Справа № 489/7387/21
Номер провадження 2-зз/489/19/25
УХВАЛА

14 серпня 2025 м. Миколаїв

Інгульський районний суд міста Миколаєва у складі:

головуючого судді - Рум`янцевої Н. О.,

із секретарем судового засідання Ставратій Я.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду заяву ОСОБА_1 про скасування заходів забезпечення позову вжитих ухвалою суду до подачі позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання недійсним правочину та витребування майна

встановив.

23 липня 2025 ОСОБА_1 , через свого представника адвоката Притикіна І.І., звернувся до суду з заявою про скасування заходів позову вжитих по цивільній справі № 489/7387/21. Посилаючись на те, що в провадженні Інгульського районного суду м. Миколаєва перебувала цивільна справа за його позовом до ОСОБА_2 про визнання недійсним правочину та визнання права власності в порядку спадкування за заповітом та витребування майна. Ухвалою суду від 11.11.2021 забезпечено позов шляхом накладення арешту на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами АДРЕСА_1 , що належить на праві власності ОСОБА_2 до набрання судовим рішенням законної сили. Рішенням Інгульського районного суду м. Миколаєва від 04.06.2025, визнано недійсним договір купівлі продажу від 14.09.2006 укладений між ОСОБА_3 , який діяв в інтересах ОСОБА_4 на підставі довіреності, та ОСОБА_2 ; скасовано державну реєстрацію права власності на нерухоме майно за ОСОБА_2 на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами АДРЕСА_1 ; визнано в порядку спадкування за ОСОБА_1 право власності на частку вищевказаного житлового будинку в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 та витребувано вказаний житловий будинок у ОСОБА_2 і передано ОСОБА_1 . Рішення суду набрало законної сили 05.07.2025. Оскільки вказана справа розглянута шляхом ухвалення судового рішення, яким задоволено позовні вимоги та воно набрало законної сили, зазначене є підставою для скасування заходів забезпечення позову.

Сторони у судове засідання не з`явилися по невідомим суду причинам. Про дату, час та місце судового розгляду були повідомлені належним чином. Причини неявки суду не повідомили.

Суд ухвалив, провести розгляд справи за відсутності сторін.

Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступного.

Судом встановлено, що 10 листопада 2021, ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про застосування заходів забезпечення позову до подачі позовної заяви шляхом накладення арешту на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 , що належить на праві приватної власності ОСОБА_2 , до набрання судовим рішенням по справі законної сили.

Ухвалою суду від 11.11.2021, заяву представника заявника ОСОБА_1 адвоката Притикіна Ігоря Ігоровича про застосування заходів забезпечення позову до подачі позовної заяви до ОСОБА_2 про визнання недійсним правочину та витребування майна задоволено.

Накладено арешт на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 , що належить на праві приватної власності ОСОБА_2 , до набрання судовим рішенням по справі законної сили.

У серпні 2023 року представник позивача адвокат Притикін Ігор Ігорович звернувся до суду з позовом, просив: визнати недійсним правочин: договір купівлі продажу від 14.09.2006 року реєстровий № 2466, укладений між ОСОБА_6 та ОСОБА_2 , посвідчений приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Рябоконь К.Л., зареєстрований в КПММБТІ 06.10.2006 року за реєстровим № 4308.

Скасувати державну реєстрацію права власності на нерухоме майно за ОСОБА_2 на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташованого по АДРЕСА_1 .

Визнати в порядку спадкування за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташованого по АДРЕСА_1 .

Витребувати у ОСОБА_2 , житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташованого по АДРЕСА_1 і передати його власнику ОСОБА_1 .

Рішенням Інгульського районного суду м. Миколаєва від 04.06.2025, визнано недійсним правочин: договір купівлі продажу від 14.09.2006 року реєстровий № 2466, укладений між ОСОБА_3 , який діяв в інтересах ОСОБА_4 на підставі довіреності, посвідченої приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Рябоконь К.Л. від 04.09.2006 року за реєстровим № 2259 та ОСОБА_2 , посвідчений приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Рябоконь К.Л., зареєстрований в КПММБТІ 06.10.2006 року за реєстровим № 4308.

Скасовано державну реєстрацію права власності на нерухоме майно за ОСОБА_2 на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташованого по АДРЕСА_1 .

Визнано в порядку спадкування за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованого по АДРЕСА_1 в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Витребувано у ОСОБА_2 , житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташованого по АДРЕСА_1 і передати ОСОБА_1 .

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Рішення суду набрало законної сили 05.07.2025.

Представник позивача зазначає, що оскільки вказана справа розглянута шляхом ухвалення судового рішення, яким задоволено позовні вимоги та воно набрало законної сили, зазначене є підставою для скасування заходів забезпечення позову.

Норми права та мотиви їх застосування.

Забезпечення позову в цивільному процесі є одним з інститутів цивільного процесу, що сприяє реалізації конституційних прав завдання цивільного судочинства, яким, згідно зі статтею 3 ЦПК України, є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Регламентації інституту забезпечення позову в цивільному процесуальному праві присвячені статті 149-159 ЦПК України.

Забезпечення позову по суті - це тимчасове обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову (стаття 154 ЦПК України).

Забезпечення позову є процесуальним засобом, спрямованим на запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, що полягає у вжитті заходів, за допомогою яких у подальшому гарантується виконання судових рішень, прийнятих за результатами розгляду спору.

Порядок та підстави скасування заходів забезпечення позову встановлено статтею 158 ЦПК України, частинами першою, четвертою, дев`ятою якої передбачено, що суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи. За результатами розгляду клопотання про скасування заходів забезпечення позову, вжитих судом, постановляється ухвала. У випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову.

Отже, забезпечувальні заходи застосовуються та скасовуються судом шляхом ухвалення процесуального рішення - ухвали.

Наслідком скасування заходів забезпечення позову є зняття всіх обмежень, встановлених забезпеченням позову.

Враховуючи, що забезпечення позову застосовується як гарантія задоволення законних вимог позивача, суд не повинен скасовувати вжиті заходи до виконання рішення або зміни способу його виконання, за винятком випадків, коли потреба у забезпеченні позову з тих чи інших причин відпала або змінились певні обставини, що спричинили застосування заходів забезпечення позову, або забезпечення позову перешкоджає належному виконанню судового рішення.

Отже, ухвала суду про вжиття заходів забезпечення позову зумовлює конкретні обмеження щодо вчинення певних дій чи, навпаки, обов`язок вчинити дії учасниками справи або третіми особами, що мають строковий характер та діють до моменту скасування таких заходів судом, який їх вжив, чи судом вищої інстанції у разі скасування ухвали про вжиття спірних заходів забезпечення за їх безпідставністю.

Відповідно до п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» №9 від 22 грудня 2006 року заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті. Зважаючи на це, суд при задоволенні позову не вправі скасовувати вжиті заходи до виконання рішення або зміни способу його виконання, за винятком випадків, коли потреба в забезпеченні позову з тих чи інших причин відпала або змінились обставини, що зумовили його застосування.

Відповідно до ч.7, 8 ст.158 ЦПК України у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи. Якщо протягом вказаного строку за заявою позивача (стягувача) буде відкрито виконавче провадження, вказані заходи забезпечення позову діють до повного виконання судового рішення.

Вирішуючи питання щодо наявності підстав для скасування заходів забезпечення позову, суд враховує, що позов, в межах якого вживались заходи забезпечення, було розглянуто по суті, рішення суду набрало законної сили, а отже необхідність у застосуванні заходу забезпечення позову відпала.

За вказаних обставин, проаналізувавши клопотання про скасування заходів забезпечення позову, вивчивши матеріали цивільної справи, суд вважає, що заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 11.11.2021 у справі № 489/7387/21 (провадження № 2-з/489/157/21) у вигляді накладення арешту, підлягають скасуванню.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. 158 ЦПК України, суд

ухвалив:

заяву ОСОБА_1 про скасування заходів забезпечення позову вжитих ухвалою суду до подачі позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання недійсним правочину та витребування майна задовольнити.

Скасувати арешт, накладений на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 , що належить на праві приватної власності ОСОБА_2 , до набрання судовим рішенням по справі законної сили.

Ухвала набирає законної сили після її підписання та може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Апеляційні скарги подаються учасниками справи в порядку статті 355 ЦПК України безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua або за веб-адресою Судової влади України: https://court.gov.ua/fair/.

Повний текст судового рішення складено «14» серпня 2025.

Суддя Н.О. Рум`янцева