Справа № 573/1364/25
Номер провадження 2/573/417/25
12 серпня 2025 року Білопільський районний суд Сумської області в складі:
головуючої судді Терещенко О.І.
з участю секретаря судового засідання Федорченко Г.В.,
розглянув заочно у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Білопіллі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за борговою розпискою,
04 липня 2025 року до Білопільського районного суду із Сумського районного суду за підсудністю надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за борговою розпискою у сумі 100 000 грн. Позивач вказує, що 05 березня 2025 року позичив відповідачу кошти у вказаній вище сумі. Відповідач зобов`язався повернути грошові кошти у повному обсязі до 05 квітня 2025 року. У вказаний строк ОСОБА_2 борг не повернув. Посилаючись на викладені вище обставини, позивач просить стягнути з відповідача борг у сумі 100000 грн та судовий збір.
Ухвалою судді від 15 липня 2025 року відкрито спрощене позовне провадження, призначене судове засідання на 12 серпня 2025 року (а. с. 15).
Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, разом з подачею позову до суду заявив клопотання про розгляд справи без його участі, проти заочного розгляду справи не заперечує, позов підтримує (а. с. 2 ).
Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився. За зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання останній відсутній, інформації щодо своєї адреси суду не надав, а тому відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України вважається, що судова повістка вручена йому належним чином (а. с. 17-18).
Враховуючи, що належним чином сповіщений про судове засідання відповідач не прибув без повідомлення причин, відзив на позов не подав, а позивач не заперечує проти ухвалення заочного рішення, суд вважає за можливе розглянути справу в заочному провадженні за згодою позивача.
Повно, об`єктивно та всебічно дослідивши наявні у справі докази та оцінивши їх у сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню, враховуючи таке.
Як встановлено судом і випливає з матеріалів справи, 05 березня 2025 року ОСОБА_2 (паспорт НОМЕР_1 , виданий 15 січня 2021 року орган що видав 5913, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) взяв у борг у ОСОБА_1 (паспорт НОМЕР_3 , виданий 28 листопада 2012 року, Овруцьким РС УДМС України в Житомирській обл., зареєстрований у АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_4 ) 100 000 гривень строком на один місяць та зобов`язався повернути борг до 05 квітня 2025 року. Гроші ОСОБА_2 отримав у повному обсязі при підписанні розписки власноручно у присутності свідка ОСОБА_3 (паспорт НОМЕР_5 , виданий 18 серпня 2009 року, Димитровським МВ ГУМВС в Донецькій області, зареєстрований у АДРЕСА_3 , РНОКПП: НОМЕР_6 ), який власним підписом підтвердив факт передачі грошей та засвідчив, що розписка написана добровільно, без примусу та обтяжень (а. с. 5).
Так, відповідно до вимог ст. ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
За змістом статей 525, 526 ЦК України, зобов`язання мають виконуватися належним чином згідно з умовами договору та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається.
Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.
Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Частиною другою ст. 1047 ЦК України установлено, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
Згідно з ч. 1 ст. 1049, ст. 1050 ЦК України, за договором позики на позичальникові лежить обов`язок повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором.
Відповідно до ч. 1 ст. 527 ЦК України, боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.
Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Частиною 1 статті 631 ЦК України передбачено, що строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.
Відповідно до положень ч. ч. 1, 2 ст. 545 ЦК України, прийнявши виконання зобов`язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає.
Зміст наведених норм у сукупності свідчить про те, що прийняття виконання позикового зобов`язання підлягає документальному оформленню та має підтверджуватися відповідною розпискою позикодавця про одержання суми погашення боргу за позикою або розпискою про неможливість повернути борговий документ При цьому, відповідна розписка видається кредитором на вимогу боржника та залишається у боржника.
За борговою розпискою від 05 березня 2025 року строк повернення ОСОБА_2 коштів був встановлений до 05 квітня 2025 року (а. с. 5).
Судом установлено, що відповідач ОСОБА_2 порушив взяті на себе зобов`язання, оскільки своєчасно та у повному обсязі не повернув кошти у сумі 100 000 грн.
З огляду на викладене, суд вважає, що у судовому засіданні знайшов підтвердження факт невиконання відповідачем ОСОБА_2 взятих на себе зобов`язань за борговою розпискою, укладеною 05 березня 2025 року між ним та позивачем ОСОБА_1 .
Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача також слід стягнути понесені та документально підтверджені судові витрати у сумі 1211,20 грн.
Керуючись статтями 258, 264, 265, 280-285 ЦПК України, суд
Позов ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_4 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_5 , РНОКПП: НОМЕР_4 ) до ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_6 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) про стягнення боргу за борговою розпискою задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 100 000 (сто тисяч) гривень заборгованості за борговою розпискою від 05 березня 2025 року та 1211 (одну тисячу двісті одинадцять) гривень 20 копійок судового збору.
Заява про перегляд заочного рішення може бути подана відповідачем до Білопільського районного суду Сумської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Рішення може бути оскаржене позивачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Сумського апеляційного суду.

Суддя