ФАСТІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 серпня 2025 року Фастівський міськрайонний суд Київської області

в складі

головуючого судді: Осаулової Н.А.,

за участю секретаря: Слюсар Я.В.,

позивач: ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Фастів у спрощеному позовному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зменшення розміру стягуваних аліментів, -

В С Т А Н О В И В:

У березні 2025 року ОСОБА_2 (далі позивач) звернувся до Фастівського міськрайонного суду Київської області з позовом до м (далі відповідач) про зменшення розміру аліментів.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що постановою Київського апеляційного суду від 25.02.2025 року у справі №381/2619/24 рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 22 жовтня 2024 року в частині визначення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 змінено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 7 000,00 грн. щомісячно, починаючи з 30 травня 2024 року і до досягнення дитиною повноліття. Підставою для визначення саме такого розміру аліментів стала обставина, що начебто ОСОБА_2 має у власності іншу квартиру у м. Києві. Разом із тим, позивач разом із мамою продав трикімнатну квартиру, за кошти від продажу якої купив іншу квартиру. Зазначена обставина жодним чином не вказує на покращення матеріального стану ОСОБА_2 . Також 25 лютого 2025 року позивач уклав шлюб з ОСОБА_4 , яка є інвалідом 2 групи та знаходиться на його утриманні разом із сином ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Стан здоров`я позивача також погіршився, він визнаний обмежено придатним до 04.06.2025 року, на даний час він не працює, роботу знайти не може, змушений позичати кошти у знайомих задля того щоб вижити. Також на утриманні у позивача перебуває його мама, яка є інвалідом 2 групи.

Тому, позивач просив зменшити розмір стягуваних аліментів до 2 500,00 грн. щомісячно; стягнути з відповідача на користь позивача витрати на правову допомогу 12 000,00 грн. та судовий збір у сумі 1 211,20 грн.

У відзиві на позовну заяву представник відповідача заперечував проти задоволення позову. Зазначив, що позивач ухиляється від сплати аліментів на свою доньку з 2011 року по теперішній час, з метою зменшення їх розміру намагається створити образ малозабезпеченого, але при цьому цілком сплановано та організовано втілює в життя власні побажання щодо забезпечення кращого життя. Просив залишити позовну заяву позивача без задоволення.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити.

Відповідач та її представник до суду не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, причини неявки суду не відомі.

Відповідно до ст. 44 ЦПК України, учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Відповідно до ч. 3 ст. 13 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Як передбачено ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею (ч. 1 ст. 223 ЦПК України).

Крім того, у рішенні Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 р. у справі «Смірнов проти України», вказано, що в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору.

Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 09.04.2025 року відкрито провадження у даній цивільній справі в порядку спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання.

Ухвалою суду від 11.06.2025 року витребувано докази, які надійшли на адресу суду 03.07.2025 року, 08.07.2025 року та 17.07.2025 року.

Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

За правилами ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом встановлено, що батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , що вбачається із свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 .

Шлюб між сторонами розірвано рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 15.11.2016 року у справі №754/11430/16-ц, яке набрало законної сили 26.11.2016 року .

ОСОБА_3 зареєстрована та проживає разом із матір`ю ОСОБА_1 .

Рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області від 22 жовтня 2024 року у справі № 381/2619/24 стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі в розмірі 2 000,00 грн. щомісячно із їх індексацією відповідно до вимог законодавства, починаючи з 30 травня 2024 року і до досягнення донькою повноліття. Вирішено питання розподілу судових витрат.

Постановою Київського апеляційного суду від 25 лютого 2025 року рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 22 жовтня 2024 року в частині визначення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та розподілу судових витрат на правничу допомогу змінено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 7 000,00 грн. щомісячно, починаючи з 30 травня 2024 року і до досягнення дитиною повноліття. Стягнуто 5 840,00 грн. витрат на правничу допомогу в суді першої інстанції. В іншій частині рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 22 жовтня 2024 року залишено без змін. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 5 840,00 грн. витрат на правничу допомогу в суді апеляційної інстанції.

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами (ч. 5 ст. 124 Конституції України, ч. 1 ст. 18 ЦПК України).

Згідно рішення Європейського суду з прав людини від 25 липня 2002 року у справі за заявою № 48553 / 99 «Совтрансавто Холдинг» проти України», а також згідно рішення Європейського суду з прав людини від 28 жовтня 1999 року у справі за заявою 28342 / 95 «Брумареску проти Румунії» встановлено, що існує усталена судова практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь - якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів.

Згідно закону ОСОБА_2 зобов`язаний також утримувати свою іншу дитину до досягнення нею повноліття, сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а також свою непрацездатну матір ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка також є інвалідом І групи.

Під час розгляду справи про визначення розміру аліментів суд дійшов висновку, що сама по собі відсутність у платника аліментів офіційних доходів не є підставою для визначення аліментів у меншому розмірі.

Разом із тим, доводи ОСОБА_2 щодо відсутності у нього доходів та утримання ним малолітнього сина та матері є взаємовиключними.

Також на позивача нещодавно зареєстровано нерухоме майно, а саме, квартира в новобудові в Дніпровському районі м. Києва.

Тобто, факти відсутності у позивача офіційного місця роботи, наявності на утриманні сина та матері, нерухомого майна, були встановлені та існували під час розгляду справи.

28 лютого 2025 року ОСОБА_1 та ОСОБА_4 зареєстрували шлюб.

Медичних документів, сформованих після 25 лютого 2025 року, які б свідчили про погіршення стану здоров`я позивача останнім до позову долучено не було, а тому, ці обставини мали встановлюватись під час вирішення питання щодо визначення розміру аліментів. Самі по собі покупки медичних препаратів не свідчать про погіршення стану здоров`я позивача після ухвалення судового рішення про стягнення з позивача аліментів.

Відповідно до п. 1, 2 ст. 3 Конвенції про права дитини ООН від 20.11.1989р. (далі Конвенція), яку було ратифіковано Постановою Верховної Ради України №789-XII від 27.02.1991р. та яка набула чинності для України 27.09.1991р., в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Згідно зі ст. 18 Конвенції держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття (ст. 180 СК України).

Згідно ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Частиною 2 ст.182 СК України встановлено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно ч. 1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину (ч. 5 ст. 183 СК України).

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує : 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно із ч. 1 ст. 191 СК, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

У пункті 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у частині другій статті 182 СК України.

Згідно ст.192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13 викладено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. СК України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження.

У статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, згідно з законами України.

Як вбачається із матеріалів справи, під час постановлення рішення про стягнення аліментів на утримання доньки ОСОБА_7 , у позивача уже був наявний обов`язок по утриманню свого неповнолітнього сина, а тому, вказана обставина не є зміною сімейного стану у розумінні положень закону.

Крім того, самі по собі тимчасова відсутність роботи, наявність іншої сім`ї та дитини на утриманні, хворої матері позивача, не є підставою для зменшення розміру стягуваних аліментів, оскільки таке зменшення не буде спрямоване на захист прав дитини від шлюбу з відповідачем.

Схожі за змістом висновки викладено в постановах Верховного Суду 28 травня 2021 року у справі № 715/2073/20, від 03 червня 2020 року у справі № 760/9783/18-ц (провадження № 61-9460св20), від 16 вересня 2020 року у справі № 565/2071/19 (провадження № 61-9460св20).

Більш того, як встановлено судом під час розгляду справи позивач за квітень 2025 року отримав дохід, за ознакою доходу «157», тобто дохід, який виплачений самозайнятій особі від податкових агентів, який склав у загальному розмірі 100 000 грн., що спростовує доводи ОСОБА_2 про дуже тяжке матеріальне становище та відсутність можливостей сплачувати аліменти у визначеному за рішенням суду розмірі.

За вказаних обставин, оскільки позивачем не доведено належними та допустимими доказами обставин, на які він посилається, у задоволенні даного позову слід відмовити.

Судові витрати, згідно норм ст. 141 ЦПК України, у зв`язку з відмовою у задоволенні позову, покладаються на позивача.

Керуючись ст. ст. 3, 5, 13, 81, 141, 211, 223, 258-259, 268, 272-273, 280, 354-355, 430 ЦПК України, ст.ст. 84, 180, 183-183, 191, 193 СК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зменшення розміру стягуваних аліментів, - залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі оголошення лише вступної та резолютивної частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Реквізити сторін

Позивач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса реєстрації та проживання: АДРЕСА_1 ;

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_2 .

Суддя: Осаулова Н.А.

Рішення суду проголошено 13.08.2025 року