Справа № 477/252/25
Провадження № 2/477/709/25
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 серпня 2025 року м. Миколаїв

Вітовський районний суд Миколаївської області у складі: головуючого у справі - судді Полішко В.В., з секретарем Котовою О.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Вітовського районного суду Миколаївської області за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Шевченківської сільської ради Миколаївської області про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом,

В С Т А Н О В И В:

05 лютого 2025 року позивачі звернулися до суду з позовом, в якому просять встановити факт належності ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , правовстановлюючого документа свідоцтва про право власності на житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 від 10 березня 1989 року, яке видане Шевченківською сільською радою Жовтневого району Миколаївської області та зареєстроване в КП ММБТІ 10 березня 1989 року за реєстровим №324.

Визнати за ними право власності по 1/2 частки за кожною житлового будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування заявлених вимог, позивачі посилаються на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 . Після його смерті відкрилася спадщина. а саме: житловий будинок розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Вказаний житловий будинок належав спадкодавцю на підставі свідоцтва про право власності від 10 березня 1989 року, виданого виконкомом Шевченківської сільської ради Жовтневого району Миколаївської області, зареєстрований В КП ММБТІ 10 березня 1989 року за № 324.

Водночас, при видачі свідоцтва помилково прізвище власника було зазначено « ОСОБА_4 » замість вірного « ОСОБА_5 ».

Позивач ОСОБА_1 є дружиною померлого, а позивач - ОСОБА_2 є його донькою.

При зверненні до державного нотаріуса з заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 , їм було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки у свідоцтві про право власності на житловий будинок від 10 березня 1989 року помилково прізвище спадкодавця зазначено як « ОСОБА_4 », замість вірного « ОСОБА_5 ».

Нині захист їх спадкових прав можливий лише шляхом визнання за ними права власності на спадкове майно в судовому порядку.

Позивачі в судове засідання не з`явилися, в матеріалах справи містяться їх заяви про розгляд справи за їх відсутності . Вимоги підтримують, просить їх задовольнити.

Відповідач - Шевченківська сільської ради Миколаївської області у судове засідання свого представника не направила, причини суду не повідомила, відповідно до частини 7 статті 128 ЦПК України вважається такою, що повідомлена судом належним чином про час і місце розгляду справи.

Справа розглядається в порядку загального позовного провадження про що постановлена відповідна ухвала 11 лютого 2025 року.

Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, то, відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, розглядаючи справу в межах заявлених вимог та на підставі наданих доказів, суд встановив наступне.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 , про що Шевченківською сільською радою Жовтневого району Миколаївської області 02 листопада 1998 року видано свідоцтво про смерть, серії НОМЕР_1 , актовий запис про смерть №57 (а.с. 14).

За життя ОСОБА_3 заповіт не склав.

Після його смерті відкрилася спадщина, у тому числі у вигляді житлового будинку АДРЕСА_2 .

Свідоцтво видане виконкомом Шевченківської сільської ради народних депутатів на підставі рішення виконкому Жовтневої районної ради народних депутатів від 24 січня 1989 року № 20.

Як на підставу звернення до суду позивачі посилаються на відсутність правовстановлюючого документа на вказаний житловий будинок, виданого на ім`я спадкодавця.

Зазначили, що в свідоцтві про право особистої власності на житловий будинок помилково ім`я власника зазначено « ОСОБА_4 », замість « ОСОБА_5 ».

Звернувшись до Жовтневої нотаріальної контори Миколаївської області у 2000 році із заявами про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 , позивачі отримали відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на вказаний житловий будинок, через розбіжність у написанні прізвища спадкодавця, оскільки у правовстановлюючому документі воно зазначено як « ОСОБА_4 », в той час, як свідоцтво про смерть видане на ім`я « ОСОБА_5 ».

Як на доказ належності спадкодавцю правовстановлюючого документа позивачі посилаються на те, що спадкодавець на день смерті був прописаний та проживав за адресою: АДРЕСА_3 (а.с. 17).

Факт родинних відносин між померлим та позивачами підтверджується наступними доказами: між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , як між подружжям - свідоцтвом про одруження від 16 лютого 1982 року, серії НОМЕР_2 (а.с. 20); між позивачем ОСОБА_2 та спадкодавцем, як між донькою та батьком підтверджується свідоцтвом про народження ОСОБА_6 , серії НОМЕР_3 , виданого Шевченківською сільською радою Жовтневого районна Миколаївської області 09 лютого 1973 року, в якому « ОСОБА_3 » вказаний в графі «батько» (а.с. 11).

Позивач 09 грудня 2011 року зареєструвала шлюб з ОСОБА_7 . Під час реєстрації шлюбу змінила прізвище з « ОСОБА_5 » на « ОСОБА_8 », що підтверджується Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища від 24 січня 2025 року № 7 (а.с. 12).

Відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу, серії НОМЕР_4 (а.с. 13), виданого Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївської області 12 листопада 1997 року, 10 липня 1997 року шлюб розірвано Позивач після розірвання шлюбу залишила собі прізвище, яке було присвоєне при державній реєстрації шлюбу, - « ОСОБА_8 ».

Відповідно до свідоцтва про одруження, серії НОМЕР_5 , виданого 19 листопада 2002 року виконкомом Шевченківської сільської ради, ОСОБА_9 уклала шлюб з ОСОБА_10 . При державній реєстрації шлюбу змінено прізвище з « ОСОБА_8 » на « ОСОБА_11 » (а.с. 18).

Відповідно до пункту 6 частини 1 статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Встановлення факту належності спадкодавцю правовстановлюючого документу має юридичне значення, для оформлення в нотаріальному порядку спадщини за законом, яка відкрилась після смерті останньої.

Яквбачається з вищевказаних документів прізвище спадкодавця зазначено в особистих документах - « ОСОБА_5 », а у правовстановлюючому документі як « ОСОБА_4 », тобто орфографічно не збігаються між собою, водночас є фонетично співзвучними, що вказує на їх однорідність та наявність допущеної помилки при заповненні документів. Також, повністю співпадають ім`я та по батькові, а також адреса розташування спадкового будинку з місцем реєстрації спадкодавця на момент його смерті.

За таких обставин суд приходить до висновку, що померлий ОСОБА_3 та особа, на ім`я якої видано свідоцтво про право особистої власності на житловий будинок, є однією й тією ж особою, що підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами в їх сукупності.

Враховуючи вищевикладене, встановивши, що підтвердження належності спадкодавцю правовстановлюючого документу необхідне позивачам для реалізації прав спадкоємця та оформлення спадщини, тобто має юридичне значення, суд вважає заявлені вимоги щодо встановлення факту, що має юридичне значення, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Дослідивши спадкову справу №220/200 після смерті ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 , судом встановлено, що до Жовтневої державної нотаріальної контори Миколаївської області з заявою про прийняття спадщини звернулася дружина померлого ОСОБА_1 та донька ОСОБА_12 .

Державним нотаріусом Жовтневої державної нотаріальної контори Бердніковою А.Ю. позивачам видано свідоцтво про право на спадщину за законом у рівних частках на: право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності Акціонерного товариства ім. Т. Г. Шевченко в с. Шевченкове Жовтневого району Миколаївської області розміром 5,82 в умовних кадастрових гектарах; 11 простих іменних акцій ЗАТ ім. Шевченко в с. Шевченкове Жовтневого району Миколаївської області.

Як зазначили позивачі їм у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на вказаний вище житловий будинок державним нотаріусом відмовлено, оскількиу свідоцтві про право власності на житловий будинок від 10 березня 1989 року помилково прізвище спадкодавця зазначено як « ОСОБА_4 », замість вірного « ОСОБА_5 ».

Відповідно до пункту 4.15. Глави 10 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» (далі Порядок), видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна.

Згідно з пунктом 4.18 цього зазначеного Порядку - якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, нотаріус отримує інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно шляхом безпосереднього доступу до нього. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.

Відповідно до статті 2 Закону України від 1 липня 2004 року N 1952-IV «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Згідно зі статтею 1220 Цивільного кодексу України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.

Статтею 1218 Цивільного кодексу України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно зі статтею 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1262-1265. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Частиною 1 статті 1261 ЦК України встановлено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

За змістом статті 13 Конвенції про захист прав і основоположних свобод кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом.

Враховуючи, що відповідач будь-яких заперечень проти задоволення позову, спадкоємці, що мають право на обов`язкову частину відсутні, та право позивачів на спадщину гарантовано державою, однак оформлення спадкових прав в нотаріальному порядку неможливе у зв`язку з обставинами, про які вказано вище, то, на підставі ст. ст. 1218, 1220, 1223ЦК України, суд визнає заявлений позов, таким що підлягає задоволенню.

Керуючись статями 2006, 258, 259, 263, 265 ЦПК України,

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 задовольнити.

Встановити факт належності ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок АДРЕСА_2 , виданого 10 березня 1989 року виконкомом Шевченківської сільської ради народних депутатів, зареєстрованого в комунальному підприємстві Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації 10 березня 1989 року за № 324, на ім`я « ОСОБА_13 .

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової карки платника податків НОМЕР_6 , право власності на частку житлового будинку розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 (актовий запис про смерть №57, складений Шевченківською сільською радою Жовтневого району Миколаївської області 02 листопада 1998 року).

Визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , реєстраційний номер облікової карки платника податків НОМЕР_7 , право власності на частку житлового будинку розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 (актовий запис про смерть №57, складений Шевченківською сільською радою Жовтневого району Миколаївської області 02 листопада 1998 року).

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення тексту рішення.

Водночас, відповідно до п.п. 15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно- телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди. Тобто, через Вітовський районний суд Миколаївської області.

Повне найменування сторін:

позивач ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової карки платника податків НОМЕР_6 ;

позивач ОСОБА_2 , адреса: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової карки платника податків НОМЕР_7 ;

відповідач Шевченківська сільська рада Миколаївської області, адреса: вул. Шевченка, 34, с. Шевченкове Миколаївського району Миколаївської області.

Веб-адреса сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію щодо справи, що розглядається gt.mk.court.gov.ua/sud1411/pro_sud/info_sud/365574.

Суддя В.В.Полішко