Справа № 215/2598/24
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 серпня 2025 року Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області,

у складі головуючого судді - Коноваленка М.І.

секретаря судового засідання - Коломійчук К.Ю .,

позивача - ОСОБА_1 ,

неповнолітнього - ОСОБА_2 ,

свідка - ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду №7 цивільну справу в загальному порядку за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 , третя особа: Виконавчий комітет Тернівської районної у місті ради, про позбавлення батьківських прав, -

В С Т А Н О В И В:

23квітня 2024 року позивач ОСОБА_4 звернулася до суду із заявою про позбавлення батьківських прав ОСОБА_5 ..

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що у квітні 2018 року між нею та відповідачем розірвано шлюб. Під час спільного проживання у подружжя народився син ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . З листопада 2018 вона з відповідачем стосунків не підтримує, спільного господарства не веде, проживає окремо. Син проживає разом з нею та находиться на її утриманні. Після розірвання шлюбу відповідач не приймав участі у матеріальному забезпеченні сина, з сином не спілкується, зловживає спиртними нпоями.. Відтак, враховуючи вищевказані обставини, позивач просить суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі та позбавити ОСОБА_5 батьківських прав відносно неповнолітнього сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позивач в судовому засіданні підтримали доводи викладені в позовній заяві, просили задовольнити позов у повному обсязі на підставі долучених письмових доказів та пояснень свідка.

Відповідач в судове засідання не з`явився, належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, шляхом направлення повісток про виклик до суду засобами поштового зв`язку. Свого відношення по справі до суду не направив, відзиву не подав, тому суд вважає за доцільне проводити заочний розгляд справи.

Представник третьої особи скерував до суду заяву про розгляд справи без їх участі та доручення до матеріалів справи висновку щодо недоцільності позбавлення відповідачки батьківських прав відносно неповнолітнього сина.

Відповідно до ч.4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).

Враховуючи повторну неявку відповідача в судове засідання та відсутність заперечень позивача щодо проведення заочного розгляду справи, суд у відповідності до вимог ч. 4 ст.223, ст.280 ЦПК України вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній доказів та ухвалити заочне рішення.

Ухвалою Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 03.05.2024 року відкрито провадження та призначено підготовче засідання в порядку загального провадження.

Ухвалою Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від від 08.11.2024 року закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду по суті.

Ухвалою судді Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 12 березня 2025 року постановлено проводити заочний розгляд справи.

В судовому засіданні розглянуте клопотання позивача про виклик свідка, які судом було задоволено.

Інші процесуальні дії не вчинялись.

Вислухавши думку позивача, пояснення свідків, дослідивши матеріали цивільної справи у їх сукупності та взаємозв`язку, суд встановив наступні обставини справи та відповідні до них правовідносини.

Судом встановлено, що ОСОБА_6 є матір`ю , а ОСОБА_5 є батьком ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 відповідно до свідоцтв про народження серії НОМЕР_1 від 31.08.2007, актовий запис №929 (а.с.12).

Згідно рішення Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 02.04.2018 шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 - розірвано. (а.с.13).

Як вбачається з висновку виконавчого комітету Тернівської районної у місті Ради, доцільність позбавлення ОСОБА_5 батьківських прав відносно сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 покладають на розсуд суду, оскільки останній на запрошення не з`явився, повідомити місце проживання відмовився (а.с.50-51).

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_3 ,пояснила, що позивачка приходиться їй доньок, з моменту розірвання шлюбу відповідача не бачила, з сином він не спілкується, зловживає спиртними напоями.

Неповнолітній

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , пояснив що з батька не бачив приблизно десять років та з ним не спілкувався.

Відповідно до ч.1 ст.3 СК України сім`я є первинним та основним осередком суспільства. Дитина належить до сім`ї своїх батьків і тоді, коли спільно з ними не проживає.

Відповідно до ч.1, 3 ст.5 СК України держава охороняє сім`ю, дитинство, материнство, батьківство, створює умови для зміцнення сім`ї. Держава забезпечує пріоритет сімейного виховання дитини.

Частиною 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Згідно із ч. 8 ст. 7 СК України - регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Так, за змістом п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Згідно ст.12 Закону України Про охорону дитинства, на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

У Принципі 6 Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року зазначено, що дитина для повного та гармонічного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона повинна зростати у піклуванні та під відповідальністю своїх батьків, в атмосфері любові, моральної та матеріальної забезпеченості.

Відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини, що була ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27.02.1991 року, Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Відповідно до Постанови Пленуму ВСУ Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав від 30.03.2007 року № 3 ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Так, за змістом п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Згідно ст.165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

На підставі зібраних по справі доказів судом встановлено, що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню сина, що полягає у відсутності будь-якого спілкування його з сином, участі у його вихованні, турботі про фізичний та духовний розвиток, не забезпеченні йому необхідних умов для життя.

Судом також не встановлено наявність вагомих підстав вважати, що відповідач змінить своє відношення до сина, не надано доказів його бажання спілкуватись з ним.

Вказані обставини в сукупності дають підстави для висновку про повне самоусунення відповідача, як батька від виховання сина, свідоме нехтування своїми батьківськими обов`язками, що знайшло свій прояв у тому, що він тривалий час не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, його навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема, не забезпечує матеріально, не спілкується та не виявляє інтересу до сина та не бажає змінити свою поведінку як батька. Все це свідчить про необхідність застосування судом такого крайнього заходу впливу як позбавлення батьківських прав, а тому позов підлягає задоволенню.

На підставі ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судові витрати зі сплати судового збору в сумі 1211,20 грн.

На підставі наведеного, керуючись статтями 2, 10, 12,19, 141, 247,258, 259, 263-265,268, 280-282,284,289,351-356 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_4 до ОСОБА_5 , третя особа: Виконавчий комітет Тернівської районної у місті ради, про позбавлення батьківських прав - задовольнити.

Позбавити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН: НОМЕР_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , батьківських прав відносно його неповнолітнього сина, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягнути з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН: НОМЕР_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_4 , ІПН: НОМЕР_3 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , суму сплаченого судового збору в розмірі 1211,20 грн.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У випадку проголошення в судовому засіданні лише вступної та резолютивної частини судового рішення строк для апеляційного оскарження обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Повний текс рішення виготовлений 13.08.2025.

СУДДЯ: