ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи: 650/414/25
Номер провадження: 22-ц/819/581/25
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 серпня 2025 року м. Херсон

Херсонський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого Приходько Л. А.,

суддів: Бездрабко В. О.,

Радченко С.В

секретар Андреєва В. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю «ЮТС-АГРОПРОДУКТ»,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮТС-АГРОПРОДУКТ» на рішення Великоолександрівського районного суд Херсонської області від 14 травня 2025 року, у складі головуючого судді Сікори О.О.,

в с т а н о в и в :

В січні 2025 року ОСОБА_1 , звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮТСАГРОПРОДУКТ» про розірвання договорів оренди землі.

Обґрунтовуючи позовні вимоги вказував на те, що він є власником земельної ділянки, кадастровий номер :07:004:0063, площею 6,7317 га, яка розташована в Херсонській області, Великоолександрівський район, в межах території Давидово-Брідської сільської ради, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

20 вересня 2021 року між ним та ТОВ «ЮТС-АГРОПРОДУКТ», укладено Додаткову Угоду до Договору оренди землі від 09 грудня 2011 року ХС №01224. Предметом Договору оренди земельної ділянки визначені земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва з кадастровим номером :07:004:0063 площа 6,7317 га, яка розташована в адміністративних межах Давидово-Брідської сільської ради Бериславського району Херсонської області за межами населеного пункту.

Згідно з пункту 2 Договору оренди земельної ділянки ХС №01224 від 09 грудня 2011 року та пункту 2.1. Додаткової угоди до Договору оренди земельної ділянки від 20 вересня 2021 року орендодавець надав, а орендар прийняв в оренду вказану земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Відповідно до пункту 3.1 зазначеної вище Додаткової угоди договір укладений строком до 31 грудня 2026 року.

Згідно з пунктів 4.1, 4.5 Додаткової угоди орендна плата вноситься Орендарем у грошовій формі в розмірі 10,26 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки за один рік оренди, що складає 18648,31 грн. Орендна плата вноситься до 31 грудня кожного року. Орендар перераховує грошові кошти орендної плати на банківський розрахунковий рахунок орендодавця.

Всупереч умов договору орендна плата за 2022, 2023, 2024 роки позивачу не сплачена.

Посилаючись на систематичну несплату орендної плати та відсутність підстав для звільнення орендної оплати просив розірвати додаткову угоду від 20 вересня 2021 року до Договору оренди землі від 09 грудня 2011 року №01224 який укладений між громадянином ОСОБА_1 та ТОВ «ЮТС-АГРОПРОДУКТ», предметом якої є земельна ділянка площею 6,7317 га з кадастровим номером :07:004:0063, яка розташована в межах території Давидово-Брідська сільська рада, Великоолександрівського, Херсонської області.

Вирішити питання розподілу судових витрат.

Рішенням Великоолександрівського районного суду Херсонської області від 14 травня 2025 року позов ОСОБА_1 задоволено.

Розірвано додаткову угоду від 20 вересня 2021 року до Договору оренди землі від 09 грудня 2011 року №01224 який укладений між громадянином ОСОБА_1 та ТОВ «ЮТС-АГРОПРОДУКТ», предметом якої є земельна ділянка площею 6,7317 га з кадастровим номером :07:004:0063, яка розташована в межах території Давидово-Брідська сільська рада, Бериславського району (раніше Великоолександрівського району), Херсонської області.

Стягнено з Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮТС-АГРОПРОДУКТ» на користь ОСОБА_1 витрати на судовий збір в розмірі 1211,20 грн.

Задовольняючи позовні вимоги суду першої інстанції керувався тим, що відповідач систематично не виконував обов`язок зі сплати орендної плати за 2022-2024 роки, що є істотним порушенням умов договору та підставою, передбаченою законом, для його розірвання. При цьому суд виходив з того, що у матеріалах справи відсутні докази, що систематична несплата орендної плати була спричинена форс-мажорними обставинами або іншими незалежними від відповідача причинами, які б унеможливлювали виконання його зобов`язань.

27 травня 2025 року представник ТОВ «ЮТС АГРОПРОДУКТ» - Приходько І.С.. подав апеляційну скаргу, сформувавши її в системі «Електронний суд», в якій посилаючись на неповне з`ясування судом фактичних обставин справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просив рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалите нове судове рішення, яким відмовити у задоволені позовних вимог.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу скаржник вказував на те, що суд неправильно застосував норми матеріального права щодо непереборної сили, зазначивши, що збройна агресія рф проти України є загальновідомим фактом. 28 лютого 2022 року ТПП опублікувала на своєму сайті лист щодо агресії рф проти України як форс-мажорну обставину, підтвердивши що вказані обставини з 24 лютого 2022 року до їх офіційного закінчення є надзвичайними, невідворотними та об`єктивними обставинами для суб`єктів господарської діяльності та/або фізичних осіб по договору. Отже орендар і надалі повинен сплачувати але якщо через форс-мажорні обставини він порушить строк сплати орендної плати, він не може бути притягнутий до відповідальності, передбаченої договором оренди чи законом. Частина 6 статті 762 ЦК України звільняє наймача від сплати орендної плати за період, коли таке користування було неможливим. Також вказував на те, що органами місцевого самоврядування Товариству надавалися податкові пільги у зв`язку із надзвичайними та невідворотними обставинами. Крім того вказував, що право оренди на спірну земельну ділянку було перереєстровано на нового орендаря ТОВ «Перемога-Плюс» права оренди на підставі договору відчуження, а отже належним відповідачем у даній справі має бути особа за якою зареєстроване речове право на спірне майно.

Правом на подання відзиву позивач не скористався.

01 серпня 2025 року представник ТОВ «ЮТС АГРОПРОДУКТ» - Приходько І.С. подав клопотання, сформувавши його в системі «Електронний суд», про зупинення провадження у справі з підстав визначених пунктом 10 частини першої статті 252 ЦПК України до розгляду Верховним Судом справи № 650/3774/24 яка ухвалена у подібних правовідносинах.

Пунктом 10 частини першої статті 252 ЦПК України суду надана можливість за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі лише у випадках перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (у іншій справі) у касаційному порядку палатою, об`єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду.

Перегляд судового рішення у подібних правовідносинах (у іншій справі) у касаційному порядку колегією суддів не є підставою для зупинення провадження у справі.

Оскільки, перегляд судового рішення у справі № 650/3774/24 на розгляд палати, об`єднаної палати, Великої Палати Верховного Суду не передавався підстави для зупинення провадження у даній справі відсутні. З огляду на викладене клопотання представника ТОВ «ЮТСАГРОПРОДУКТ» - Приходько І.С. про зупинення провадження у справі задоволенню не підлягає.

Будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи учасники справи не з`явилися.

Згідно з частиною другою статті 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час та місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Відповідно до статті 372 ЦПК України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними.

Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Отже, зі змісту вказаної норми права вбачається, що явка до апеляційного суду належним чином повідомленого учасника справи не є обов`язковою. З врахуванням конкретної ситуації по справі, вирішення питання про розгляд справи або відкладення розгляду справи віднесено до дискреційних повноважень апеляційного суду.

З огляду на вказане та враховуючи передбачені чинним процесуальним законодавством строки розгляду справи, баланс інтересів учасників справи у якнайшвидшому розгляді справи, обізнаність учасників справи про дату, час та місце розгляду справи, створення апеляційним судом під час розгляду даної справи умов для реалізації її учасниками принципу змагальності сторін, достатньої наявності у справі матеріалів для її розгляду, колегія суддів вважає можливим розглянути справу за відсутності учасників справи.

Відповідно до частини першої, другої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, в межах доводів апеляційних скарг та вимог заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Заслухавши суддю-доповідача, осіб, які з`явилися в судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що відповідно до державного акта на право приватної власності на землю серія ХС № 076586 ОСОБА_1 є власником земельної ділянки площею 6,73 га, що розташована на території Давидово-Брідської сільської ради, Великоолександрівського району, Херсонської області, кадастровий номер земельної ділянки :07:004:0063, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Відповідно до договору оренди землі укладеного 20 вересня 2011 року, та зареєстрованого у відділі Держкомзему Великоолександрівського району 09 грудня 2011 року за № ХС-01224 від 09 грудня 2011 року, укладеного між ОСОБА_1 та ТОВ «Югтранзитсервіс-Агропродукт», земельну ділянку з кадастровим номером :07:004:0063 було передано в оренду для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Договором про заміну сторони у договорі оренди від 20 січня 2015 року замінений орендар на ТОВ «ЮТС-АГРОПРОДУКТ ПЛЮС»

20 вересня 2021 року між ОСОБА_1 та ТОВ «ЮТС-АГРОПРОДУКТ» укладена додаткова угода до договору оренди землі від 09 грудня 2011 року якою внесені зміни в договір оренди землі шляхом викладення його у новій редакції.

Відповідно до договору у новій редакції, орендодавець надав, а орендар прийняв у строкове платне володіння і користування земельну ділянку з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер :07:004:0063, розташовану території на території Давидово-Брідської сільської ради, Великоолександрівського району, Херсонської області площею 6.717га. Розмір нормативної грошової оцінки земельної ділянки становить 181757.42грн (п. 2.4.) Строк дії договору до 31 грудня 2026 року (п. 3.1)

Відповідно до пункту 4.1 Договору орендна плата складає 10.26 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що становить 18648.31грн за рік оренди та вноситься в грошовій формі. Орендна плата вноситься орендарем у строк до 31 грудня (п.п.4.4 ,4.5).

Пунктом 12.3 Договору визначено, що дія договору припиняється шляхом його розірвання, зокрема, за рішенням суду на вимогу однієї із сторін унаслідок невиконання другою стороною обов`язків, передбачених договором.

Відповідно до умов договору оренди та додаткових угод, орендар повинен був сплатити орендну плату за період: 2022 рік 181757.42грн; 2023 рік 181757.42грн; 2024 рік - 181757.42грн.

Відповідно до відомостей з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про джерела/суми нарахованого доходу, станом на 12.05.2025, вбачається, що позивач орендну плату від ТОВ «ЮТС-АГРОПРОДУКТ» за 2022, 2023 та 2024 роки не отримував .

Земельна ділянка розташована на території Давидово-Брідської сільської ради, яка відноситься до Великоолександрівської селищної територіальної громади Бериславського району, Херсонської області у період з 10 березня 2022 року по 09 листопада 2022 року перебувала під тимчасово окупацією рф, а з 09 листопада 2022 року Великоолександрівська селищна територіальна громада Бериславського району, Херсонської області віднесена до території можливих бойових дій, що підтверджується наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22 грудня 2022 року № 309, яким було затверджено Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, а також Переліком територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією, який затверджено наказом Міністерства розвитку громад та територій України 28 лютого 2025 року№ 376, який є чинним.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що відповідач систематично не виконував обов`язок зі сплати орендної плати за 2022, 2023 та 2024 роки, що є істотним порушенням договору. При цьому відповідач не довів, що невиконання ним своїх зобов`язань за договором оренди сталося з причин, які не залежали від його волі або були наслідком форс-мажорних обставин, а також існування об`єктивної неможливості використання орендованих земельних ділянок за їх цільовим призначенням. Посилання на воєнний стан або лист Торгово-промислової палати України від 28 лютого 2022 року не є достатніми підставами для безумовного звільнення від виконання зобов`язань, оскільки такий лист носить загальний характер і не містить ідентифікації конкретного зобов`язання відповідача. А відповідачем наявність форс-мажору даному випадку та його безпосередній вплив на виконання зобов`язань Товариства не доведено.

Колегія суддів в цілому погоджується з вказаним висновком.

Відповідно до частини другої статті 792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом.

Правилами частини першої статті 2 Закону України «Про оренду землі» визначено, що відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються ЗК України, ЦК України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.

Отже, оренда землі є окремим випадком найму майна, загальні правила якого визначені приписами цивільного (приватного) права. Відповідно й законодавче регулювання підстав припинення права оренди землі складається з норм цивільного та земельного законодавства.

Договір оренди землі, відповідно до статті 13 Закону України «Про оренду землі», це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Згідно з частиною першою статті 15 Закону України «Про оренду землі» істотними умовами договору оренди, зокрема, є орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату, а приписи статей 24, 25 цього Закону визначають права та обов`язки орендодавця та орендаря, зокрема право орендодавця вимагати від орендаря використання земельної ділянки за цільовим призначенням згідно з договором оренди і своєчасного внесення орендної плати, а також право орендаря самостійно господарювати на землі з дотриманням умов договору оренди землі.

Орендодавець, відповідно до абзацу п`ятого частини першої статті 24 Закону України «Про оренду землі», має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати за земельну ділянку, а в разі оренди землі в комплексі з розташованим на ній водним об`єктом - також орендної плати за водний об`єкт.

Орендар земельної ділянки зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі сплачувати орендну плату за земельну ділянку, а в разі оренди земельної ділянки в комплексі з розташованим на ній водним об`єктом - також і орендну плату за водний об`єкт (частина друга статті 25 Закону України «Про оренду землі»).

Відповідно до частини 2 статті 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених законом або договором. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Відповідно до спеціальної норми частини першої статті 32 Закону України «Про оренду землі» на вимогу однієї зі сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених ЗК України та іншими законами України.

Згідно з пунктом «д» частини першої статті 141 ЗК України підставою припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата земельного податку або орендної плати.

Отже, для того щоб констатувати наявність підстав для припинення права користування земельною ділянкою згідно з пунктом «д» частини першої статті 141 ЗК України, суд має встановити такі обставини, як «систематичність» та «несплату» орендної плати.

Велика Палата Верховного Суду звертала увагу на те, що під систематичністю під час вирішення приватноправових спорів розуміються два та більше випадки несплати орендної плати, визначеної умовами укладеного між сторонами договору. Натомість разове порушення такої умови договору не вважається систематичним і не може бути підставою для його розірвання. Судова практика у розумінні поняття «систематичність» у подібних правовідносинах є усталеною (постанови Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду: від 06 березня 2019 року у справі № 183/262/17, від 01 квітня 2020 року у справі № 277/1186/18-ц, від 29 липня 2020 року у справі № 277/526/18, від 20 серпня 2020 року у справі № 616/292/17, від 08 травня2024 року у справі № 629/2698/23; постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду: від 24 листопада 2021 року у справі № 922/367/21, від 04 липня 2023 року у справі № 906/649/22, від 20 лютого 2024 року у справі № 917/586/23, від 02 квітня 2024 року у справі № 922/1165/23 та інші).

У справі, що переглядається, суд першої інстанції, установив, що ТОВ «ЮТС-АГРОПРОДУКТ» систематично не виплачувало ОСОБА_1 орендну плату у строки, визначені умовами укладеного між ними договору та додатковими угодами про оренду землі, що відповідно до наведених норм права є підставою для розірвання договорів оренди відповідно до пункту «д» частини першої статті 141 ЗК України.

Відповідно висновку викладеному у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 листопада 2024 року у справі№ 918/391/23 (провадження № 12-19гс24) підставою розірвання договору оренди землі згідно з пунктом «д» частини першої статті 141 ЗК України є саме систематична, тобто неодноразова (два та більше випадків), повна несплата орендної плати. Ця спеціальна правова норма у такому випадку є самостійною та достатньою, і звертатися до більш загальної норми частини другої статті 651 ЦК України немає потреби, оскільки вона передбачає саме додаткову (до основної) підставу для розірвання договору оренди землі.

Оскільки позивач мотивував позовні вимоги тим, що ТОВ «ЮТС-АГРОПРОДУКТ» вчасно не сплачувало орендну плату за 2022 - 2024 роки, тому саме відповідач повинен був спростувати належними та допустимими доказами твердження позивача про несплату орендної плати в обумовлений в договорі термін до 31 грудня поточного року, чого ним зроблено не було.

Відповідач щодо невиплати орендної плати за 2022, 2023 та 2024 роки ні в суді першої інстанції, ні в апеляційній скарзі не заперечував, посилаючись на те, що заборгованість по орендній платі за вказаний період виникла виключно з обставин, пов`язаних з військовою агресією рф проти України, що стало підставою для введення військового стану з 24 лютого 2022 року та окупацією Херсонської області.

Статтею 617 Цивільного кодексу України передбачено можливість звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо сторона договору доведе, що таке порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили (форс-мажору).

Частиною 2 статті 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» визначено, що форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору, зокрема, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, тощо.

В зв`язку із запровадження на території України Указом Президента України №64 від 24 лютого 2022 року воєнного стану, Торгово-промисловою палатою України (далі - ТПП) було оприлюднено лист № 2024/02.0-7.1 від 28 лютого 2022 року, яким повідомлено, що військова агресія Російської Федерації проти України є форс-мажорною обставиною (обставиною непереборної сили). Це означає, що введення воєнного стану на території України є форс-мажором та є підставою для звільнення від відповідальності за порушення договору, але тільки в тому випадку, якщо саме ця обставина стала підставою для невиконання договірних зобов`язань.

У постанові Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 14 червня 2022 року в справі № 922/2394/21 зазначено, що: «статтею 617 ЦК України передбачено, що особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Так, форс-мажорні обставини не мають преюдиційного характеру, і при їх виникненні сторона, яка посилається на них як на підставу неможливості належного виконання зобов`язання, повинна довести їх наявність не тільки самих по собі, але і те, що вони були форс-мажорними саме для даного конкретного випадку. Таких висновків дотримується Верховний Суд у постанові від 16 липня 2019 року у справі №917/1053/18 та у постанові від 09 листопада 2021 у справі №913/20/21».

Отже, орендар повинен довести факт, що він опинився в ситуації неможливості виконання договірних зобов`язань, або ж виконання договірних зобов`язань внаслідок військової агресії було практично неможливим (через активні воєнні дії, тимчасову окупацію засміченням вибухонебезпечними предметами земельної ділянки, що є предметом договору), це допоможе уникнути відповідальності за порушення договірних зобов`язань.

Відповідно до частини 1 статті 614 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання.

Відповідно до системного аналізу глави 58 ЦК України оренда земельної ділянки є різновидом найму майна, а тому загальні положення про найм (оренду) застосовуються до регулювання відносин з найму (оренди) земельної ділянки, якщо інші правила не передбачено спеціальним Законом. Положення Закону України «Про оренду землі» не забороняють застосування до відносин з оренди землі наведених загальних положень, викладених в статті 762 ЦК України (постанова Верховного Суду від 23 грудня 2019 року у справі № 399/935/16-ц (провадження № 61-304св17)).

Згідно з положеннями частини шостої статті 762 ЦК України наймач звільняється від плати за весь час, протягом якого майно не могло бути використане ним через обставини, за які він не відповідає.

У пунктах 6.8-6.10 постанови Великої Палати Верховного Суду від 08 травня 2018 року у справі № 910/7495/16 (провадження № 12-37гс18) зазначено, що норма частини шостої статті 762 ЦК України визначає в якості підстави звільнення від зобов`язання сплатити орендну плату об`єктивну безпосередню неможливість використовувати передане у найм майно (бути допущеним до приміщення, знаходитись у ньому, зберігати у приміщенні речі тощо) через обставини, за які орендар не відповідає.

Обставини, зазначені у нормі частини шостої статті 762 ЦК України, повністю не охоплюються поняттям форс-мажорних обставин, адже на відміну від останніх, ознаками яких є їх об`єктивна та абсолютна дія, а також непередбачуваність, перші можуть бути спричинені, зокрема, й безпосередньо вольовою дією орендодавця, тобто обставини згідно з частиною шостою статті 762 ЦК України можуть включати обставини непереборної сили та випадку, втім не обмежуються ними.

Велика Палата Верховного Суду зазначила, що відсутність у частині шостій статті 762 ЦК України вичерпного переліку обставин, які унеможливлюють використання орендарем майна, підстав виникнення таких обставин, засобів їх підтвердження свідчить про те, що підставою для застосування цієї норми є встановлення факту неможливості використання орендарем майна з незалежних від нього причин на загальних підставах, визначених процесуальним законодавством.

Спірна земельна ділянка розташована на території Давидово-Брідської сільської ради, яка відноситься до Великоолександрівської селищної територіальної громади Бериславського району, Херсонської області у період з 10 березня 2022 року по 09 листопада 2022 року перебувала під тимчасово окупацією рф, а з 09 листопада 2022 року Великоолександрівська селищна територіальна громада Бериславського району, Херсонської області віднесена до території можливих бойових дій, що підтверджується наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22 грудня 2022 року № 309, яким було затверджено Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, а також Переліком територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією, який затверджено наказом Міністерства розвитку громад та територій України 28 лютого 2025 року№ 376, який є чинним.

Згідно правового висновку, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 363/1834/17 (провадження № 14-53цс21) у кожному конкретному випадку істотність порушення договору треба оцінювати з урахуванням усіх обставин справи, що мають значення. Поняття такої істотності закон розкриває за допомогою іншого оціночного поняття «значної міри позбавлення сторони того, на що вона розраховувала при укладенні договору». Тобто, критерієм істотного порушення договору закон визначив розмір завданої цим порушенням шкоди, який не дозволяє потерпілій стороні отримати те, на що вона очікувала, укладаючи договір.

З огляду на викладене апеляційний суд доходить висновку, що відповідачем доведено факт неможливості використання орендарем спірної земельної ділянки з незалежних від нього причин, а саме існування форс-мажорних обставин, які перешкоджали йому виконати передбачений договором сторін обов`язок з виплати позивачу орендної плати за 2022 рік, оскільки земельна ділянка, що розташована на території Давидово-Брідської сільської ради, яка відноситься до Великоолександрівської селищної територіальної громади Бериславського району, Херсонської області у період з 10 березня 2022 року по 09 листопада 2022 року перебувала під тимчасово окупацією, тому в 2022 році орендар значною мірою був позбавлений можливості використовувати спірну земельну ділянку для отримання доходів, в 2022 році.

За таких обставин колегія суддів вважає обґрунтованими доводи апеляційної інстанції щодо відсутності вини відповідача у невиконанні обов`язку щодо виплати орендної плати за 2022 рік за договором оренди земельної ділянки.

Разом з тим колегія судів відхиляє доводи апеляційної скарги щодо неможливості виплати орендної плати за 2023, 2024 роки через на наявність обставин непереборної сили.

Відповідно до статті 14-1 Закону України «Про Торгово-промислові палати в Україні» Торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб`єкта господарської діяльності за собівартістю. Сертифікат про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) для суб`єктів малого підприємництва видається безкоштовно.

Форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме: загроза війни, збройний конфлікт або серйозна погроза такого конфлікту, включаючи але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, військовим ембарго, дії іноземного ворога, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, дії суспільного ворога, збурення, акти тероризму, диверсії, піратства, безлади, вторгнення, блокада, революція, заколот, повстання, масові заворушення, введення комендантської години, карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, експропріація, примусове вилучення, захоплення підприємств, реквізиція, громадська демонстрація, блокада, страйк, аварія, протиправні дії третіх осіб, пожежа, вибух, тривалі перерви в роботі транспорту, регламентовані умовами відповідних рішень та актами державних органів влади, закриття морських проток, ембарго, заборона (обмеження) експорту/імпорту тощо, а також викликані винятковими погодними умовами і стихійним лихом, а саме: епідемія, сильний шторм, циклон, ураган, торнадо, буревій, повінь, нагромадження снігу, ожеледь, град, заморозки, замерзання моря, проток, портів, перевалів, землетрус, блискавка, пожежа, посуха, просідання і зсув ґрунту, інші стихійні лиха тощо.

Згідно з наведеними положеннями закону та висновками Верховного Суду у разі, якщо боржник (у даному випадку орендар ТОВ «ЮТС-АГРОПРОДУКТ») посилається на причину невиконання зобов`язання на наявність обставин, які він вважає форс-мажорними, він має надати докази того, що саме ці обставини перешкодили йому у виконанні зобов`язань.

З матеріалів справи вбачається, що Товариство обмежилось лише посиланням на військові дії на території України та Херсонської області, але не надало доказів, які саме обставини вплинули на господарську діяльність підприємства та унеможливили виплату орендної плати в період 2023-2024 роки. Також відсутні докази отримання відповідачем відповідного сертифікату Торгово-промислової палати в Україні із засвідченням таких обставин.

Крім того, спірна земельна ділянка розташована на території Давидово-Брідської сільської ради, яка відноситься до Великоолександрівської селищної територіальної громади Бериславського району, Херсонської області яка з 09 листопада 2022 року віднесена до території можливих бойових дій, що підтверджується наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22 грудня 2022 року № 309, яким було затверджено Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією , а також Переліком територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією, який затверджено наказом Міністерства розвитку громад та територій України 28 лютого 2025 року№ 376, який є чинним.

Отже бойові дії у 2023 та 2024 роках на вказаній території не велися.

З огляду на викладене апеляційний суд приходить до висновку, що належними, достатніми та допустимими доказами відповідачем не доведено існування форс-мажорних обставин, які б перешкоджали йому виконати передбачений договором сторін обов`язок з виплати позивачці орендної плати за 2023 та 2024 роки.

Обґрунтовуючи свої заперечення щодо неможливості виплати орендної плати за 2023, 2024 роки відповідач також посилається не можливість використання орендованої земельної ділянки позивача через її потенційне замінування та існування загрози загроза для життя і здоров`я працівників при обробітку земельної ділянки.

Проте жодних доказів на підтвердження вказаних обставин відповідачем не надано.

Доказів на підтвердження забруднення спірної земельної ділянки вибухонебезпечними предметами матеріали справи не містять.

Посилання представника Товариства на надання органами місцевого самоврядування податкових пільг з підстав імовірного забруднення території вибухонебезпечними предметами, без надання будь-яких доказів на підтвердження визнання конкретної земельної ділянки забрудненою вибухонебезпечними предметами, не доводить факту неможливості Товариством використовувати таку земельну ділянку за її призначенням та виконувати зобов`язання за договором оренди щодо сплати орендної плати.

Доводи апеляційної скарги щодо неможливості здійснення господарської діяльності через знищення та розкрадання майна Товариства, зокрема сільськогосподарської техніки, колегія суддів також відхиляє, оскільки відповідачем не доведено втрату всієї техніки та обладнання, необхідного для обробки землі та неможливості залучення такої техніки на правах оренди.

За таких обставин колегія суддів вважає безпідставними доводи апеляційної інстанції щодо відсутності вини відповідача у невиконанні обов`язку щодо виплати орендної плати за 2023-2024 роки за договором оренди земельної ділянки.

Отже, суд першої інстанції дійшов в цілому правильного висновку, що спірний договір оренди землі за вимогою позивача може бути достроково розірваний з підстав неналежного виконання умов договору, а саме: систематичного (два і більше разів) невиконання обов`язків зі сплати орендної плати, що є істотним порушенням умов договору.

Доводи апеляційної скарги про те що ТОВ «ЮТС-АГРОПРОДУКТ» є неналежним відповідачем у справі колегія суддів відхиляє.

З матеріалів справи вбачається, що на час звернення до суду з позовом орендарем за договором оренди зареєстрованим за № ХС-01224 від 09 грудня 2011 року, з урахуванням наступних додаткових угод є ТОВ «ЮТС-АГРОПРОДУКТ», бездіяльність якого і стала підставою для звернення позивача із цим позовом до суду. Договір про відчуження права оренди укладено відповідачем з іншою юридичною особою, без погодження з власником земельної ділянки, вже в період розгляду справи судом, а Товариство будучи обізнаним про розгляд справи відомостей про відчуження права оренди суду не надавало. Крім того, з доданої до апеляційної скарги інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 21 травня 2025 року не можливо встановити дату внесення змін до відомостей про речове право щодо зміни особи орендаря. За таких обставин відсутні підстави вважати, що на час винесення судом першої інстанції рішення суду ТОВ «ЮТС-АГРОПРОДУКТ» був неналежним відповідачем.

Повно та всебічно дослідивши обставини у справі та надані докази, суд першої інстанції обґрунтовано задовольнив позовні вимоги про розірвання договору оренди землі.

Разом з тим, колегія суддів вважає за необхідне врахувати доводи апеляційної скарги, щодо неможливості, через тимчасову окупацію, використання орандарем за призначенням об`єкту оренди в період з квітня 2022 року по листопад 2022 року і як наслідок виконання зобов`язань зі сплати у 2022 році орендної плати, відповідно до умов договору, та змінити рішення, виключивши з мотивувальної частини рішення суду першої інстанції посилання на можливість використання відповідачем об`єкту оренди у період з березня по листопад 2022 року.

Керуючись статтями 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу представника Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮТС-АГРОПРОДУКТ» - Журика Андрія Леонідовича, задовольнити частково.

Рішення Великоолександрівського районного суду Херсонської області від 14 травня 2025 року змінити.

Виключити з мотивувальної частини рішення посилання на можливість використання відповідачем об`єкту оренди у період з березня по листопад 2022 року.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 13 серпня 2025 року

Головуючий: Л.А. Приходько

Судді: В. О. Бездрабко

С. В. Радченко