ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

Іменем України

18 серпня 2025 року

м. Харків

справа № 636/8069/24

провадження № 22-ц/818/2417/25

Харківський апеляційний суд у складі:

Головуючого: Маміної О.В.

суддів: Пилипчук Н.П., Тичкової О.Ю.,

розглянувши в порядку ст. 369 ЦПК України в м. Харкові без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк ПриватБанк до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за апеляційної скарги Акціонерного товариства Комерційний банк ПриватБанк на заочне рішення Чугуївського міського суду Харківської області від 05 лютого 2025 року, постановлене суддею Золотоверхою О.О.

в с т а н о в и в:

У вересні 2024 року Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» (далі АТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, в якому просило суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором в розмірі 38371,91 грн. та судовий збір.

Заочним рішенням Чугуївського міського суду Харківської області від 05 лютого 2025 року позовні вимоги Акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором про надання банківських послуг №б/н від 20.11.2021 заборгованість у розмірі 31314,84 грн. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» понесені останнім витрати зі сплати судового збору в розмірі 1976,92 грн. В задоволенні позовних вимог в частині стягнення заборгованості за відсотками відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції АТ КБ «ПриватБанк» подано апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції в частині відмовлених позовних вимог щодо стягнення відсотків скасувати, ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги АТ КБ «ПриватБанк» задовольнити. В іншій частині рішення суду залишити без змін. В обґрунтування посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповноту з`ясування обставин, що мають значення для справи. Відсутність підпису відповідача на відповідних Тарифах, Умовах та Правилах не свідчить про те, що кредитний договір був неукладений. Підписуючи анкету-заяву, користуючись кредитними коштами та здійснюючи погашення заборгованості, відповідач висловив свою згоду з формою договору та його умовами. Висновок суду першої інстанції щодо непогодження з відповідачем умов кредитування щодо сплати відсотків спростовується анкетою - заявою, яку було підписано відповідачем.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, відповідно до вимог ч.1 ст. 367 ЦПК України в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, заслухавши доповідь судді, дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Рішення суду в частині задоволених позовних вимог не оспорюється, тому судом апеляційної інстанції не переглядається.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що фактично отримані та використані позичальником кошти у добровільному порядку відповідачем не повернуті, дотримуючись вимог ч. 2 ст. 530 ЦК України, за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Суд першої інстанції дійшов висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позову та стягнення з відповідачки на користь позивача заборгованості за тілом кредиту. Підстав для стягнення відсотків судом першої інстанції не встановлено.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судова колегія не в повному обсязі погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Судом встановлено, що 28.12.2020 року між АТ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 підписано анкету-заяву клієнта фізичної особи про приєднання до умов та правил надання банківських послуг (копія а.с.19), згідно якої відповідач підписання анкети приєдналася до Умов і правил надання банківських послуг АТ КБ «ПриватБанк» та ознайомилася з ними, погодилася, що анкета разом з Умовами та правилами складає між нею та банком договір про надання банківських послуг. Також наявна Угода про використання простого електронного підпису. У заяві жодних істотних умов кредитування не передбачено.

09.11.2021 року відповідачем підписано паспорт споживчого кредиту (копія а.с.18), згідно якого встановлено наступні істотні умови кредитування: тип кредиту відновлювальна кредитна лінія, шляхом встановлення кредитного ліміту на кредитній картці; сума: до 50 тис.грн. для карт Універсальна, до 75 тис.грн. для карт Універсальна Голд; строк 240 місяців; мета споживчі потреби; спосіб надання кредиту безготівковим шляхом; процентна ставка: у межах пільгового періоду (строк якого у паспорті кредиту не зазначено) 0.00001 % річних, за межами пільгового періоду 43.2 % річних для карт Універсальна, 42 % річних для карт Універсальна Голд. Також передбачено порядок повернення кредиту, додаткова інформація, відповідальність за прострочення зобов`язань.

20.11.2021 року між банком та відповідачем підписано заяву №б/н про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг в Приватбанку (а.с.20-25), згідно якої відповідач підписанням заяви приєднався до розділу «Загальні положення», підрозділів «Кредитні картки», «Поточні рахунки», «Використання картки», «Відділені канали обслуговування», «Оплата частинами та Миттєва розстрочка», «Миттєва розстрочка. Кредит готівкою» Умов та Правил надання банківських послуг. Крім того у заяві зазначені наступні умови кредитування: тип кредиту - відновлювальна кредитна лінія, сума кредиту до 200000.00 грн. для карт «Універсальна», «Універсальна Голд», до 300000 грн. для карт Platinum, Black Edition, Visa Signature, до 400000 грн. для карт World Elite до 800000.00 грн для карт Іnfinite, строк 12 місяців з пролонгацією, мета споживчі цілі, спосіб надання кредиту - безготівковим шляхом, процентна ставку 42.0 % річних для карт «Універсальна», 40.8 % - для карт «Універсальна Голд». Також зазначений порядок повернення кредиту та наслідки невиконання/прострочення виконання зобов`язань, угода про використання простого електронного підпису, витяг з умов та правил надання банківських послуг. Щодо підпису клієнта зазначено «підписано 20.11.2021 року 22:59».

Суду надано виписку за договором №б/н за період з 01.03.2022 по 12.09.2024 (а.с.26), згідно якої відповідач дійсно користувалася наданими коштами.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Згідно ч.1 ст. 626 та ч.1 ст. 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до абз. 2 ч.1 ст. 638 ЦК України істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Частиною 1 статті 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ч.1, 2 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Статтею 1055 ЦК України передбачено, що кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Відповідно до ч.1 та ч. 2 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

Частиною 1 статті 634 ЦК України визначено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

За змістом ст. 1056-1 ЦК України в редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Згідно ч.1 та 3 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такий самій сумі або речі, визначені родинними ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

Згідно ч.1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу.

З правового аналізу зазначених норм вбачається, що у разі укладення кредитного договору, він підлягає підпису сторонами, всі істотні умови договору повинні бути узгоджені позичальником та позикодавцем, проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

Суд першої інстанції, оцінюючи докази в їх сукупності, дійшов помилкового висновку щодо відмови у задоволенні позову в частині стягнення процентів за користування кредитом, з тих підстав, що в заяві позичальника, яку було підписано відповідачем, умови щодо процентів не зазначені.

З матеріалів справи вбачається, що 28 грудня 2020 року ОСОБА_1 власноруч було підписано анкету, а 20 листопада 2021 року відповідчкою підписано заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг.

З даної заяви про приєднання до Умов та Правил убачається, що в ній наведено узгоджений розмір відсотків за картками «Універсальна» та «Універсальна Голд».

Позивач посилався на те, що ОСОБА_1 отримала кредитну карту «Універсальна».

Підписуючи заяву про приєднання до умов та правил ОСОБА_1 ознайомилась із запропонованими умовами та погодилась з отриманою інформацію.

Згіно підписаних умов відсотки за користування кредитом за карткою «Універсальна» становлять 42,0% річних.

Таким чином оскільки відповідач ознайомлений та погодився з умовами кредитування та розміром відсотків, наявні підстави для стягнення відсотків за користування кредитними коштами у сумі 7057,07 грн. згідно розрахунку позивача.

На зазначене суд першої інстанції уваги не звернув, безпідставно вважав, що між сторонами не узгодженої розмір відсотків та помилково відмовив у задоволенні позовних вимог в частині стягнення відсотків за користування кредитом.

Тому рішення суду в частині стягнення заборгованості за відсотками підлягає скасуванню, а позовні вимоги в цій частині задоволенню.

Керуючись положеннями ст. 141 ЦПК України, з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» підлягає стяненню судовий збір у сумі 2906,88 грн.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі «Проніна проти України», № 63566/00, параграф 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Відповідно до п. 4 ч.1ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю/або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Керуючись статтями367,368,369,376,381,382,383,384, ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити.

Заочне рішення Чугуївського міського суду Харківської області від 05 лютого 2025 року - в частині відмови у задоволенні позову про стягнення заборгованості за відсотками за користування кредитом скасувати.

Позовні вимоги Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» у зазначеній частині задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» відсотки за користування кредитними коштами у сумі 7057,07 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» судовий збір у сумі 2906,88 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Головуючий: О.В. Маміна

Судді: Н.П. Пилипчук

О.Ю. Тичкова