Провадження № 6/161/171/25
У Х В А Л А

15 серпня 2025 року Луцький міськрайонний суд Волинської області

у складі:

головуючого судді Рудської С.М.

при секретарі Коржик Н.В.

за участі:

представника заявника Суткович М.А.

представника заінтересованої особи ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Луцьку цивільну справу за заявою ОСОБА_2 про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню,

В С Т А Н О В И В:

Заявник ОСОБА_2 , через свого представника, звернувся до суду з даною заявою на обгрунтування вказавши, що 09.06.2025 року Луцьким міськрайонним судом Волинської області за заявою ОСОБА_3 було видано судовий наказ № 161/10853/25. Згідно вказаного наказу з нього на користь ОСОБА_3 стягнуто аліменти на утримання трьох неповнолітніх дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розмірі половини заробітку (доходу) платника аліментів щомісяця, але не більше 10 прожиткових мінімумів на кожну дитину відповідного віку, починаючи з 03.06.2025 року та до досягнення повноліття. Проте, 19.12.2023 року Луцьким міськрайонним судом Волинської області у справі № 161/21965/23 видано аналогічний судовий наказ, яким з нього стягнуто на утримання трьох малолітніх дітей частину з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 18.12.2023 року та до досягнення дітьми повноліття. Надалі, 22.02.2024 року рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області у справі № 161/1001/24 розмір аліментів, стягнутих з нього судовим наказом від 19.12.2023 року було зменшено стягнуто на користь ОСОБА_3 аліменти в розмірі 2000 грн. на кожну дитину щомісяця. Дане рішення набрало законної сили і є чинним. Стягувач ОСОБА_3 до органу примусового виконання судових рішень не зверталася, оскільки він (боржник) виконував рішення суду добровільно. Однак, незважаючи на наявність рішення суду від 22.02.2024 року, Луцьким міськрайонним судом Волинської області на підставі заяви стягувачки було видано оскаржуваний судовий наказ про стягнення аліментів. Прийняття Луцьким міськрайонним судом Волинської області оскаржуваного наказу призвело до наявності двох чинних рішень суду про сплату боржником аліментів на дітей, що потягнуло за собою подвійне стягнення аліментів. Вважає, що оскаржуваний наказ, як виконавчий документ, є таким, що не підлягає виконанню, оскільки: заяву про його видачу було подано, а судом прийнято рішення про його видачу, в обхід вимог ст. 192 СК України; рішення про його видачу прийнято без урахування положень п. 1 ч. 1 ст. 165 ЦПК України; він протирічить ст. 61 Конституції України. Просить суд визнати таким, що не підлягає виконанню судовий наказ № 161/10853/25 від 09.06.2025 року, виданий Луцьким міськрайонним судом Волинської області; зупинити виконання судового наказу № 161/10853/25 від 09.06.2025 року, виданого Луцьким міськрайонним судом Волинської області, у виконавчому провадженні № 78513048.

Представник заявника (боржника) ОСОБА_2 адвокат Суткович М.А. приймала участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції, заяву підтримала, надала пояснення аналогічні викладеному в ній.

Представник заінтересованої особи (стягувача) ОСОБА_3 адвокат Шевченко Д.А., який в судовому засіданні приймав участь в режимі відеоконференції, суду пояснив, що оскільки первісний судовий наказ не виконувався, то ОСОБА_3 звернулася до суду з новою заявою про видачу судового наказу. До органів державної виконавчої служби з питання примусового виконаня судового рішення стягувач не зверталася.

Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить о наступного.

Судом встановлено, що 09.06.2025 року Луцьким міськрайонним судом Волинської області у справі № 161/10853/25 за заявою ОСОБА_3 видано судовий наказ про стягнення на її користь з ОСОБА_2 аліментів на утримання трьох неповнолітніх дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розмірі половини заробітку (доходу) платника аліментів щомісяця, але не більше 10 прожиткових мінімумів на кожну дитину відповідного віку, починаючи з 03.06.2025 року та до досягнення повноліття (а.с. 10).

Проте, 19.12.2023 року Луцьким міськрайонним судом Волинської області у справі № 161/21965/23 за заявою ОСОБА_3 було видано судовий наказ, яким з ОСОБА_2 стягнуто на утримння трьох малолітніх дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , частину з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 18.12.2023 року та до досягнення дітьми повноліття (а.с. 24).

Надалі, рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 22.02.2024 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про зменшення розміру аліментів, позов ОСОБА_2 було задоволено зменшено розмір аліментів, які стягуються з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 на підставі судового наказу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 19.12.2023 року (справа № 161/21965/23); стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , в розмірі по 2000 (дві тисячі) гривень щомісячно, починаючи з дати набрання рішенням законної сили та до досягнення дітьми повноліття (а.с. 26-29). Дане рішення набрало законної сили і є чинним.

Частиною 3 ст. 431 ЦПК України визначено, що виконавчий лист, судовий наказ, а у випадках, встановлених цим Кодексом, - ухвала суду є виконавчими документами. Виконавчий лист, судовий наказ, ухвала мають відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом.

Таким чином, судовий наказ № 161/10853/25 від 09.06.2025 року, виданий Луцьким міськрайонним судом Волинської області, є виконавчим документом, у розумінні поожень ЦПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 432 ЦПК України суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

У постанові Верховного Суду від 20 лютого 2019 у справі N 2-4671/11 сформульовано правовий висновок, що підстави визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, прийнято поділяти на дві групи: матеріально-правові (відсутність у боржника обов`язку), зокрема, зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання й інші, та процесуально-правові, до яких відносяться обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі за нею виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання тощо.

Враховуючи імперативні приписи статті 129-1 Конституції України, статті 18 ЦПК України щодо обов`язковості виконання судового рішення, що набрало законної сили, положення статті 432 ЦПК України визначає можливість визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню, лише за наявності для цього безумовних і безспірних підстав.

Необхідним для позитивного вирішення питання щодо визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, є порушення прав боржника видачею виконавчого листа чи його виконанням.

У даній справі судом встановлено, що судовий наказ № 161/10853/25 від 09.06.2025 року, виданий Луцьким міськрайонним судом Волинської області помилково, за наявності рішення суду від 22.02.2024 року, яким вирішено питання щодо розміру стягуваних на корить позивачки аліментів на утримання дітей. Рішення суду від 22.02.2024 року набрало законної сили, у визначено законом порядку не змінено і не скасовано, а тому є обов`язковим для виконання.

Крім того, видачею оскаржуваного наказу порушуються права та законі інтереси боржника ОСОБА_2 , оскільки видача судом оскаржуваного наказу, призвела до подвійного стягнення аліментів з нього.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що заява ОСОБА_2 про визнання судового наказу від 09.06.2025 року таким, що не підлягає виконанню є обґрунтованою і підлягає до задоволення.

Пунктом 17.3 Перехідних положень ЦПК України встановлено, що до розгляду судом заяви про виправлення помилки у виконавчому документі та/або визнання його таким, що не підлягає виконанню, суд має право витребувати виконавчий документ і зупинити виконання за виконавчим документом.

Суд вважає, що вимога ОСОБА_2 про зупинити виконання судового наказу № 161/10853/25 від 09.06.2025 року підлягає задоволенню виконання судового наказу від 09.06.2025 року слід зупинити.

Керуючись ст.ст. 352, 354, 432 ЦПК України, п. 17.3 Перехідних положень ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_2 про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню задовольнити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню судовий наказ № 161/10853/25 від 09.06.2025 року, виданий Луцьким міськрайонним судом Волинської області.

Зупинити виконання судового наказу № 161/10853/25 від 09.06.2025 року, виданого Луцьким міськрайонним судом Волинської області, у виконавчому провадженні № 78513048.

Направити копію даної ухвали Відділу державної виконавчої служби у місті Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції для виконання.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Волинського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення, а у разі складення ухвали відповідно до ч. 6 ст. 259 ЦПК України - з дня складення ухвали в повному обсязі.

У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги на ухвалу суду. У разі подання апеляційної скарги, ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст ухвали складений 18 серпня 2025 року.

Суддя Луцького міськрайонного

суду Волинської області С.М. Рудська