Справа № 304/1905/24 Провадження № 2/304/183/2025
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 липня 2025 рокум. Перечин

Перечинський районний суд Закарпатської області в складі:

головуючого - судді Ганька І. І.,

за участі секретаря судового засідання Галас Т.Ю.,

позивача прокурора Маханця В.В.,

представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Кузки С.О.,

представника третьої особи ОСОБА_2 адвоката Пітуха В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку загального позовного провадження цивільну справу № 304/1905/24 за позовом керівника Ужгородської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Закарпатської обласної (військової) державної адміністрації до Ужгородської районної державної адміністрації та ОСОБА_1 , де третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача Державне спеціалізоване господарське підприємство «Ліси України» та третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів ОСОБА_2 , про витребування земельної ділянки, -

У С Т А Н О В И В:

прокурор, діючи в інтересах держави в особі Закарпатської обласної військової адміністрації звернувся до суду з даним позовом до Ужгородської районної державної адміністрації та ОСОБА_1 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору ДСГП «Ліси України» та ОСОБА_2 , у якому просить витребувати у власність держави в особі Закарпатської обласної державної адміністрації з незаконного володіння ОСОБА_1 земельну ділянку з кадастровим номером :02:009:0004, площею 0,25 га, що розташована в урочищі «Наметище» за межами населеного пункту на території Дубриницької сільської ради Ужгородського району Закарпатської області. Свої позовні вимоги мотивує тим, що розпорядженням Перечинської РДА від 15 листопада 2007 року № 433 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення та передачі безоплатно у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства» ОСОБА_2 надано у власність земельну ділянку із кадастровим номером :02:009:0004 загальною площею 0,25 га, яка розташована в урочищі «Наметище» за межами населеного пункту на території Дубриницької сільської ради Ужгородського району. З витягу з Поземельної книги про земельну ділянку із кадастровим номером :02:009:0004 вбачається, що така сформована та внесена до Державного земельного кадастру 27 листопада 2007 року на підставі проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, розробленого науково-виробничим підприємством «Технічне бюро кадастру». Надалі, 27 листопада 2007 року відділом Держкомзему у Перечинському районі видано державний акт на право приватної власності на земельну ділянку серії ЯД № 538632, реєстраційний номер 022. Право власності на земельну ділянку ОСОБА_2 зареєстровано в Державному реєстрі речових прав 04 травня 2023 року № 50198588. 13 березня 2024 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки, відповідно до якого ОСОБА_1 набув право власності на земельну ділянку з кадастровим номером :02:009:0004 площею 0,25 га, яке зареєстровано в Державному реєстрі речових прав 13 березня 2024 року № 54108894. Однак, у зв`язку з порушенням вимог земельного законодавства при наданні ОСОБА_2 у приватну власність земельної ділянки з кадастровим номером :02:009:0004 площею 0,25 га, така підлягає витребуванню від ОСОБА_1 на користь держави в особі Закарпатської ОДА, з огляду на таке. Так, спірна земельна ділянка належить до земель лісогосподарського призначення та перебування у постійному користуванні філії «Ужгородське лісове господарство» ДП «Ліси України», що підтверджується інформацією Українського проектного лісовпорядного виробничого об`єднання «Укрдержліспроект» №04-88 від 20 січня 2024 року, за якою земельна ділянка з кадастровим номером :02:009:0004 розміщена на лісових землях у кварталі 3 виділ НОМЕР_1 Дубриницького лісництва філії «Ужгородське лісове господарство» згідно матеріалів лісовпорядкування 2010 року. Згідно листа філії «Ужгородське лісове господарство» ДП «Ліси України» №91/21.25-2024 від 13 лютого 2024 року спірна земельна ділянка із кадастровим номером :02:009:0004 у кварталі 3 виділ НОМЕР_1 Дубриницького лісництва відноситься до категорії експлуатаційних лісів. Інформація щодо вилучення саме цієї лісової землі у справах філії відсутня. При цьому, до згаданої інформації надано додаток № 7 Проекту організації і розвитку лісового господарства ДП «Перечинське лісове господарство» (матеріали лісовпорядкування) щодо відомостей про прийняття та передачу земель за минулий ревізійний період (1999-2010 роки), відповідно до якого у кварталі 4 виділ НОМЕР_2 Дубриницького лісництва (згідно матеріалів лісовпорядкування 1999 року) на користь ОСОБА_2 припинено право цього ж лісгоспу користування земельними ділянками загальною площею 0,25 га на підставі розпорядження голови Перечинської районної державної адміністрації від 08 жовтня 2007 року № 374. Таким чином встановлено, що інформація про вилучення земельної ділянки у кварталі 3 виділ НОМЕР_1 Дубриницького лісництва у справах філії «Ужгородське лісове господарство» ДП «Ліси України» відсутня. Поряд з цим, факт належності спірної земельної ділянки до земель лісогосподарського призначення підтверджується також викопіюванням з таксаційних матеріалів кварталу 3 виділ 16 Дубриницького лісництва у справах філії «Ужгородське лісове господарство» ДП «Ліси України». Враховуючи вищевикладене, земельна ділянка з кадастровим номером :02:009:0004 площею 0,25 га сформована та передана у приватну власність первинного власника за рахунок земель лісогосподарського призначення, що перебувають у постійному користуванні державного лісогосподарського підприємства філії «Ужгородське лісове господарство» ДП «Ліси України». Право користування філії «Ужгородське лісове господарство» ДП «Ліси України» на земельну ділянку з кадастровим номером :02:009:0004 посвідчується державним актом на право постійного користування землею серії ІІ-ЗК № 002494, виданим 21 квітня 1997 року Перечинською районною державною адміністрацією. Так, ДП «Перечинське лісове господарство» 28 вересня 2022 року припинило свою діяльність як юридична особа шляхом реорганізації, а його правонаступником було державне підприємство «Ужгородське лісове господарство». Крім цього, згідно з постановою Кабінету Міністрів України № 1003 від 07 вересня 2022 року «Деякі питання реформування управління лісової галузі» утворено державне спеціалізоване господарське підприємство «Ліси України» та приєднано до нього спеціалізовані державні лісогосподарські підприємства, які належать до сфери управління Державного агентства лісових ресурсів, тобто Державне спеціалізоване господарське підприємство «Ліси України» є правонаступником прав ДП «Ужгородське лісове господарство», зокрема, в частині права на користування земельними ділянками лісогосподарського призначення, набутого на підставі державного акта на право постійного користування землею серії ІІ-ЗК № 002494 від 21 квітня 1997 року. Зазначає, що у Перечинської РДА були відсутні повноваження на розпорядження земельним ділянками державної власності лісогосподарського призначення за межами населених пунктів за відсутності згоди постійного лісокористувача. Водночас повноваження щодо розпорядження спірною земельною ділянкою лісогосподарського призначення станом на 15 листопада 2007 року належали до компетенції Закарпатської обласної державної адміністрації. Одночасно аналізом інформації філії «Ужгородське лісове господарство» № 91/21.25-2024 від 13 лютого 2024 року встановлено, що спірну земельну ділянку передано у власність ОСОБА_2 без вилучення у землекористувача ДП «Перечинське лісове господарство» чи/або припинення права постійного користування землею, оскільки ця земля накладається на лісові землі цього постійного лісокористувача, що також підтверджується листом ВО «Укрдержліспроект» № 04-88 від 20 січня 2024 року. Також відповідно до листа Ужгородської РДА № 03-159/29 від 20 червня 2024 року у справах Ужгородської районної державної адміністрації не виявлено розпоряджень щодо вилучення у кварталі 3 виділ НОМЕР_1 Дубриницького лісництва ДП Перечинське лісове господарство» лісових земель на користь ОСОБА_2 . Крім цього, Перечинською РДА під час вирішення питання про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_2 , безпідставно та за відсутності на це відповідних повноважень, віднесено спірну земельну ділянку до земель сільськогосподарського призначення, а питання про зміну цільового призначення із земель лісогосподарського призначення не вирішувалося взагалі. При цьому висновки органу виконавчої влади з питань лісового господарства та охорони навколишнього природного середовища з цього питання не надавались. Як наслідок, видання Перечинською РДА спірного розпорядження призвело також до порушення ст. 20 ЗК України та ст. 57 ЛК України. Також вважає, що розпорядження голови Перечинської РДА № 433 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення та передачі безоплатно у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства», яким передано ОСОБА_2 у власність земельну ділянку з кадастровим номером :02:009:0004загальною площею 0,25 га в урочищі «Наметище» за межами населеного пункту на території Дубриницької сільської ради видано з порушенням ст. 84, 149 ЗК України та ст. 31 ЛК України. Також зазначає, що Закарпатська обласна адміністрація, якій належали повноваження на розпорядження спірною земельною ділянкою лісогосподарського призначення, не приймала жодних розпоряджень про передачу такої у приватну власність ОСОБА_3 , а також не здійснювала вилучення земельної ділянки з постійного користування лісогосподарського підприємства. Отже, ОСОБА_2 набув право власності на земельну ділянку з кадастровим номером :02:009:0004площею 0,25 га за відсутності волевиявлення компетентного органу державної влади, та відтак, й за відсутності відповідної правової підстави. Разом з тим, відповідно до договору купівлі-продажу земельної ділянки від 13 березня 2024 року ОСОБА_2 відчужено спірну земельну ділянку з кадастровим номером :02:009:0004 площею 0,25 га на користь ОСОБА_1 , який згідно відомостей Державного реєстру речових прав на нерухоме майно є власником спірної земельної ділянки у станом на моменти звернення з позовом до суду. На його думку встановлено, що земельна ділянка лісогосподарського призначення з кадастровим номером :02:009:0004 площею 0,25 га вибула з державної власності в порушення ст. 20, 84, 116, 122, 149 ЗК України, а саме: такою розпорядився некомпетентний орган державної влади; земельна ділянка не вилучена з постійного користування ДП «Перечинське ЛГ» та право постійного користування такої не припинено; незаконно визначено цільове призначення земельної ділянки; зміна цільового призначення земельної ділянки не проводилась. Належним відповідачем за позовом про витребування від (стягнення з) особи земельної ділянки є особа, за якою зареєстроване право власності на таку ділянку. Якщо земельною ділянкою неправомірно (на думку позивача, який вважає себе власником) заволодів відповідач, то віндикаційний позов відповідає належному способу захисту прав позивача: власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним (ст. 387 ЦК України). Відтак земельна ділянка лісогосподарського призначення з кадастровим номером :02:009:0004 площею 0,25 га підлягає витребуванню від ОСОБА_1 на користь держави в особі Закарпатської ОДА. З приводу власника (розпорядника) спірною земельною ділянкою лісогосподарського призначення зазначає, що повноваження станом на час прийняття Перечинською РДА розпорядження № 92 від 15 листопада 2007 року належали Закарпатській обласній державній адміністрації. На даний час повноваження на розпорядження земельними ділянками лісогосподарського призначення належать до компетенції обласних державних адміністрацій. Витребування майна в цьому випадку матиме підстави та буде законним, відповідатиме легітимній меті та переслідуватиме законний суспільний інтерес, оскільки спрямовуватиметься на поновлення порушеного права власника Закарпатської ОДА. При витребуванні майна забезпечуватиметься також пропорційність, співрозмірність між метою (втручання у право) та інтересами суспільства як невід`ємною складовою та інструментом верховенства права. Також звертає увагу на те, що у даному випадку наявний як державний, так і суспільний інтерес, що є підставою для представлення прокурором інтересів держави, при цьому прокурор не зобов`язаний встановлювати причини, за яких позивач не здійснює захист своїх інтересів. З моменту вибуття спірної земельної ділянки із державної власності по цей час Закарпатською ОДА, як уповноваженим суб`єктом, не вжито заходів щодо повернення земельної ділянки у власність держави. Вказане свідчить про неналежне здійснення позивачем захисту інтересів держави. Оскільки вилучення земельної ділянки лісового фонду відбулося з порушенням земельного законодавства, а зміна її цільового призначення та передача у власність особі без належних на те законодавчих підстав, тому просить позов задовольнити.

Ухвалою судді Перечинського районного суду Закарпатської області від 31 липня 2024 року прийнято подану позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за позовом керівника Ужгородської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Закарпатської обласної (військової) державної адміністрації до Ужгородської районної державної адміністрації та ОСОБА_1 , де третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача Державне спеціалізоване господарське підприємство «Ліси України» та третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів ОСОБА_2 , про витребування земельної ділянки; залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача Державне спеціалізоване господарське підприємство «Ліси України», а також в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів ОСОБА_2 ; постановлено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження, відтак призначено підготовче судове засідання та визначено відповідачам строк для подачі відзиву на позовну заяву (том 1, а. с. 71-73).

Двадцятого липня 2024 року в електронній формі через систему «Електронний суд» представник третьої особи ОСОБА_2 адвокат Пітух В.І. подав пояснення третьої особи щодо позову, у яких просив застосувати строк позовної давності до спірних правовідносин та у задоволенні позову відмовити повністю. Зазначає, що позовна заява є безпідставною та необгрунтованою, а заявлені вимоги такими, що не підлягають до задоволення з огляду на таке. Так, позивачем не залучено належного співвідповідача ОСОБА_2 до участі у справі як першого власника земельної ділянки, який в подальшому здійснив відчуження спірної ділянки на користь ОСОБА_1 . Незалучення до участі у справі особи як співвідповідача за умови наявності обов`язкової процесуальної співучасті є підставою для відмови у задоволенні позову через неналежний суб`єктний склад. Аналогічна правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду від 20 січня 2021 року у справі № 203/2/19 (провадження № 61-6983св20). Крім цього, з урахуванням компетенції кожного із органів державної влади у сфері земельних правовідносин, позивач не лише міг бути обізнаний про порушення свого права, але і зобов`язаний був знати про стан власності, повноваження з розпорядження якою йому надані, оскільки мав доступ до земельного кадастру та зобов`язаний був співпрацювати з відповідними державними органами, які мали відповідні підрозділи на рівні області та району. Зокрема, у поданому позові прокурор вказував, що Перечинська РДА незаконно розпорядилася земельною ділянкою поза волею її власника Закарпатської ОДА. Про порушення норм чинного законодавства при відведенні у власність спірної земельної ділянки зокрема ні Закарпатською ОДА, ні Ужгородською окружною прокуратурою матеріали справи не місять, як і не містять посилання коли прокурору стало відомо про допущені порушення норм земельного законодавства Перечинською РДА. Оскільки ОСОБА_2 передано у власність спірну земельну ділянку у 2007 році на підставі Розпорядження голови Перечинської РДА Закарпатської області від 08 жовтня 2007 року №274, яке прийнято з урахуванням землевпорядної документації, виготовленої та погодженої з органом Держкомзему, тому Закарпатська ОДА не могла знати про факт розпорядження у 2007 році спірної земельної ділянки. Зважаючи на те, що як у Закарпатської ОДА, так і в управління Держкомзему України була об`єктивна можливість знати про передачу спірної земельної ділянки у 2007 році з часу виникнення спірних правовідносин, а до суду з цим позовом прокурор звернувся у 2024 році, позовна давність Закарпатською ОДА від імені і в інтересах якої діє прокуратура, пропущена. Крім цього, ОСОБА_2 , отримавши державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯД 538632 від 27 листопада 2007 року, виданого Перечинською РДА від 27 листопада 2007 року, на підставі розпорядження № 433 від 15 листопада 2007 року Перечинської РДА. Акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договір оренди землі за № 22, набув права власності на земельну ділянку площею 0,25 га, яка в подальшому була ним відчужена. А тому витребування спірної земельної ділянки у добросовісного набувача без визнання недійсним розпорядження Перечинської РДА та державного акту на право власності на земельну ділянку порушить його право власності, яке є чинним відповідно до ЗК України. Зважаючи на наявність погодження ДП «Перечинське ЛГ» про вилучення земельної ділянки кв. 4/20 площею 0,25 га з держлісфонду Дубриницького лісництва та передачу їх у приватну власність ОСОБА_2 , погодженням Закарпатським обласним управлінням лісового та мисливського господарства від 02 жовтня 2007 року № 82/08-299 у зв`язку із відшкодуванням збитків, нанесених лісовому господарству внаслідок вилучення спірної земельної ділянки, доказами оплати завданих збитків, відсутні правові підстави для висновку про незаконність набуття ОСОБА_2 права власності на неї. Також є безпідставним посилання прокурора, що земельна ділянка з кадастровим номером :002:009:0004 частково накладається на земельну ділянку за кадастровим номером :02:029:0002 лісогосподарського призначення, що перебуває у постійному користуванні ДП «Ужгородське лісове господарство» та знаходиться в межах 3 кварталу виділ 16 Дубриницького лісництва вказаного підприємства з огляду на наступне. Так, доказами, на які посилається прокурор, є Державний акт на право постійного користування землею серії ІІ-ЗК № 002494, виданий 21 квітня 1997 року Перечинською районною державною адміністрацією, фрагмент із Публічної кадастрової карти України з нанесеними межами частини кварталу 3, 4 Дубриницького лісництва ДП «Перечинський лісгосп» за матеріалами землевпорядкування 2010 року, виготовленого Українським державним проектним лісовпорядним виробничим об`єднанням «Укрдержліспроект». Поряд з цим, фрагмент із Публічної кадастрової карти України не відповідає вимогам законодавства, оскільки не відображає конкретне місце розташування земельної ділянки з кадастровим номером :002:009:0004. З наявних у справі матеріалів неможливо встановити, на підставі яких документів на Публічній кадастровій карті нанесено межі кварталу № 3, відсутні відомості щодо факту встановлення меж в натурі. Водночас, вищевказаний фрагмент із Публічної кадастрової карти України суперечить викопіюванням з графічних матеріалів території села Пастилки Перечинського району та наданого Висновку від 29 жовтня 2007 року № 64 Відділу аналізу та координації з місцевими органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, Державного управління охорони навколишнього середовища Закарпатської області, Міністерства охорони навколишнього природного середовища, де земельна ділянка ОСОБА_2 знаходиться за межами і не накладається на територію ДП «Ліси України» (філія «Ужгородське ЛГ»). Такий фрагмент не підтверджує факту накладки земельної ділянки відповідача на земельну ділянку філія «Ужгородське ЛГ», оскільки доведення цього потребує спеціальних знань, у тому числі через проведення експертизи. Поряд з цим, у матеріалах справи відсутнє клопотання про призначення земельно-технічної експертизи щодо встановлення факту накладки земельної ділянки відповідача на земельну ділянку, яка на даний час перебуває у користуванні ДП «Ліси України». Крім того, згідно проекту землеустрою від 2007 року щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_2 та доданої до нього пояснювальної записки, земельна ділянка знаходилась за межами населеного пункту с.Пастілки Перечинського району, суміжні території належать до земель загального користування та земельна ділянка межувала з землями запасу сільської ради. Разом з тим, належність спірної земельної ділянки до лісового фонду є припущенням, оскільки доведення цього також потребує спеціальних знань. Таким чином, саме лише графічне співпадіння спірної земельної ділянки з межами ліній позначення кварталу № 3 як лісового, без встановлення підстав та достовірності нанесення відповідних ліній позначення, не є достатнім доказом для встановлення факту належності спірної земельної ділянки до земель лісового фонду. Для визначення дійсних меж кварталу № 3 як лісового та факту накладення спірної земельної ділянки, обсягу та конфігурації такого накладення, необхідні спеціальні знання з питань землеустрою. Однак прокурором жодного висновку фахового експерта до матеріалів справи не долучено. На підставі наведеного є очевидний висновок, що факту накладення спірної земельної ділянки на земельну ділянку лісового фонду не доведено, відповідно не доведено факту порушеного права (том 1, а. с. 97-107).

Двадцять восьмого листопада 2024 року в електронній формі через систему «Електронний суд» представник відповідача ОСОБА_1 адвокат Кузка С.О. подав заяву про застосування строку позовної давності до вимоги керівника Ужгородської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Закарпатської обласної (військової) державної адміністрації про витребування у власність держави в особі Закарпатської ОДА з незаконного володіння ОСОБА_4 земельної ділянки з кадастровим номером :02:009:0004, площею 0,25 га, що розташована в урочищі «Наметище» за межами населеного пункту на території Дубриницької сільської ради Ужгородського району Закарпатської області та відмовити у задоволенні позовної заяви у повному обсязі. Зазначає, що на позови прокурора, які пред`являються від імені держави і направлені на захист права державної власності, поширюється положення статті 257 ЦК України щодо загальної позовної давності, і на підставі частини першої статті 261 цього Кодексу перебіг позовної давності починається від дня, коли особа, яка наділена повноваженнями власника чи користувача земельної ділянки з правом розпорядження нею довідалася або могла довідатися про порушення прав і законних інтересів. Тобто як у випадку пред`явлення позову самою особою, право якої порушене, так і у разі пред`явлення позову в інтересах цієї особи іншою уповноваженою на це особою початок перебігу позовної давності обчислюється з одного й того самого моменту: коли особа (власник, володілець, користувач, розпорядник) довідалася або могла довідатися про порушення її права або про особу, яка його порушила. Якщо у передбачених законом випадках з позовом до суду звернувся прокурор в інтересах відповідного органу, то позовна давність обчислюється від дня, коли про порушення свого права або про особу, яка його порушила, довідався або міг довідатись саме цей орган, а не прокурор, оскільки Законом України «Про прокуратуру» не передбачено жодних виключень щодо застосування правила, передбаченого ч. 1 ст. 261 ЦК України. Не наведеного й інших законних підстав щодо можливості відліку позовної давності з моменту коли прокурор дізнався про порушення прав держави. Тому надання прокурору більш широких прав щодо відліку початку строку давності, що не надається іншим представникам як позивача, так і інших учасників справи, порушує принцип рівності прав та обов`язків сторін, оскільки представник однієї із сторін, яким є прокурор, має біль широкі права порівняно з іншими представниками, яким можуть бути адвокати, правники та інші особи, яким закон надає право здійснювати представницькі повноваження у судовому процесі. Власником земельної ділянки є держава, яка відповідно до вимог статті 13 Конституції України та статті91 ЗК України зобов`язана не використовувати право власності на шкоду людині і суспільству, тому вона не лише мала право, але і зобов`язана була довідатися як про порушення своїх прав, так і про особу, яка їх порушила. З урахуванням компетенції кожного із органів державної влади у сфері земельних правовідносин, позивач не лише міг бути обізнаний про порушення свого права, але і зобов`язаний був знати про стан власності, повноваження з розпорядження якою йому надані, оскільки мав доступ до земельного кадастру та зобов`язаний був співпрацювати з відповідними державними органами, які мали відповідні підрозділи на рівні області та району. Зокрема, у поданому позові прокурор вказував, що Перечинська РДА незаконно розпорядилася земельною ділянкою поза волею її власника Закарпатської ОДА. Про порушення норм чинного законодавства при відведенні у власність спірної земельної ділянки матеріали справи не місять, як і не містять посилання коли прокурору стало відомо про допущені порушення норм земельного законодавства Перечинською РДА. Оскільки ОСОБА_2 передано у власність спірну земельну ділянку у 2007 році на підставі Розпорядження голови Перечинської РДА Закарпатської області від 15 листопада 2007 року № 433 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення та передачі безоплатно у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства», яке прийнято з урахуванням землевпорядної документації, виготовленої та погодженої з органом Держкомзему, тому Закарпатська ОДА не могла знати про факт розпорядження у 2007 році спірної земельної ділянки. Зважаючи на те, що як у Закарпатської ОДА, так і в управління Держкомзему України була об`єктивна можливість знати про передачу спірної земельної ділянки у 2007 році з часу виникнення спірних правовідносин, а до суду з цим позовом прокурор звернувся у 2024 році, позовна давність Закарпатською ОДА від імені і в інтересах якої діє прокуратура, пропущена (том 1, а. с. 148-150).

Також двадцять восьмого листопада 2024 року в електронній формі через систему «Електронний суд» представник відповідача ОСОБА_1 адвокат Кузка С.О. подав відзив на позовну заяву, у якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Покликається на те, що стверджуючи про незаконність розпорядження Перечинської РДА від 15 листопада 2007 року № 433 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення та передачі безоплатно у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства» керівником Ужгородської окружної прокуратури не додано до позовної заяви цього розпорядження. Відтак будь-які твердження щодо незаконності даного розпорядження та як наслідок твердження про те, що спірною земельною ділянкою розпорядився некомпетентний орган державної влади є безпідставними та голослівними та не підтверджені будь-якими належними та допустимими доказами, оскільки без проведення аналізу зазначеного розпорядження, зокрема, щодо повноважень, мотивів та підстав його прийняття, зробити висновок про його незаконність неможливо. Також вважає, що позивач не ознайомлювався з проектом землеустрою щодо відведення земельної ділянки, розробленого науково-виробничим підприємством «Технічне бюро кадастру», на який посилається в позовній заяві, та не вживав заходів щодо отримання його копії (відповідні докази в матеріалах справи відсутні) та відповідно безпідставно стверджує про не вилучення спірної земельної ділянки з постійного користування ДП «Перечинське ЛГ» та не припинення права постійного користування спірною земельною ділянкою. Так, проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки, розроблений науково-виробничим підприємством «Технічне бюро кадастру» наданий представником ОСОБА_2 та міститься у матеріалах справи. Таким чином, твердження керівника Ужгородської окружної прокуратури про не вилучення спірної земельної ділянки з постійного користування ДП «Перечинське ЛГ», не припинення права постійного користування, а також про відсутність згоди постійного лісокористувача не відповідає наявним у справі доказам. Крім цього, твердження керівника Ужгородської окружної прокуратури, що земельна ділянка лісогосподарського призначення з кадастровим номером :2:009:0004 площею 0,25 га вибула з державної власності з порушенням ст. 20, 84, 116, 122, 149 ЗК України, а саме: такою розпорядився некомпетентний орган державної влади; земельна ділянка не вилучена з постійного користування ДП «Перечисньке лісове господарство», право постійного користування такої не припинено; незаконно визначено цільове призначення земельної ділянки та зміна цільового призначення земельної ділянки не проводилась, є безпідставними, такими, що не ґрунтуються на нормах законодавства України, що діяли на дату прийняття розпорядження № 433 від 15 листопада 2007 року та повністю спростовуються доказами, наявними у матеріалах справи. Крім цього, всі додані позивачем до позовної заяви докази та матеріали сформовані та надані за матеріалами лісовпорядкування 2010 року, тоді як спірна земельна ділянка передана у власність ОСОБА_2 у 2007 році. Також звертає увагу на те, що проект землеустрою щодо відведення спірної земельної ділянки у власність ОСОБА_2 погоджений усіма державними органами, передбаченими у ст. 118 ЗК України (в редакції а дату прийняття розпорядження), а розпорядження Перечинської РДА від 15 листопада 2007 року № 433 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення та передачі безоплатно у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства» ОСОБА_2 прийнято у точні відповідності до норм законодавства України, що діяли на дату його прийняття. Крім цього, ОСОБА_2 , отримав державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯД 538632 від 27 листопада 2007 року, виданий Перечинською РДА від 27 листопада 2007 року, на підставі розпорядження № 433 від 15 листопада 2007 року Перечинської РДА. Акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договір оренди землі за №22, набув права власності на земельну ділянку площею 0,25 га, яка в подальшому була ним відчужена. А тому витребування спірної земельної ділянки у добросовісного набувача без визнання недійсним розпорядження Перечинської РДА та державного акту на право власності на земельну ділянку порушить його право власності, яке є чинним відповідно до ЗК України. Зважаючи на наявність погодження ДП «Перечинське ЛГ» про вилучення земельної ділянки кв. 4/20 площею 0,25 га з держлісфонду Дубриницького лісництва та передачу їх у приватну власність ОСОБА_2 , та погодження Закарпатським обласним управлінням лісового та мисливського господарства від 02 жовтня 2007 року № 82/08-299 у зв`язку із відшкодуванням збитків, нанесених лісовому господарству внаслідок вилучення спірної земельної ділянки, доказами оплати завданих збитків, відсутні правові підстави для висновку про незаконність набуття ОСОБА_2 права власності на неї. Також позивачем не залучено належного співвідповідача ОСОБА_2 до участі у справі як першого власника земельної ділянки, який в подальшому здійснив відчуження спірної ділянки на користь ОСОБА_1 . Незалучення до участі у справі особи як співвідповідача за умови наявності обов`язкової процесуальної співучасті є підставою для відмови у задоволенні позову через неналежний суб`єктний склад. Аналогічна правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду від 20 січня 2021 року у справі № 203/2/19 (провадження № 61-6983св20). Одночасно вважає безпідставним посилання прокурора на те, що земельна ділянка з кадастровим номером :002:009:0004 частково накладається на земельну ділянку за кадастровим номером :02:029:0002 лісогосподарського призначення, що перебуває у постійному користуванні ДП «Ужгородське лісове господарство» та знаходиться в межах 3 кварталу виділ 16 Дубриницького лісництва вказаного підприємства з огляду на наступне. Так, доказами, на які посилається прокурор, є Державний акт на право постійного користування землею серії ІІ-ЗК № 002494, виданим 21 квітня 1997 року Перечинською районною державною адміністрацією, фрагмент із Публічної кадастрової карти України з нанесеними межами частини кварталу 3, 4 Дубриницького лісництва ДП «Перечинський лісгосп» за матеріалами землевпорядкування 2010 року, виготовленого Українським державним проектним лісовпорядним виробничим об`єднанням «Укрдержліспроект». Поряд з цим, фрагмент із Публічної кадастрової карти України не відповідає вимогам законодавства, оскільки не відображає конкретне місце розташування земельної ділянки з кадастровим номером :002:009:0004. З наявних у справі матеріалів неможливо встановити, на підставі яких документів на Публічній кадастровій карті нанесено межі кварталу № 3, відсутні відомості щодо факту встановлення меж в натурі. Водночас, вищевказаний фрагмент із Публічної кадастрової карти України суперечить викопіюванням з графічних матеріалів території села Пастилки Перечинського району та наданого Висновку від 29 жовтня 2007 року № 64 Відділу аналізу та координації з місцевими органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, Державного управління охорони навколишнього середовища Закарпатської області, Міністерства охорони навколишнього природного середовища, де земельна ділянка ОСОБА_2 знаходиться за межами і не накладається на територію ДП «Ліси України» (філія «Ужгородське ЛГ»). Такий фрагмент не підтверджує факту накладки земельної ділянки відповідача на земельну ділянку філія «Ужгородське ЛГ», оскільки доведення цього потребує спеціальних знань, у тому числі через проведення експертизи. Поряд з цим, у матеріалах справи відсутнє клопотання про призначення земельно-технічної експертизи щодо встановлення факту накладки земельної ділянки відповідача на земельну ділянку, яка на даний час перебуває у користуванні ДП «Ліси України». Крім того, згідно проекту землеустрою від 2007 року щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_2 та доданої до нього пояснювальної записки, земельна ділянка знаходилась за межами населеного пункту с.Пастілки Перечинського району, суміжні території належать до земель загального користування та земельна ділянка межувала з землями запасу сільської ради. Разом з тим, належність спірної земельної ділянки до лісового фонду є припущенням, оскільки доведення цього також потребує спеціальних знань. Таким чином, саме лише графічне співпадіння спірної земельної ділянки з межами ліній позначення кварталу № 3 як лісового, без встановлення підстав та достовірності нанесення відповідних ліній позначення, не є достатнім доказом для встановлення факту належності спірної земельної ділянки до земель лісового фонду. Для визначення дійсних меж кварталу № 3 як лісового та факту накладення спірної земельної ділянки, обсягу та конфігурації такого накладення, необхідні спеціальні знання з питань землеустрою. Однак прокурором жодного висновку фахового експерта до матеріалів справи не долучено. На підставі наведеного є очевидний висновок, що факту накладення спірної земельної ділянки на земельну ділянку лісового фонду не доведено, відповідно не доведено факту порушеного права. Крім цього, вважає, що прокурором не доведено наявності підстав для звернення з позовом до суду та не виконано вимоги ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» (том 1, а. с. 151-161).

Двадцять першого січня 2025 року керівник Ужгородської окружної прокуратури надав відповідь на відзив, у якій він просить відхилити доводи, викладені у відзиві на позов, заяві про застосування строків позовної давності та письмових поясненнях третьої особи, а вказаний позов задовольнити у повному обсязі. Вказує на те, що видання Перечинською районною державною адміністрацією спірного розпорядження призвело також до порушення ст. 20 ЗК України та ст. 57 ЛК України. Також, на його думку, у позовній заяві належно сформовано склад учасників судового процесу та обгрунтовано подано заяви про залучення третіх осіб. Крім цього, у окружної прокуратури є достатні підстави для представлення інтересів держави в особі Закарпатської обласної державної адміністрації щодо усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження земельною ділянкою шляхом її витребування на користь держави. Зокрема встановлено, що з моменту вибуття спірної земельної ділянки із державної власності по цей час Закарпатською ОДА, як уповноваженим суб`єктом, не вжито заходів щодо повернення земельної ділянки у власність держави. Вказане свідчить про неналежне здійснення позивачем захисту інтересів держави. Також зауважує, що про незаконність розпорядження Перечинської РДА, а також порушення інтересів держави при наданні ОСОБА_2 земельної ділянки, в тому числі без зміни її цільового призначення, прокурор дізнався безпосередньо під час проведеного вивчення стану дотримання вимог земельного законодавства в частині правомірності розпорядження Перечинською РДА земельною ділянкою за кадастровим номером :002:009:0004 площею 0,25 га за матеріалами кримінального провадження №000136 від 09 вересня 2022 року. При цьому, дозвіл на розголошення відомостей досудового розслідування надано постановою від 20 червня 2024 року. Зокрема, факт належності спірної земельної ділянки до земель лісогосподарського призначення та перебування у постійному користуванні філії «Ужгородське лісове господарство» ДП «Ліси України», а відтак і сам факт порушення земельного та лісового законодавства, встановлено за інформацією Українського проектного лісовпорядного виробничого об`єднання «Укрдержліспроект» № 04-173 від 09 лютого 2024 року, за якою земельна ділянка з кадастровим номером :002:009:0004 розміщена на землях у кварталі 3 виділ 16 Дубриницького лісництва філії «Ужгородське лісове господарство» згідно матеріалів лісовпорядкування 2010 року. Окрім цього, прокуратурою на виконання ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» листом № 07.53-107-5115вих.24 від 26 червня 2024 року попередньо повідомлено Закарпатську ОДА про виявлені порушення, на що отримано відповідь № 9085/06-16 від 27 червня 2024 року про те, що про виявлені порушення цій установі відомо не було та у зв`язку з відсутністю коштів для сплати судового збору облдержадміністрація не має можливості здійснювати заходи з пред`явлення позовів щодо передачі земельних ділянок лісогосподарського призначення у приватну власність громадян, а також просить органи прокуратури звернутись із захистом своїх прав у судовому порядку. Поряд з цим, у ході досудового розслідування вищевказаного кримінального провадження органом досудового розслідування призначено та проведено судову земельно-технічну експертизу, за результатами чого 26 липня 2024 року складено висновок експерта № 972-Е. У п. 1 резолютивної частини висновку експерта зазначено, що земельна ділянка за кадастровим номером :02:009:0004 частково накладається на землі лісогосподарського призначення в межах збірного кварталу 3 Дубриницького лісництва філії «Ужгородське лісове господарство». Зазначений висновок експерта надійшов до органу досудового розслідування вже після скерування позовної заяви до суду. З наведеного вбачається, що остаточно факти порушення інтересів держави щодо передачі земельної ділянки лісового фонду з порушенням вимог законодавства окружній прокуратурі стало відомо 09 лютого 2024 року, а уповноваженому органу Закарпатській обласній державній адміністрації як власнику спірної земельної ділянки лише 26 червня 2024 року, а тому строк позовної давності у даній справі не є порушеним (том 1, а. с. 179-190).

Ухвалою суду від 21 січня 2025 року підготовче провадження у цивільній справі за позовом керівника Ужгородської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Закарпатської обласної (військової) державної адміністрації до Ужгородської районної державної адміністрації та ОСОБА_1 , де третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача Державне спеціалізоване господарське підприємство «Ліси України» та третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів ОСОБА_2 , про витребування земельної ділянки закрито та призначено справу до судового розгляду по суті (том 2, а. с. 17-18).

Дев`ятого квітня 2025 року в електронній формі через систему «Електронний суд» представник третьої особи ОСОБА_2 адвокат Пітух В.І. подав заяву щодо застосування норм права до спірних правовідносин, у якій просив застосувати норму, встановлену Законом України «Про внесення змін до Цивільного кодексу України щодо посилення захисту прав добросовісного набувача» від 12 березня 2025 року № 4292-ІХ, а у позові відмовити на підставі вказаного закону (том 2, а. с. 71-74).

Десятого квітня 2025 року в електронній формі через систему «Електронний суд» представник Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» в особі філії «Карпатський лісовий офіс» ДП «Ліси України» Костан О.В. подав пояснення третьої особи на стороні позивача, у яких просив розгляд справи проводити без його участі за наявними матеріалами справи та відповідно до наданої письмової позиції по справі. Зазначає, що заявлені позовні вимоги підтримує, вважає їх належним чином обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, оскільки інформація про вилучення земельної ділянки у кварталі 3 виділ 16 Дубриницького лісництва у справах філії «Ужгородське лісове господарство» ДП «Ліси України» відсутня. Поряд з цим, факт належності спірної земельної ділянки до земель лісогосподарського призначення підтверджується також викопіюванням з таксаційних матеріалів кварталу 3 виділ 16 Дубриницького лісництва філії «Ужгородське лісове господарство» ДП «Ліси України». Враховуючи вищевикладене, земельна ділянка з кадастровим номером :02:009:0004 площею 0,25 га сформована та передана у приватну власність первинного власника за рахунок земель лісогосподарського призначення, що перебувають у постійному користуванні державного лісогосподарського підприємства філії «Ужгородське лісове господарство» ДП «Ліси України». Право користування філії «Ужгородське лісове господарство» ДП «Ліси України» на земельну ділянку з кадастровим номером :02:029:0002 посвідчується державним актом на право постійного користування землею серії ІІ-ЗК № 002494, виданим 21 квітня 1997 року Перечинською РДА. Звертає увагу на те, що вилучення від постійних користувачів лісових ділянок державної власності для не лісогосподарських потреб, зміна їх цільового призначення з метою використання в цілях, не пов`язаних з веденням лісового господарства, та передача таких земельних ділянок у власність або постійне користування належить до повноважень Кабінету Міністрів України. Таким чином, розпорядження землями лісового фонду без дотримання процедури вилучення земельної ділянки від постійного лісокористувача є протиправним (том 2, а. с. 81-84).

У судовому засіданні прокурор Маханець В.В. позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив такі задовольнити, при цьому також врахувати надану ним відповідь на відзив.

Представник Закарпатської обласної державної (військової) адміністрації у судове засідання не з`явився, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причину неявки не повідомив.

Відповідач ОСОБА_1 до суду не з`явився, однак його представник адвокат Кузка С.О. у судовому засіданні просив у задоволенні позову відмовити, а також зазначив, що наданий прокурором висновок експерта є неналежним доказом, оскільки стосується іншої справи, а саме кримінального провадження, та невідомо, якими документами керувався експерт та чи були у експерта документи про вилучення земельної ділянки, які наявні у матеріалах цієї справи.

У судове засідання представник Ужгородської районної державної адміністрації не з`явився, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причину неявки не повідомив.

Третя особа ОСОБА_2 до суду також не з`явився, однак його представник адвокат Пітух В.І. у судовому засіданні просив у задоволенні позову відмовити за його безпідставністю. У разі, якщо суд все ж прийде до висновку про можливість задоволення позову, просив застосувати строки позовної давності.

У судове засідання представник Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» в особі філії «Карпатський лісовий офіс» ДП «Ліси України» Костан О.В. не з`явився, однак в електронній формі через систему «Електронний суд» подав пояснення третьої особи на стороні позивача, у яких одночасно просив розгляд справи проводити без його участі за наявними матеріалами справи та відповідно до наданої письмової позиції по справі.

Заслухавши пояснення учасників процесу та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам загалом, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який є у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (стаття 89 ЦПК України).

Розпорядженням голови Перечинської районної державної адміністрації Закарпатської області від 08 жовтня 2007 року № 374 «Про вилучення в землі запасу та надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства ОСОБА_2 » передано в землі запасу Дубриницькій сільській раді земельну ділянку площею 0,70 га в кварталі 4 виділ НОМЕР_3 та площею 0,25 га квартал 4 виділ 20, яка вилучається з постійного користування державного підприємства «Перечинське лісове господарство» Дубриницького лісництва; надано ОСОБА_2 дозвіл на розробку проекту відведення земельної ділянки площею 0,70 га квартал 4 виділ НОМЕР_3 та площею 0,25 га квартал 4 виділ 20 для передачі у власність, за межами населеного пункту на території Дубриницької сільської ради для ведення особистого селянського господарства, а також доручено ОСОБА_2 погоджені матеріали проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, представити в районну державну адміністрацію для розгляду і прийняття відповідного рішення (том 1, а. с. 42, 43).

Як вбачається з наданих позивачем письмових доказів, власником земельної ділянки з кадастровим номером :02:009:0004 площею 0,25 га, розташованої за адресою: Закарпатська область, Ужгородський район, Дубриницька сільська рада, урочище «Наметище», на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 13 березня 2024 року, укладеного з ОСОБА_2 , посвідченого приватним нотаріусом Ужгородського районного нотаріального округу Резвановою І.Д. та зареєстрованого в реєстрі за № 849, є відповідач ОСОБА_1 (том 1, а. с.19-20, 21-24, 25-26, 27-28).

Згідно повідомлення Філії «Ужгородське лісове господарство» ДП «Ліси України» № 11/21.25-2024 від 11 січня 2024 року, відомості щодо надання Державним підприємством «Перечинське лісове господарство» погоджень на вилучення земельних ділянок із постійного користування та передачу їх у власність ОСОБА_2 , мешканцю АДРЕСА_1 (земельні ділянки із кадастровими номерами :02:009:0004 та :02:009:0003, площею 0,95 га) у філії відсутні. Одночасно зазначено, що у зв`язку з відсутністю доступу у працівників філії до відомостей Державного земельного Кадастру через встановлення режиму воєнного стану в Україні, встановити місцезнаходження земельної ділянки :02:009:0004 стосовно ділянок лісового фонду є неможливим (том 1, а. с. 29-30, 31-37). Разом з цим, у додатку № 7 «Відомості про прийняття та передачу земель за минулий період (1999-2010 р.)» містяться відомості про припинення права користування Дубриницьким лісництвом земельними ділянками у кварталі НОМЕР_4 виділ НОМЕР_3 , площею 0,7 га (сіножать) та кварталі НОМЕР_4 виділ НОМЕР_2 , площею 0,25 га (кордон лісовий) на користь ОСОБА_2 , на підставі розпорядження РДА від 08 жовтня 2007 року № 374.

Як вбачається з повідомлення Філії «Ужгородське лісове господарство» ДП «Ліси України» № 123/21.25-2024 від 29 лютого 2024 року, земельна ділянка квартал 3 виділ 16 Дубриницького лісництва площею 0,80 га належить до експлуатаційних лісів (рік лісовпорядкування 2010), при цьому інформація щодо надання погодження на вилучення такої відсутня (том 1, а. с. 38-39).

Також ВО «УКРДЕРЖЛІСПРОЕКТ» листом № 04-173 від 09 лютого 2024 року надано фрагменти картографічних матеріалів з нанесеними межами кварталів 3, 4 Дубриницького лісництва за матеріалами лісовпорядкування 2010 року та межами земельних ділянок, з яких вбачається накладення земельної ділянки кадастровий номер :02:009:0004 на квартал № 3 Дубриницького лісництва (том 1, а. с. 40, 41).

Право користування філії «Ужгородське лісове господарство» ДП «Ліси України» 31531,79 га землі посвідчується державним актом на право постійного користування землею серії ІІ-ЗК № 002494, виданим 21 квітня 1994 року Перечинською районною державною адміністрацією (том 1, а. с. 45-47).

З повідомлення Закарпатської обласної військової адміністрації від 27 червня 2024 року № 9085/06-16 вбачається, що до адміністрації не надходила від органу державної влади, уповноваженого на здійснення заходів державного контролю за використанням та охороною земель, в частині додержання органами державної влади, органами місцевого самоврядування, юридичними та фізичними особами вимог земельного законодавства та встановленого порядку набуття й реалізації права на землю щодо переданої у приватну власність земельної ділянки з кадастровим номером :02:009:0004 площею 0,2500 га для ведення особистого селянського господарства, що розташована за адресою: урочище «Наметище» на території Дубриницької сільської ради Ужгородського району (том 1, а. с. 59).

Також прокурор у позовній заяві зазначає, що за інформацією Українського проектного лісовпорядного виробничого об`єднання «Укрдержліспроект» № 04-88 від 20 січня 2024 року земельна ділянка з кадастровим номером :02:009:0004 розміщена на лісових землях у кварталі 3 виділ НОМЕР_1 Дубриницького лісництва філії «Ужгородське лісове господарство» згідно матеріалів лісовпорядкування 2010 року, проте така інформація у матеріалах справи відсутня.

Поряд з цим, представником ОСОБА_2 адвокатом Пітухом В.І. надано Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, виконаний у 2007 році Науково-виробничим підприємством «Технічне бюро кадастру», на замовлення ОСОБА_2 , щодо земельних ділянок з кадастровими номерами :02:009:0003 та :02:009:0004, за межами населеного пункту Пастілки, на території Дубриницької сільської ради Перечинського району (том 1, а. с. 108-139).

У вказаному проекті, серед іншого, міститься розпорядження голови Перечинської районної державної адміністрації Закарпатської області від 28 вересня 2007 року № 344 «Про затвердження акта визначення збитків, спричинених вилученням земельної ділянки ОСОБА_2 », яким затверджено акт визначення збитків, завданих у результаті вилучення земельної ділянки площею 0,70 га квартал 4 виділ НОМЕР_3 у сумі 10 488,39 грн та площею 0,25 га квартал 4 виділ 20 у сумі 5 618,78 ОСОБА_2 , жителю АДРЕСА_2 для ведення особистого селянського господарства за межами населеного пункту с. Пастілки на території Дубриницької сільської ради, із земель державного підприємства «Перечинське лісове господарство», а також зобов`язано ОСОБА_2 відшкодувати збитки в сумі 10 488,39 грн за площу 0,70 га та 5 618,78 гр за площу 0,25 га на користь державного підприємства «Перечинське лісове господарство» (том 1, а. с. 112, 124, 125).

Дубриницькою сільською радою Перечинського району 29 жовтня 2007 року надано висновок № 02-24/84 до проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства ОСОБА_2 , згідно якого сільська рада погоджує вказаний проект землеустрою та не заперечує проти надання у власність земельної ділянки площею 0,95 га для ведення особистого селянського господарства за адресою: Закарпатська область, Перечинський район, с. Пастілки за межами населеного пункту, на території Дубриницької сільської ради за рахунок земель територіальних громад, які управляють земельною власність через органи місцевого самоврядування (том 1, а. с. 115).

Відділ земельних ресурсів у Перечинському районі Державного агентства земельних ресурсів України погодив проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки ОСОБА_2 та не заперечив проти надання у власність земельної ділянки площею 9500 кв.м. для ведення особистого селянського господарства за адресою: за межами населеного пункту, с.Пастілки, на території Дубриницької сільської ради, Перечинського району, за рахунок земельних територіальних громад, які управляють земельною власністю безпосередньо, що стверджується відповідним висновком № 101 від 29 жовтня 2007 року (том 1, зворот а. с. 115).

Згідно Висновку відділу аналізу та координації з місцевими органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування Державного управління охорони навколишнього природного середовища в Закарпатській області від 29 жовтня 2007 року №64, такий погодив проект відведення земельної ділянки площею 0,95 га для ведення особистого селянського господарства за межами с. Пастілки із земель запасу Дубриницької сільської ради Перечинського району Закарпатської області (том 1, а. с. 117-118).

ДП «Перечинське лісове господарство» на підставі листа Закарпатського обласного управління лісового та мисливського господарства не заперечило проти вилучення земельних ділянок в кв. АДРЕСА_3 площею 0,70 га, кв. АДРЕСА_4 площею 0,25 га з держлісфонду Дубриницького лісництва та передачу їх у приватну власність ОСОБА_2 , про що свідчить повідомлення від 03 жовтня 2007 року № 603 (том 1, зворот а. с. 123).

У зв`язку з відшкодуванням збитків, нанесених лісовому господарству внаслідок вилучення (16 107,17 грн), Закарпатське обласне управління лісового та мисливського господарства надає остаточне погодження, у відповідності до чинного законодавства, вилучення земельної ділянки Дубриницького лісництва, кв. АДРЕСА_3 площею 0,70 га та кв. АДРЕСА_4 площею 0,25 га, ДП «Перечинське ЛГ», для передачі в приватну власність ОСОБА_2 , що стверджується відповідним повідомленням від 02 жовтня 2007 року № 02/08-299 (том 1, а. с. 124). Про відшкодування ОСОБА_2 вказаних збитків також свідчить квитанція № 22579 від 28 вересня 2007 року (а. с. 127).

Як вбачається з довідок відділу земельних ресурсів у Перечинському районі Головного управління земельних ресурсів у Закарпатській області № 165 та № 166 від 23 жовтня 2007 року, земельній ділянці, розташованій за межами населеного пункту на території Дубриницької сільської ради квартал 4 виділ 20 присвоєно кадастровий номер :02:009:0004, а земельній ділянці, розташованій за межами населеного пункту на території Дубриницької сільської ради квартал 4 виділ 18 :02:009:0003 (том 1, а. с. 126).

Розпорядження Перечинської РДА від 15 листопада 2007 року № 433 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення та передачі безоплатно у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства», на незаконності якого наполягає прокурор, у матеріалах справи немає, проте існування такого сторонами не оспорюється.

Позивач, звертаючись до суду з вищевказаним позовом, зазначає, що спірна земельна ділянка була передана ОСОБА_2 на підставі розпорядження Перечинської РДА, яка не мала права розпоряджатися нею, адже повноваження з розпорядження спірною земельною ділянкою, яка мала сільськогосподарське призначення, належало до компетенції Закарпатської обласної державної адміністрації. Розпорядження голови Перечинської РДА № 374 від 08 жовтня 2007 року «Про вилучення в землі запасу та надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення ділянки для ведення особистого селянського господарств ОСОБА_2 » видано з порушенням вимог земельного законодавства, оскільки земельна ділянка не була вилучена у землекористувача ДП «Перечинське лісове господарство».

Так, відповідно до ч. 1 ст. 14 Конституції України та ч. 1 ст. 1 Земельного кодексу України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави.

Згідно ч. 2 ст. 14 Конституції України право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Відповідно до ст. 5 Лісового кодексу України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) до земель лісогосподарського призначення належать лісові землі, на яких розташовані лісові ділянки, та нелісові землі, зайняті сільськогосподарськими угіддями, водами й болотами, спорудами, комунікаціями, малопродуктивними землями тощо, які надані в установленому порядку та використовуються для потреб лісового господарства. Віднесення земельних ділянок до складу земель лісогосподарського призначення здійснюється відповідно до земельного законодавства.

Статтею 8 Лісового кодексу України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що у державній власності перебувають усі ліси України, крім лісів, що перебувають у комунальній або приватній власності. Право державної власності на ліси набувається і реалізується державою в особі Кабінету Міністрів України, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій відповідно до закону.

Згідно ст. 16 Лісового кодексу України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) право користування лісами здійснюється в порядку постійного та тимчасового користування лісами.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 32 Лісового кодексу України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) районні державні адміністрації у сфері лісових відносин на їх території, серед іншого, передають у власність, надають у постійне користування для нелісогосподарських потреб земельні лісові ділянки площею до 1 гектара, що перебувають у державній власності, у межах сіл, селищ, міст районного значення та припиняють права користування ними.

Крім цього, згідно з п. «а» ч. 1 ст. 17 Земельного кодексу України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) до повноважень місцевих державних адміністрацій у галузі земельних відносин належить, зокрема, розпорядження землями державної власності в межах, визначених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 55 Земельного кодексу України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) до земель лісогосподарського призначення належать землі, вкриті лісовою рослинністю, а також не вкриті лісовою рослинністю, нелісові землі, які надані та використовуються для потреб лісового господарства.

Згідно з ч. 6-10 ст. 118 Земельного кодексу України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають заяву до відповідної районної, Київської чи Севастопольської міської державної адміністрації або сільської, селищної, міської ради за місцезнаходженням земельної ділянки. У заяві зазначаються бажані розміри та мета її використання. Відповідна місцева державна адміністрація або сільська, селищна, міська рада розглядає заяву, а при передачі земельної ділянки фермерському господарству - також висновки конкурсної комісії, і в разі згоди на передачу земельної ділянки у власність надає дозвіл на розробку проекту її відведення. Проект відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян організаціями, які мають відповідні дозволи (ліцензії) на виконання цих видів робіт, у строки, що обумовлюються угодою сторін. Проект відведення земельної ділянки погоджується з органом по земельних ресурсах, природоохоронним і санітарно-епідеміологічним органами, органами архітектури і охорони культурної спадщини та подається на розгляд відповідних місцевої державної адміністрації або органу місцевого самоврядування. Районна, Київська чи Севастопольська міська державна адміністрація або сільська, селищна, міська рада у місячний строк розглядає проект відведення та приймає рішення про передачу земельної ділянки у власність.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 125 Земельного кодексу України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації. Приступати до використання земельної ділянки до встановлення її меж у натурі (на місцевості), одержання документа, що посвідчує право на неї, та державної реєстрації забороняється.

Частиною першою статті 126 Земельного кодексу України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) визначено, що право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою посвідчується державними актами. Форми державних актів затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Згідно ч. 7 ст. 151 Земельного кодексу України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) відповідна сільська, селищна, міська рада чи місцева державна адміністрація згідно із своїми повноваженнями розглядає клопотання і в п`ятиденний строк з дня реєстрації направляє його разом з матеріалами, передбаченими частиною п`ятнадцятою цієї статті, на розгляд органів земельних ресурсів, природоохоронних, територіальних органів виконавчої влади з питань лісового господарства і санітарно-епідеміологічних органів, органів містобудування і архітектури та охорони культурної спадщини. Зазначені органи протягом двох тижнів з дня одержання клопотання надають свої висновки відповідній сільській, селищній, міській раді чи місцевій державній адміністрації, які з урахуванням одержаних висновків протягом десяти днів приймають рішення про погодження місця розташування того об`єкта, під який мають право самостійно вилучати земельну ділянку, або мотивоване рішення про відмову.

У відповідності до ч. 2 ст. 41 Конституції України право приватної власності набувається у порядку, визначеному законом.

Згідно ч. 2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним (стаття 387 ЦК України).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 02 листопада 2021 року у справі № 925/1351/19 (провадження № 12-35гс21) зазначено, що можливість витребування майна з володіння іншої особи законодавець ставить у залежність насамперед від змісту правового зв`язку між позивачем та спірним майном, його волевиявлення щодо вибуття майна, а також від того, чи є володілець майна добросовісним чи недобросовісним набувачем та від характеру набуття майна (оплатно чи безоплатно).

З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що ОСОБА_2 набув право власності на земельну ділянку з кадастровим номером :02:009:0004 площею 0,25 га у встановленому законом порядку, що діяв на момент прийняття розпоряджень голови Перечинської районної державної адміністрації Закарпатської області від 28 вересня 2007 року № 344 та від 08 жовтня 2007 року № 374, та розпорядження Перечинської РДА від 15 листопада 2007 року № 433.

Відомості про те, що вищевказані розпорядження були визнані протиправними чи сковані у встановленому законом порядку, у матеріалах справи відсутні, відтак ці акти вважаються чинними.

Таким чином обгрунтування прокурора у цій частині є неспроможними.

Що стосується тверджень позивача про те, що спірна земельна ділянка розміщена на землях, що перебувають у постійному користуванні філії «Ужгородське лісове господарство» ДП «Ліси України», то такі ґрунтуються на матеріалах лісовпорядкування 2010 року, тоді як право власності ОСОБА_2 набуте ще у 2007 році.

Важливим є і те, що як у наданому прокурором додатку № 7 «Відомості про прийняття та передачу земель за минулий період (1999-2010 р.)» (том 1, а с. 31-37), а також у наданому адвокатом Пітухом В.І. Проекті землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства (том 1, а. с. 108-139), містяться відомості про те, що ОСОБА_2 передаються у власність земельні ділянки площею 0,70 га у кварталі НОМЕР_4 виділ НОМЕР_3 та площею 0,25 га у кварталі НОМЕР_4 виділ НОМЕР_2 Дубриницького лісництва. Натомість, за отриманими прокурором відомостями згідно матеріалів лісовпорядкування 2010 року, спірна земельна ділянка знаходиться у кварталі НОМЕР_5 виділ НОМЕР_1 Дубриницького лісництва.

До того ж слід зазначити, що основою землеустрою в Україні є дані Державного земельного кадастру, до якого вносяться відомості про всі без виключення землі. Ведення Державного земельного кадастру відповідно до п. 4 Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2012 року № 1051, здійснює Держгеокадастр та його територіальні органи, а держателем Державного земельного кадастру є Держгеокадастр.

У повідомленні Філії «Ужгородське лісове господарство» ДП «Ліси України» №11/21.25-2024 від 11 січня 2024 року зазначено, що у зв`язку з відсутністю доступу у працівників філії до відомостей Державного земельного Кадастру через встановлення режиму воєнного стану в Україні, встановити місцезнаходження земельної ділянки :02:009:0004 стосовно ділянок лісового фонду є неможливим.

Поряд з цим, з наданих прокурором відомостей однозначно стверджувати про розміщення спірної земельної ділянки на землях, що перебувають у постійному користуванні філії «Ужгородське лісове господарство» ДП «Ліси України», з огляду на вищевикладені розбіжності, неможливо.

З урахуванням наявних у матеріалах цієї справи доказів, суд вважає, що позивачем в ході судового розгляду не доведено незаконності набуття відповідачем ОСОБА_1 права власності на спірну земельну ділянку, внаслідок чого позов до задоволення не підлягає.

Що стосується наданого прокурором Висновку експерта за результатами проведення судової земельно-технічної експертизи від 26 липня 2024 року № 972-Е, то такий жодним чином не спростовує висновок суду про законність набуття ОСОБА_2 , а у подальшому і ОСОБА_1 права власності на земельну ділянку з кадастровим номером :02:009:0004.

З приводу клопотань адвокатів Пітуха В.І. та Кузки С.О. про застосування строків позовної давності суд зазначає таке.

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду, переглядаючи рішення у справі №753/19886/16-ц, засвідчив, що згідно із ч.3, 4 ст. 267 Цивільного кодексу України позовна давність застосовується лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення судом рішення. Сплив позовної давності є підставою для відмови в позові.

Перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити у судовому рішенні, чи було порушене право, за захистом якого позивач звернувся до суду. Якщо це право порушене не було, суд відмовляє у позові через необґрунтованість останнього. І тільки якщо буде встановлено, що право позивача дійсно порушене, але позовна давність за відповідними вимогами спливла, про що заявила інша сторона у спорі, суд відмовляє у позові через сплив позовної давності у разі відсутності визнаних судом поважними причин її пропуску, про які повідомив позивач.

Такий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 22 травня 2018 року у справі № 369/6892/15-ц, провадження № 14-96цс18.

Таким чином, відмова в задоволенні позову у зв`язку зі спливом позовної давності без встановлення порушення права або охоронюваного законом інтересу позивача не відповідає вимогам закону.

З огляду на те, що судом не встановлено порушення права або охоронюваного законом інтересу позивача, тобто заявлені позовні вимоги є необґрунтованими, а відтак підстави для застосування позовної давності відсутні.

Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, що відповідає положенням ч. 1 ст. 141 ЦПК України. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі відмови в позові покладаються на позивача (п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України). Враховуючи те, що у задоволенні позову відмовлено судовий збір з відповідача на користь позивача стягненню не підлягає.

На підставі наведеного та керуючись ст. 14, 41 Конституції України, ст. 5, 8, 16, 32 Лісового кодексу України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), ст. 17, 55, 11, 12, 126, 151 Земельного кодексу України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), ст. 328, 387 ЦК України, ст. 12, 13, 76-83, 89, 141, 258-259, 264, 265 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В :

у задоволенні позову керівника Ужгородської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Закарпатської обласної (військової) державної адміністрації до Ужгородської районної державної адміністрації та ОСОБА_1 , де третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача Державне спеціалізоване господарське підприємство «Ліси України» та третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів ОСОБА_2 , про витребування земельної ділянки відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду шляхом подачі в тридцятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Згідно п. 15.5 Перехідних положень ЦПК України до визначення Положенням про Єдину судову інформаційно-комунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів), можливості вчинення передбачених цим Кодексом дій з використанням підсистем (модулів) Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Позивач: керівник Ужгородської окружної прокуратури, ; місцезнаходження: 88000, Закарпатська область, м. Ужгород, вул. Небесної Сотні, 6.

Позивач: Закарпатська обласна (військова) державна адміністрація, ; місцезнаходження: 88008, Закарпатська область, м. Ужгород, пл. Народна, 4.

Відповідач: Ужгородська районна державна адміністрація, ЄДРПОУ 04053849; місцезнаходження: 88017, Закарпатська область, м. Ужгород, вул. Загорська, 10.

Відповідач: ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_6 ; місце проживання: АДРЕСА_5 .

Представник відповідача ОСОБА_1 : адвокат Кузка Сергій Олександрович, РНОКПП: НОМЕР_6 ; місцезнаходження: 88000, Закарпатська область, м.Ужгород, вул. Грушевського, 35/18.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: Державне спеціалізоване господарське підприємство «Ліси України», ; місцезнаходження: 01601 м. Київ, вул. Шота Руставелі, 9А.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів: ОСОБА_2 , РНОКПП: НОМЕР_7 ; місце проживання: АДРЕСА_6 .

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів ОСОБА_2 : адвокат Пітух Василь Іванович, РНОКПП: НОМЕР_8 ; місцезнаходження: 88018, Закарпатська область, м. Ужгород, вул. Швабська, 22, офіс 3.

Повне судове рішення складено 21 липня 2025 року.

Головуючий: Ганько І. І.