Справа №752/3719/25
Провадження №2/752/4321/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 серпня 2025 року м. Київ

Голосіївський районний суд міста Києва у складі судді Кордюкової Ж.І., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Вусо», ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Вусо» (далі - ПрАТ «СК «Вусо»), ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди (далі - ДТП).

В обґрунтування заявлених вимог зазначено, що 27.07.2024 по автодорозі Н01 сталася ДТП за участю транспортного засобу Volkswagen Passat, д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 , та транспортного засобу ВАЗ2171, д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , внаслідок чого транспортний засіб Volkswagen Passat, д.н.з. НОМЕР_1 , отримав механічні пошкодження.

Учасниками ДТП було складено електронний європротокол №84952Е118978, відповідно до якого вони погодили, що винуватцем ДТП є ОСОБА_2 .

Цивільно-правова відповідальність власника Volkswagen Passat, д.н.з. НОМЕР_1 , була застрахована в ПрАТ «СК «Вусо» за полісом обов`язкового страхування №219803329.

10.09.2024 він звернувся в ПрАТ «СК «Вусо» з повідомленням про настання страхового випадку, але відповідачем так і не було направлено оцінювача для визначення вартості матеріального збитку.

Згідно звіту про оцінку вартості матеріального збитку №171/24 від 09.10.2024, завданого власнику КТЗ, зробленого СПД ОСОБА_3 , ринкова вартість транспортного засобу Volkswagen Passat, д.н.з. НОМЕР_1 , становить 393377,98 грн., вартість відновлювального ремонту становить 85128,99 грн., сума матеріального збитку з урахуванням фізичного зносу становить 42932,45 грн.

21.10.2024 він звернувся до ПрАТ «СК «Вусо» з заявою про виплату страхового відшкодування у розмірі 42932,45 грн.

Відповідач здійснив виплату страхового відшкодування у розмірі 19886,41 грн.

Таким чином, недоплата страхового відшкодування становить 23046 04 грн.

Для повного відновлення його порушених прав з ОСОБА_2 підлягає стягненню різниця між страховою виплатою та фактичною вартістю відновлювального ремонту автомобіля у розмірі 42196,54 грн. (85128, 99 грн. (вартість відновлювального ремонту) - 42932,45 грн. (сума страхового відшкодування) = 42196,54 грн.).

Також ОСОБА_2 нанесла йому моральну шкоду, яку він оцінює в розмірі 25000 грн., яка виражається в тому, що він пережив негативні відчуття, внаслідок ДТП, отримав переляк, який виражається в боязні їздити за кермом, його життєві плани повністю порушені, він змушений пересуватися громадським транспортом, що завдає йому великі незручності, також йому доводиться займатися пошуком якісного автосервісу та організацією ремонту машини.

Просив:

стягнути з ПрАТ «СК «Вусо» 23046,04 грн. - страхове відшкодування та 5200 грн. - витрати на оплату послуг експерта;

стягнути з ОСОБА_2 збитки в розмірі 42196,54 грн. та моральну шкоду у розмірі 25000 грн.;

стягнути солідарно з відповідачів судові витрати пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

12.02.2025 постановлено ухвалу про відкриття провадження у справі та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без (повідомлення) виклику сторін.

05.03.2025 представник відповідача ПрАТ «СК «Вусо» Шилін В.А. подав до суду відзив на позовну заяву, в якому заперечував проти задоволення позовних вимог.

Зазначив, що 05.08.2024 страховиком на виконання приписів п. 34.2 ст. 34 Закону проведено огляд КТЗ позивача Volkswagen Passat, д.н.з. НОМЕР_1 , та складено протокол огляду.

Таким чином, вимога позивача про стягнення з ПрАТ «СК «Вусо» 5200 грн. витрат на проведення оцінки збитків є незаконною та необґрунтованою.

З наданих до ПрАТ «СК «ВУСО» документів встановлено, що ДТП, яка відбулась 27.07.2024, була оформлена без виклику працівників Національної поліції України, шляхом складання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду (Європротокол).

Встановлено, що на момент складання повідомлення про ДТП (Європротокол), водії транспортних засобів не дійшли згоди щодо обставин її скоєння.

Оскільки Європротокол не є підтвердженням винуватості, а містить лише короткий опис обставин події, встановити винну особу в зазначеній події не є можливим.

Керуючись п. 37.1.3. Закону ПрАТ «СК «ВУСО» повідомило позивача про відмову у виплаті страхового відшкодування.

На підставі повторного звернення позивача від 21.10.2024 з заявою про страхове відшкодування проведено додаткове розслідування причин та обставин події та замовлено автотехнічну експертизу.

Висновком судового експерта №234124 від 22.11.2024 встановлено невідповідність дій ПДР, як позивача так і ОСОБА_2 .

З урахуванням приписів п. 3 ч.1 ст. 1188 ЦК України ПрАТ «СК «ВУСО» розрахувало страхове відшкодування в розмірі 50% матеріальних збитків, завданих позивачу за наслідками ДТП, шляхом пошкодження Volkswagen Passat, д.н.з. НОМЕР_1 , чим захистило майнові права страхувальника ОСОБА_2 .

Звіт про оцінку №171/24 від 09.10.2024, наданий позивачем, зроблений станом не на дату ДТП, а станом на 17.09.2024, що не відповідає п. 32 Національного стандарту №1 "Загальні засади оцінки майна і майнових прав", відповідно до якого для застрахованого майна, подібного до майна, що продається (купується) на ринку, оцінка розміру ймовірного страхового відшкодування проводиться виходячи з характеристики майна на дату заподіяння збитків до настання страхового випадку шляхом розрахунку прямих збитків.

11.12.2024 ПрАТ «СК «ВУСО» виплатило позивачу страхове відшкодування в розмірі 19886,41 грн.

Просив стягнути з позивача витрати на правничу допомогу в розмірі 10000 грн. та витрати на поштові відправлення в розмірі 118 грн.

05.03.2025 представник відповідача подала до суду відзив на позовну заяву, в якому заперечувала проти задоволення позовних вимог.

Зазначила, що 11.03.2024 між ПрАТ «СК «ВУСО» та ОСОБА_2 було укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 219803329.

Страхова сума на одного потерпілого за шкоду, заподіяну майну, станвоить 160 000 грн.

Відповідно до євпропротоколу та схеми ДТП, долученої до нього, учасниками обрано типову схему 1.1., з якої вбачається, що учасниками події обрано такий розподіл відповідальності: при перестроюванні або об`їзді перешкоди «В» не надав дорогу «А», що рухався прямо і попутно праворуч або ліворуч від нього. 2) При одночасному перестроюванні «А» і «В», «В» не надав дорогу «А», що перестроювався праворуч від нього. «В» порушив правила маневрування (Розділ 10 ПДР).

Розподіл відповідальності: «А» - 0, «В» - 1. Автомобіль «В» - позначено на схемі, як автомобіль позивача, автомобіль «А» - автомобіль відповідача ОСОБА_2 .

Таким чином, сторонами під час складення європротоколу визначено, що винним у ДТП є позивач.

Це підтверджується також і висновком експерта №234/24 від 22.11.2024, за результатами проведення автотехнічної експертизи.

Так, відповідаючи на питання 2 варіанту № 2, експерт зазначив, що в даній дорожній обстановці дії водія автомобіля Volkswagen Passat, д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_1 не відповідали вимогам п. 10.1 ПДР і з технічної точки зору знаходилися у причинному зв`язку з виникненням аварійної обстановки та зіткненням з автомобілем ВАЗ, д.н.з. НОМЕР_2 .

З версією за варіантом №1, яку було розглянуто експертом ОСОБА_4 , категорично не погоджуються, адже вихідні дані для варіанту № 1 були взяти виключно з пояснень позивача, натомість пояснення ОСОБА_2 при виготовленні вказаного висновку не запитувалися та не використовувалися експертом. Отже, використання для дослідження лише вихідні дані зі слів позивача робить експертний висновок тенденційним та однобоким.

З урахуванням норм ЦК України, для здійснення відшкодування шкоди, що була отримана внаслідок використання джерел підвищеної небезпеки, в першу чергу необхідно встановити та підтвердити вину особи, що має відповідати за шкоду, у вчиненні такої дії, відтак цивільно-правова відповідальність за заподіяну шкоду, завданої внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, настає у разі наявності вини особи в цьому, незалежно від того чи є у діях цієї особи склад адміністративного проступку чи злочину.

Таким чином, цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 в даній ДТП не настала, тому позовні вимоги ОСОБА_1 є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню в повному обсязі.

Позивач просить стягнути вартість матеріального збитку згідно звіту про оцінку вартості матеріального збитку №171/24, відповідно до якого розмір збитку, завданого транспортному засобу Volkswagen, д.н.з. НОМЕР_1 , становить 42932,45 грн., вартість ремонту - 85128,99 грн.

Відповідно до тексту звіту, метою оцінки було визначення розміру матеріального збитку, завданого власнику КТЗ, в результаті пошкодження в ДТП; дата оцінки - 17 вересня 2024 року.

При цьому, у звіті не зазначено, пошкодження в якій ДТП оглядав експерт, адже ДТП за участю автомобіля ОСОБА_2 відбулося ще у липні 2024 року, при цьому автомобіль позивача зазнав незначних пошкоджень у вигляді подряпин та був на ходу. Водночас оцінка була проведена лише у вересні 2024 року та не встановлено, чи всі пошкодження, наявні на транспортному засобі, були отримані в ДТП 27.07.2024, чи, можливо, транспортний засіб отримав дані пошкодження за інших обставин.

Крім того, звіт підготовлено оцінювачем, який не має статусу судового експерта, а отже, даний звіт не є висновком експерта у розумінні ст. 103 ЦПК України. Даний оцінювач відсутній в державному Реєстрі атестованих судових експертів Міністерства юстиції України, таким чином, не має права писати у звіті, що даний звіт підготовлений для подачу до суду, та що експерт попереджений про кримінальну відповідальність.

Позивачем у відповідності до вимог ст. 76 ЦПК України не надано належних та допустимих доказів того, що він зазнав моральних та душевних страждань, зміни звичайного способу життя, не надано жодних доказів, на підставі яких можна встановити обставини завданих ОСОБА_2 позивачу душевних страждань.

Таким чином, позовні вимоги щодо стягнення моральної шкоди є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Просила стягнути з позивача на користь відповідача витрати на правничу допомогу в розмірі 10000 грн.

Дослідивши письмові докази по справі, суд встановив наступне.

27.07.2024 по автодорозі Н01 сталася ДТП за участю транспортного засобу Volkswagen Passat, д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 , та транспортного засобу ВАЗ2171, д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , внаслідок чого транспортний засіб Volkswagen Passat, д.н.з. НОМЕР_1 , отримав механічні пошкодження.

ОСОБА_1 є власником транспортного засобу Volkswagen Passat, д.н.з. НОМЕР_1 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серія НОМЕР_3 .

Цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу ВАЗ2171, д.н.з. НОМЕР_2 , була застрахована відповідно до договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, укладеного з ПрАТ «СК «ВУСО», що підтверджується полісом №219803329, відповідно до якого ліміт відповідальності на одного потерпілого за шкоду заподіяну майну станвоить 160000 грн., франшиза 0 грн.

28.07.2024 ОСОБА_1 звернувся до ПрАТ «СК «ВУСО» з заявою про виплату страхового відшкодування.

05.08.2024 представник ПрАТ «СК «ВУСО» склав протокол технічного огляду КТЗ Volkswagen Passat, д.н.з. НОМЕР_1 .

20.09.2024 ПрАТ «СК «ВУСО» повідомило ОСОБА_1 про відмову у виплаті страхового відшкодування, оскільки на момент складання повідомлення про ДТП (європротокол), водії транспортних засобів не дійшли згоди щодо обставин скоєння ДТП. Європротокол не є підтвердженням винності, а містить лише короткий опис обставин події, встановити винну особу в зазначеній події не є можливим.

Відповідно до звіту про оцінку автотоварознавчого дослідження транспортного засобу № 171/24 від 09.10.2024, складеного СПД ОСОБА_3 на замовлення позивача, вартість ремонту транспортного засобу Volkswagen Passat, д.н.з. НОМЕР_1 , складає 85128,99 грн. (в тому числі ПДВ 10192, 40 грн.), матеріальний збиток складає 42932,45 грн. (в тому числі ПДВ 3159,64 грн.).

Доказів оплати позивачем експертно-товарознавчого дослідження матеріали справи не містять.

Відповідно до висновку судового експерта Скорохода К.М. №234/24 від 22.11.2024, складеного за результатами проведення автотехнічної експертизи, на замовлення ПрАТ «СК «ВУСО», в даній дорожній обстановці дії водіїв транспортних засобів Volkswagen Passat, д.н.з. НОМЕР_1 , та ВАЗ2171, д.н.з. НОМЕР_2 , не відповідали вимогам п. 10.1 ПДР і з технічної точки зору знаходились в причинному зв`язку з виникненням аварійної обстановки та зіткненням з автомобілями.

11.12.2024 ПрАТ «СК «ВУСО» здійснило виплату страхового відшкодування на користь позивача у розмірі 19886,41 грн.

Згідно примітки ст. 124 КУпАП особа, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, звільняється від адміністративної відповідальності за порушення правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, за умови, що учасники дорожньо-транспортної пригоди скористалися правом спільно скласти повідомлення про цю пригоду відповідно до Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 11 ЦК України встановлено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.

Відповідно до частини першої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки) (пункт 1 частини другої зазначеної статті).

Відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил статті 22 ЦК України, оскільки її частиною першою визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування.

Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає. При цьому такі витрати мають бути необхідними для відновлення порушеного права та перебувати у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з порушенням.

Згідно зі статтею 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Відповідно до частин першої і другої ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної особи або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкода завдана не з її вини.

За змістом Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів"(статті 9, 22- 31) настання страхового випадку (скоєння ДТП) (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов`язана зі смертю потерпілого.

Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинно відповідати розміру оціненої шкоди, але якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

Згідно зі статтею 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Таким чином, виконання обов`язку з відшкодування шкоди особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» покладено на страховика винної особи у межах, встановлених цим Законом і договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Згідно ст. 34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) страховик зобов`язаний протягом двох робочих днів з дня отримання повідомлення про настання події, що містить ознаки страхового випадку, розпочати її розслідування, у тому числі здійснити запити щодо отримання відомостей, необхідних для своєчасного здійснення страхового відшкодування.

Протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов`язаний направити свого представника (працівника або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків.

Якщо представник страховика (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) не з`явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати експерта для визначення розміру шкоди. У такому разі страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов`язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження).

Для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків страховиком та МТСБУ залучаються їх працівники. Страховиком, МТСБУ та потерпілими також можуть залучатися експерти або юридичні особи, у штаті яких є експерти.

Отже, виходячи з наведених положень Закону, позивач має право на самостійне обрання аварійного комісара, суб`єкта оціночної діяльності або експерта для визначення розміру шкоди лише у тому випадку, якщо представник страховика не з`явився у визначений пунктом 34.2 статті 34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у строк для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків.

Відповідно до п. 36.1 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку. Якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати (регламентної виплати) за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

Відповідно до вимог ст. 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати), зокрема, є невиконання потерпілим або іншою особою, яка має право на отримання відшкодування, своїх обов`язків, визначених цим Законом, якщо це призвело до неможливості страховика (МТСБУ) встановити факт дорожньо-транспортної пригоди, причини та обставини її настання або розмір заподіяної шкоди.

Відповідно до п. 33.2 ст. 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання дорожньо-транспортної пригоди за участю лише забезпечених транспортних засобів, за умови відсутності травмованих (загиблих) людей, а також за згоди водіїв цих транспортних засобів щодо обставин її скоєння, за відсутності у них ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, ці водії мають право спільно скласти повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду.

Інструкцією щодо заповнення Повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, затвердженою протоколом Президії Моторного (транспортного) страхового бюро України від 17.10.2024. №609/2024, визначено порядок заповнення повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду (європротокол).

Відповідно до п. 5 Інструкції у разі настання контактної (наявне зіткнення) дорожньо-транспортної пригоди за участю лише двох забезпечених транспортних засобів, за умови заподіяння шкоди майну виключно у вигляді пошкодження (знищення) транспортного засобу, незаподіяння шкоди життю та здоров`ю фізичних осіб, відсутності у водіїв обох транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, впливу лікарських засобів (лікарських препаратів), що знижують увагу та швидкість реакції, а також за умови досягнення згоди таких водіїв щодо обставин скоєння ДТП, такі водії мають право без залучення відповідних підрозділів Національної поліції України спільно скласти для надання страховику (МТСБУ) повідомлення про ДТП у паперовій чи електронній формі за формою і відповідно до інструкції, затверджених МТСБУ. Після складення такого повідомлення водії транспортних засобів мають право залишити місце ДТП та звільняються від обов`язку інформування відповідних підрозділів Національної поліції України про настання ДТП.

Отже, вимогами до можливості складання на місці саме європротоколу, є наступні чинники: відсутність травмованих серед людей; наявність в обох водіїв не більше 2-х транспортних засобів чинного поліса страхування; відсутність ознак алкогольного сп`яніння в обох водіїв; досягнення згоди водіями щодо того, хто винний в даній події. У разі невиконання хоча б однієї з зазначених умов, виклик відповідного підрозділу Національної поліції для оформлення ДТП є обов`язковим.

Відповідно до схеми № 1.1 додатку до Інструкції по заповненню повідомлення про дорожньо транспортну пригоду «Типові схеми дорожньо-транспортних пригод»: Обставини ДТП: 1) При перестроюванні або об`їзді перешкоди «В» не надав дорогу «А», що рухався прямо і попутно праворуч або ліворуч від нього. 2) При одночасному перестроюванні «А» і «В», «В» не надав дорогу «А», що перестроювався праворуч від нього. Висновки: «В» порушив правила маневрування (Розділ 10 ПДР).

Судом встановлено, що 27.07.2024 по автодорозі Н01 сталася ДТП за участю транспортного засобу Volkswagen Passat, д.н.з. НОМЕР_1 , під керування ОСОБА_1 , та транспортного засобу ВАЗ2171, д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 .

Учасниками ДТП було складено електронний європротокол, відповідно до якого останніми була обрана схема ДТП, з якої вбачається, що при перестроюванні або об`їзді перешкоди «В» (другий учасник ДТП, тобто ОСОБА_1 ) не надав дорогу «А» (перший учасник ДТП, ОСОБА_2 ), що рухався прямо і попутно праворуч або ліворуч від нього.

20.09.2024 ПрАТ «СК «ВУСО» повідомило ОСОБА_1 про відмову у виплаті страхового відшкодування, оскільки на момент складання повідомлення про ДТП (європротокол), водії транспортних засобів не дійшли згоди щодо обставин скоєння ДТП. Європротокол не є підтвердженням винності, а містить лише короткий опис обставин події, встановити винну особу в зазначеній події не є можливим.

З висновку судового експерта Скорохода К.М. №234/24 від 22.11.2024 встановлено, що в даній дорожній обстановці дії водіїв транспортних засобів Volkswagen Passat, д.н.з. НОМЕР_1 , та ВАЗ2171, д.н.з. НОМЕР_2 , не відповідали вимогам п. 10.1 ПДР і з технічної точки зору знаходились в причинному зв`язку з виникненням аварійної обстановки та зіткненням з автомобілями.

11.12.2024 ПрАТ «СК «ВУСО» здійснило виплату страхового відшкодування на користь позивача у розмірі 19886,41 грн.

Суд зазначає, що стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.

Проте, позивачем не доведено, що ДТП, яка відбулася 27.07.2024, трапилась з вини ОСОБА_2 , що виключає наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а тому суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог про стягнення з останньої відшкодування шкоди, оскільки її вина у вчиненні ДТП не доведена.

Позивач не звернувся до суду з клопотанням про призначення судової автотехнічної експертизи, а також не надав жодних інших доказів на підтвердження вини відповідача.

Також позивач не мав права на самостійне обрання суб`єкта оціночної діяльності для визначення розміру шкоди, оскільки представник страховика у визначений законом строк здійснив огляд транспортного засобу для визначення причин настання страхового випадку та встановлення розміру збитків.

З огляду на викладене судом не приймається, наданий позивачем звіт № 171/24 від 09.10.2024. Також суд зауважує, що в цьому звіті не зазначено дату ДТП, в якій було пошкоджено транспортний засіб, він був зроблений через тривалий час (майже три місяці) після ДТП, яка відбулася 27.07.2024.

Оскільки наданий позивачем звіт № 171/24 від 09.10.2024 судом не прийнмається як доказ, то відсутні підстави для відшкодування понесених ним витрат на його виготовлення.

Щодо позовних вимог про стягнення з ОСОБА_2 моральної шкоди у розмірі 25000 грн. суд зазначає, що ч. 1 ст. 1167 ЦК України визначено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Разом з тим, як вже було зазначено судом, позивачем не доведено, а матеріали справи не містять належних доказів того, що ДТП, яка відбулася 27.07.2024, трапилась виключно з вини ОСОБА_2 .

На підставі вищевикладеного, суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог про стягнення з ОСОБА_2 моральної шкоди, у зв`язку з їх необґрунтованістю.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України позивачу за рахунок відповідачів не відшкодовуються витрати по сплаті судового збору, оскільки у задоволенні позовних вимог відмовлено у повному обсязі.

Щодо стягнення суми судових витрат на професійну правничу допомогу з позивача на користь ПрАТ «СК «Вусо» в розмірі 10000 грн. та поштових витрат у розмірі 118 грн., суд відзначає наступне.

Частиною 2 ст. 141 ЦПК України встановлено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:

1) у разі задоволення позову - на відповідача;

2) у разі відмови в позові - на позивача;

3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідачем були надані докази підтвердження понесення витрат на правничу допомогу, а тому враховуючи предмет та складність справи, час, необхідний для вчинення дій і надання послуг, з урахуванням засад розумності, справедливості та співмірності, суд приходить до висновку про стягнення з позивача на користь ПрАТ«СК «Вусо» витрат на правову допомогу 4000 грн., що відповдає критерію розумності та необхідності таких витрат, також при цьому суд враховує складність цієї справи.

Пунктом 4 ч. 3 ст. 133 ЦПК України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Враховуючи викладене, з урахуванням вимог відповідача, суд дійшов висновку, що поштові витрати, пов`язані із розглядом справи, в розмірі 118 грн. підтверджені належними та допустимими доказами, у зв`язку з чим є підстави для їх стягнення з позивача на користь ПрАТ «СК «Вусо».

Щодо вимог представника відповідача ОСОБА_2 про стягнення з позивача на користь відповідача судових витрат на правничу допомогу у розмірі 10000 грн., суд зазначає, що останньою не надано жодних доказів, які підтверджують здійснення цих витрат, а тому суд не вбачає підстав для їх стягнення з позивача.

Керуючись ст.ст. 12-13, 81, 141, 247, 258-259, 263-265, 268, 272-273, 354-355 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Вусо» витрати на правничу допомогу у розмірі 4000 (чотири тисячі) грн. 00 коп. та поштові витрати, пов`язані із розглядом справи, у розмірі 118 (сто вісімнадцять) грн. 00 коп.

Рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 .

Відповідач: Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Вусо», місцезнаходження: м. Київ, вул. Казимира Малевича, буд. 31, .

Відповідач: ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_5 .

Рішення складене 13.08.2025.

Суддя Ж. І. Кордюкова