Справа № 139/437/25
Провадження № 2/139/249/25
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

11 серпня 2025 року Мурованокуриловецький районний суд Вінницької області в складі: головуючої - судді Тучинської Н.В.,

з участю секретаря судових засідань Хонькович Л.І.,

розглянувши в селищі Муровані Курилівці у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

у с т а н о в и в:

Від представника позивача Кудіної А.В. (повноваження на а.с. 37) 19 червня 2025 року засобами поштового зв`язку до суду надійшов цей позов. Предметом позову є стягнення заборгованості за кредитним договором, укладеним ОСОБА_1 із АТ "Райффайзен Банк Аваль" 24 травня 2012 року за № 010/0810/82/0034148. Сума заборгованості за цим договором зазначена 17909 гривень 22 копійки. Підставою для стягнення є невиконання боржником своїх зобов`язань з повернення кредиту, а також отримання ТОВ "ФК "ЄАПБ" права вимоги за кредитним договором на підставі договору відступлення права вимоги від 20 листопада 2024 року.

В порядку ч. 6 ст. 187 ЦПК України 20 червня 2025 року отримано інформацію про зареєстроване місце проживання відповідача в АДРЕСА_1 (а.с. 41-42).

Ухвалою від 20 червня 2025 року (а.с. 43) позовну заяву прийнято до розгляду Мурованокуриловецького районного суду, відкрито провадження у справі та ухвалено про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Ухвала про відкриття провадження разом з копією позовної заяви та доданих документів 23 червня 2025 року була направлена для відома відповідачу на адресу зареєстрованого місця проживання, однак поштове відправлення повернулося 15 липня 2025 року без вручення, оскільки адресат відсутній за вказаною адресою (а.с. 45-46).

Ухвалою від 16 липня 2025 року (а.с. 47) справу призначено до розгляду в судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін на 13-ту годину 11 серпня 2025 року.

Ухвалу про відкриття провадження, ухвалу про розгляду справи в спрощеному провадженні з повідомленням сторін разом з копією позовної заяви та доданих документів 24 липня 2025 року вручено відповідачу особисто (а.с. 50).

28 липня 2025 року через підсистему «Електронний суд» представник позивача Степанчук Ольга Анатоліївна (повноваження на звороті а.с. 52) подала заяву про закриття провадження у справі у зв`язку з обставиною, що станом на 25 липня 2025 року заборгованість Відповідача за Кредитним договором № 010/0810/82/0034148 від 24 травня 2012 року перед Позивачем погашена. На підставі п. 5 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» представник позивача порушив питання про повернення судового збору.

В судове засідання сторони не з`явилися, хоча належним чином були повідомлені про час і місце розгляду справи. У позовній заяві та в заяві про закриття провадження у справі представники позивача просили про розгляд справи за їх відсутності. Відповідач не повідомила суд про причини неявки, не просила розглядати справи без її участі чи про відкладення судового розгляду справи.

За приписами ч. 1 ст. 279 ЦПК України, розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у главі 10.

На підставі ч. 3 ст. 211, ч. 1 та п. 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України судом постановлено ухвалу про розгляд справи без участі сторін.

Суд, дослідивши матеріали справи, клопотання позивача про закриття провадження у справі, вважає, що таке клопотання підлягає частковому задоволенню, з врахуванням такого:

Підстави для закриття провадження у цивільній справі визначені у статті 255 ЦПК України.

Закриття провадження у справі - це форма закінчення розгляду цивільної справи без прийняття судового рішення у зв`язку з виявленням після порушення провадження у справі обставин, з якими закон пов`язує неможливість судового розгляду справи.

Проте поняття «юридичного спору» має тлумачитися широко, виходячи з підходу Європейського суду з прав людини до тлумачення поняття «спір про право» (пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод). Зокрема, Європейський суд з прав людини зазначає, що відповідно до духу Конвенції поняття «спору про право» має розглядатися не суто технічно, йому слід надавати сутнісного, а не формального значення.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

З урахуванням викладеного, відсутність предмета спору унеможливлює вирішення справи по суті незалежно від обґрунтованості позову, а, відповідно, і здійснення ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів осіб.

Прикладами відсутності предмета спору можуть бути дії сторін, чи настання обставин, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань або самими сторонами врегульовано спірні питання.

Поряд з цим, за змістом п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, суд може закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, якщо встановить, що предмет спору був відсутній на час пред`явлення позову.

Логічно-граматичне тлумачення словосполучення «відсутність предмета спору» в контексті наведеної правової норми дає підстави для висновку про те, що предмет спору має бути відсутній, тобто не існувати на час пред`явлення позову. Якщо предмет спору мав місце, але припинив своє існування (зник) після відкриття провадження у справі внаслідок тих чи інших обставин, зокрема у зв`язку з добровільним врегулюванням спору сторонами, виконанням відповідачем заявлених до нього вимог, фізичним знищенням предмета спору тощо, то провадження у справі не може бути закрите з наведеної правової підстави, оскільки вона полягає саме у відсутності предмета спору, а не у припиненні його існування (зникненні).

Якщо предмет спору став відсутній після відкриття провадження у справі, то залежно від обставин, що призвели до зникнення такого предмета, та стадії цивільного процесу, на якій він припинив своє існування, сторони мають цілий ряд передбачених законом процесуальних можливостей припинити подальший розгляд справи, зокрема шляхом залишення позову без розгляду, відмови від позову або від поданих апеляційних чи касаційних скарг, визнання позову відповідачем, укладення мирової угоди тощо.

Саме такого висновку дійшов Верховний Суд у постановах від 10 квітня 2019 року (справа № 456/647/18), від 31 липня 2023 року (справа № 335/8285/22), від 15 листопада 2-23 року (справа № 522/3680/22) та багатьох інших.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 49 ЦПК України, позивач вправі відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу.

Як вбачається із заяви про закриття провадження у справі (а.с. 51-52), виконання договірних зобов`язань відповідачем відбулося вже в процесі розгляду справи, що унеможливлює закриття провадження у справі через відсутність предмета спору. При цьому, суд вважає, що заява представника позивача про закриття провадження у справі фактично є заявою про відмову позивача від позову в зв`язку з погашенням боргу відповідачем.

При цьому суд враховує, що з практики ЄСПЛ випливає, що у цивільному процесуальному законодавстві діє принцип «jura novit curia» («суд знає закони»), який полягає в тому, що: 1) суд знає право; 2) суд самостійно здійснює пошук правових норм щодо спору безвідносно до посилання сторін; 3) суд самостійно застосовує право до фактичних обставин спору (da mihi factum, dabo tibi jus).

Обов`язок надати правову кваліфікацію відносинам сторін, виходячи із фактів, встановлених під час розгляду справи, та визначити, яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору, покладено саме на суд, що є складовою класичного принципу juranovitcuria. Тобто суд, з`ясувавши під час розгляду справи, що сторона або інший учасник судового процесу на обґрунтування своїх вимог або заперечень послався не на ті норми права, що фактично регулюють спірні правовідносини, самостійно здійснює правильну їх правову кваліфікацію та застосовує для прийняття рішення ті норми матеріального і процесуального права, предметом регулювання яких є відповідні правовідносини. Така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 08 червня 2021 року по справі № 662/397/15-ц.

Вивчивши матеріали справи, враховуючи те, що заборгованість відповідача перед позивачем була сплачена в процесі розгляду справи, що унеможливлює закриття провадження у справі через відсутність предмета спору, суд вважає, що заява представника позивача від 25 липня 2025 року фактично є заявою про відмову від позову у зв`язку з погашенням боргу.

Відповідно до частин 1 і 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Позивач може відмовитися від позову, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві (ч. 1 ст. 206 ЦПК України). У разі відмови позивача від позову суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі (ч. 3 ст. 206, ч. 2 ст. 255 ЦПК України).

Верховний Суд у своїй постанові від 20 жовтня 2020 року у справі № 2-2394/2009 вказав, що подання заяви про відмову від позову є реалізацією позивачем його диспозитивних прав, передбачених нормами ЦПК України.

Суд вважає, що відмова від позову має бути прийнята, оскільки вона відповідає вимогам закону, не порушує будь-чиї права чи законні інтереси.

Виходячи з викладених обставин, суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення заяви позивача та закриття провадження у справі на підставі п. 4 ч. 1 ст. 255 ЦПК України.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 255 ЦПК України, в ухвал про закриття провадження суд вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з державного бюджету.

З платіжної інструкції кредитового переказу коштів № 115354 від 20.05.2025 (а.с. 5) вбачається, що ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» за подання до Мурованокуриловецького районного суду Вінницької області позовної заяви було сплачено судовий збір в розмірі 3028 гривень.

У ч. 1 ст. 142 ЦПК України встановлено, що у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а в разі якщо домовленості про укладення мирової угоди, відмову позивача від позову або визнання позову відповідачем досягнуто сторонами за результатами проведення медіації - 60 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Враховуючи вищевикладене, з урахуванням того, що провадження у справі за позовом ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості до початку розгляду справи по суті закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом, заява про повернення судового збору підлягає частковому задоволенню, а саме: поверненню позивачу з державного бюджету підлягає лише 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Керуючись ст. 13, ч. 1 ст. 142, ч.ч. 1, 3 і 5 ст. 206, п. 4 ч. 1 та ч.ч. 2 і 3 ст. 255, ст.ст. 259, 260, 261, 274 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» про закриття провадження у справі та повернення судового збору задовольнити частково.

Закрити провадження у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,у зв`язку з відмовою позивача від позову.

Товариству з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" (юридична адреса: 01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, буд. 30, код , реквізити IBAN № НОМЕР_1 у АТ «ТАСкомбанк») повернути 50 відсотків судового збору, сплаченого при зверненні до суду з цим позовом судового збору за платіжною інструкцією № 115354 від 20.05.2025, що становить 1514 (тисяча п`ятсот чотирнадцять) гривень.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

На ухвалу протягом п`ятнадцяти днів з моменту її проголошення може бути подано апеляцію до Вінницького апеляційного суду.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Суддя: ___________