувати свою роботу, тобто фактично здійснивши відсторонення позивачок від роботи.

Саме такі обставини стали підставою звернення позивачок з відповідною заявою про забезпечення позову, оскільки станом на день вивільнення позивачок - 29 серпня 2025 року рішення у справі ухвалено ще не буде, розгляд справи з врахуванням позиції відповідача у справі № 591/12006/24, направленої на затягування розгляду справи, може тривати довгий проміжок часу, протягом якого позивачки будуть позбавлені можливості працювати та заробляти на життя працею, а в подальшому будуть змушені звертатись до суду з метою фактичного виконання рішення суду.

Таким чином у позивачок наявні всі підстави вважати, що у разі задоволення їх позовних вимог, роботодавець буде різними способами перешкоджати виконання рішення суду.

За таких обставин є всі підстави вважати, що невжиття заходів забезпечення позову шляхом зупинення дії оскаржуваного наказу та заборони вивільнення позивачок до набрання законної сили рішення по суті справи може не тільки істотно ускладнити, а і унеможливити виконання рішення суду та ускладнити чи унеможливити поновлення порушених прав та інтересів позивачок, за захистом яких вони звернулись до суду в межах даної позовної заяви.

Позивачки вважають, що забезпечення позову шляхом зупинення дії оскаржуваного наказу в частині вивільнення позивачок з 29.08.2025 та забороною вивільнення позивачок з 29.08.2025 згідно оскаржуваного наказу до набрання законної сили рішення суду по суті справи надасть змогу позивачкам в подальшому безперешкодно працювати та можливість реалізовувати своє право на працю протягом розгляду судом даної справи, а також реальне виконання рішення суду без зайвих зволікань зі сторони роботодавця.

Заява про забезпечення позову розглянута судом в порядку ч. 1 ст. 153 ЦПК України без повідомлення учасників справи.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

У частині другій статті 149 ЦПК України передбачено, що забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся, або має намір звернутися до суду.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів заявника від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути ухвалено тільки відповідно до заявлених позовних вимог. Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може привести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.

Частиною першою ст. 150 ЦПК України визначено види забезпечення позову, зокрема позов може бути забезпечений іншими заходами у випадках передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно з частиною третьою статті 150 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі№ 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) зазначено, що: «співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. […] Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. […] Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову».

Таким чином, при розгляді заяви про забезпечення позову суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності заявлених вимог щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками судового процесу.

Окрім того, достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

За нормами ч. 10 ст. 150 ЦПК України не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

Згідно п.5 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», у справах про захист трудових чи корпоративних прав не допускається забезпечення позову шляхом зупинення дії рішення про звільнення позивача з роботи та зобов`язання відповідача й інших осіб не чинити перешкод позивачеві у виконанні ним своїх попередніх трудових обов`язків, оскільки таким чином фактично ухвалюється рішення без розгляду справи по суті.

Заявлений позивачками спосіб забезпечення позову у виді зупинення дії наказу про зміни у штатному розписі в частині вивільнення позивачок та накладення заборони на їх вивільнення фактично порушується питання про продовження трудових відносин між сторонами та вирішення спору по суті, що суперечить меті інституту забезпечення позову та є недопустимим в розумінні положень ч.10 ст.150 ЦПК України.

З огляду на вказане, заява ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в особі представника адвоката Формова В.В. про забезпечення позову задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 149, 150,151, 153, 260, 261 ЦПК України,

У Х В А Л И В:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 , ОСОБА_2 в особі представника адвоката Формова Володимира Володимировича про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 в особі представника адвоката Формова Володимира Володимировича до Сумського державного університету, ректора Сумського державного університету Карпуша Василя Даниловича, Першої проректорки Сумського державного університету Школьник Інни Олександрівни, декана факультету електроніки та інформаційних технологій Сумського державного університету Волк Юрія Юрійовича, заступника декана з навчально-організаційної роботи, заступника декана з міжнародної роботи Лютого Тараса Володимировича про встановлення факту мобінгу та босінгу як форм дискримінації та скасування наказу, відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена безпосередньо до Сумського апеляційного суду шляхом подачі протягом п`ятнадцяти днів з моменту її складання апеляційної скарги.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя А.П.Сидоренко