Провадження № 22-з/812/82/25
18 серпня 2025 року м. Миколаїв
справа № 478/456/24
Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів:
головуючого судді Коломієць В.В.,
суддів: Локтіонової О.В., Ямкової О.О.,
розглянувши спрощеному провадженні без повідомлення учасників справи заяву Приватного підприємства «Дар Ланів» про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного підприємства «Дар Ланів» про визнання договору оренди землі в частині строку оренду недійсним,
У квітні 2024 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до Приватного підприємства «Дар Ланів» (далі ПП «Дар Ланів») про визнання недійсним пункту договору оренди землі, внесення змін до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та повернення земельної ділянки.
Рішенням Казанківського районного суду Миколаївської області 14 квітня 2025 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з даним рішенням представник ОСОБА_1 адвокат Запєвалова Т.В. - просила скасувати рішення Казанківського районного суду Миколаївської області 14 квітня 2025 року та ухвалити нове, про задоволення позову.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ПП «Дар-Ланів» - адвокат Рознін В.А. - просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги, а рішення суду залишити без змін. Також представник відповідача просив стягнути 30000 грн витрат на правову допомогу, докази понесення яких будуть надані протягом п`яти днів з дня проголошення рішення.

Постановою Миколаївського апеляційного суду від 04 серпня 2025 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником адвокатом Запєваловою Т.В., залишено без задоволення, а рішення Казанківського районного суду Миколаївської області від 14 квітня 2025 року залишено без змін.

08 серпня 2025 року через систему «Електронний суд» до Миколаївського апеляційного суду надійшла заява представника відповідача - адвоката Розніна В.А. - про ухвалення додаткового рішення стосовно розподілу судових витрат шляхом стягнення з ОСОБА_1 на користь ПП «Дар Ланів» 20000 грн витрат на правничу допомогу, надану у суді апеляційної інстанції.

Перевіривши матеріали справи та доводи заяви, колегія суддів вважає, що вона підлягає частковому задоволенню.

Так, згідно з п. 3 ч.1 ст.270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи (ч. 1 ст. 133 ЦПК України).

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України).

Питання щодо розподілу витрат на професійну правничу допомогу, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, при ухваленні Миколаївським апеляційним судом постанови від 04 серпня 2025 року не було вирішено, що є підставою для ухвалення додаткового рішення.

За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

- розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

- розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Проте, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України передбачено, що якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Згідно з пунктом 4 частини першої статті 1 Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-V «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи зокрема на складність справи, витрачений адвокатом час.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 02 липня 2020 року в справі № 362/3912/18 (провадження № 61-15005св19).

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України, заява № 19336/04, п. 269).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" від 28 листопада 2002 року зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи (ч. 1 ст. 133 ЦПК України).

Велика Палата у постанові від 16 листопада 2022 року у справі № 922/1964/21 також вказувала, що розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини. Неврахування судом умов договору про надання правової допомоги щодо порядку обчислення гонорару не відповідає принципу свободи договору, закріпленому у статті 627 ЦК України…Таким чином, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», враховуючи при цьому положення законодавства щодо критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу.

Разом із тим, при цьому суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг

У додатковій постанові від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц та постанові від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18 Велика Палата Верховного Суду вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див. mutatis mutandis рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України" від 23 січня 2014 року (East/West Alliance Limited v. Ukraine, заява № 19336/04, § 268)).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» від 28 листопада 2002 року зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Такий же правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду від 13 січня 2021 року у справі № 596/2305/18-ц.

У додатковій постанові Верховного Суду від 08 вересня 2021 року у справі №206/6537/19 зазначено, що попри волю сторін договору визначати розмір гонорару адвоката, суд не позбавлений права оцінювати заявлену до відшкодування вартість правничої допомоги на підставі критеріїв співмірності, визначених частиною четвертою статті 137 ЦПК України.

Крім того, згідно з пунктом 6 частини першої статті 3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має враховувати конкретні обставини справи, загальні засади цивільного законодавства та критерії відшкодування витрат на правову допомогу (постанова Верховного Суду від 04.06.2025 року у справі № 490/1923/23).

Як вбачається з матеріалів справи, представником ПП «Дар Ланів» у справі був адвокат Рознін В.А., який діяв на підставі ордеру серії ВЕ № 1081474, договору про надання правової допомоги від 15 лютого 2023 року та додаткової угоди до вказаного договору від 19 травня 2025 року (т. 2 а.с. 20,21).

На підтвердження понесення витрат на правничу допомогу в суді апеляційної інстанції представником ПП «Дар Ланів» адвокатом Розніним В.А. 08 серпня 2025 року через систему «Електронний суд» до апеляційного суду було надано: акт прийому-передачі наданої правової допомоги №02 від 27 вересня 2024 року, з описом послуг та їх вартості, на загальну суму 20000 грн. (дослідження апеляційної скарги - 1000 грн., нарада з клієнтом та складення правової позиції захисту 1000 грн., складення відзиву 3000 грн., досягнення позитивного результату для клієнта: постанова Миколаївського апеляційного суду від 04.08.2025 року про відмову в задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_1 та залишення рішення суду першої інстанції без змін 15000 грн.; акт приймання-передачі послуг та розписка про отримання винагороди від 06 серпня 2025 року(т. 2 а.с. 21 зв.).

Вказані документи були подані представником відповідача - адвокатом Розніним В.А. - до Миколаївського апеляційного суду 08 серпня 2025 року, тобто до збігу передбаченого ч. 8 ст. 141 ЦПК України строку на подання доказів розміру судових витрат.

Враховуючи критерії реальності адвокатських витрат та розумності їх розміру, з огляду на категорію справи, яка не є складною, характер виконаної адвокатом роботи в суді апеляційної інстанції, приймаючи до уваги, що зазначені представником відповідача у Акті виконаних робіт послуги - дослідження апеляційної скарги і складення правової позиції - є подібними та зводяться до єдиної дії - формування правової позиції відповідача у справі, що доводи відзиву на апеляційну скаргу є аналогічним відзиву на позовну заяву, адвокат Рознін В.А. не приймав участь в судовому засіданні у суді апеляційної інстанції, та враховуючи, що обумовлений ПП «Дар Ланів» і адвокатом Розніним В.А. розмір «гонорару успіху» за надану правову допомогу у суді апеляційної інстанції не є безумовною підставою для їх стягнення судом у визначеному розмірі, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для зменшення розміру стягнення витрат на професійну правничу допомогу на користь відповідача до 3000 грн.

За таких обставин, апеляційний суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення заяви про стягнення з позивача витрат на професійну правничу допомогу, надану у суді апеляційної інстанції, стягнувши з ОСОБА_1 на користь ПП «Дар Ланів» 3000 грн. таких судових витрат.

Керуючись ст. 141, 270 ЦПК України, суд

У Х ВА Л И В:

Заяву Приватного підприємства «Дар Ланів» задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Приватного підприємства «Дар Ланів» () 3000 грн (три тисячі гривень) відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, надану у суді апеляційної інстанції.

Додаткова постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий В.В. Коломієць

Судді О.В. Локтіонова

О.О. Ямкова

Повне судове рішення складено 18 серпня 2025 року