м. Тернопіль
Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області у складі:
головуючої судді Марциновської І.В.,
за участю: секретаря судового засідання Хавщ Я.А.,
відповідача ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області питання про розподіл понесених позивачем судових витрат у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,
У провадженні Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області перебувала цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди.
Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 22.07.2025 позов задоволений частково.

Стягнуто у солідарному порядку з ОСОБА_3 , ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 компенсацію за завдану матеріальну шкоду у розмірі 65072,68 грн та компенсацію за завдану моральну шкоду у розмірі 3000 грн.

У іншій частині позову відмовлено.

Стягнуто у рівних частинах з ОСОБА_3 та ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати у виді судового збору у сумі 1718,19 грн.

Судові витрати у виді судового збору у сумі 429,01 грн покладено на позивача.

Призначене судове засідання для вирішення питання про розподіл понесених позивачем та пов`язаних з розглядом справи судових витрат на 04.08.2025.

Наданий позивачу строк п`ять днів з дня ухвалення рішення суду для подання доказів щодо розміру понесених судових витрат.

28.07.2025 представник позивача ОСОБА_2 адвокат Молень Р.Б. через підсистему «Електронний суд» подав до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області заяву про ухвалення додаткового рішення та долучення доказів на підтвердження розміру витрат, понесених ОСОБА_2 . Указана заява подана у межах визначеного судом п`ятиденного строку. У заяві зазначено, що судові витрати ОСОБА_2 за розгляд даної цивільної справи становлять витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 84400 грн та витрати, пов`язані із проведенням судової експертизи, у сумі 22718,40 грн.

На підтвердження цього до заяви долучені: ордер на надання правничої (правової) допомоги серії ВО № 1059793 від 08.09.2023; договір про надання правничої (правової) допомоги № 07/09 від 07.09.2023 та додаток до нього; акт про надання правничої допомоги за договором про надання правничої допомоги № 07/09 від 23.07.2025.

У судовому засіданні 04.08.2025 відповідач ОСОБА_1 вказав, що заява про ухвалення додаткового рішення підлягає частковому задоволенню, оскільки, на його думку, достатніми витратами на професійну правничу допомогу є витрати у розмірі 20000 грн.

У судове засідання 04.08.2025 позивач ОСОБА_2 та його представник адвокат Молень Р.Б., належним чином повідомлені про дату, час та місце цього засідання, не з`явилися.

У судове засідання 04.08.2025 відповідач ОСОБА_3 та її представник адвокат Чорняк М.П., належним чином повідомлені про дату, час та місце цього засідання, не з`явилися.

Заслухавши відповідача, дослідивши матеріали цивільної справи, що стосуються питання про розподіл судових витрат, суд дійшов такого висновку.

Відповідно до п. 12 ч. 3 ст. 2 ЦПК України однією із основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Так, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи (ч. 1 ст. 133 ЦПК України).

Відповідно до ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

У ч. 1 ст. 59 Конституції України закріплено право кожного на правову допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Відповідно до правової позиції Конституційного Суду України таке право є гарантованою Конституцією України можливістю фізичної особи одержати юридичні (правові) послуги (абз. 2 п. 4 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 16.11.2000 № 13-рп/2000). Це право є одним із конституційних, невід`ємних прав людини і має загальний характер; реалізація права на правову допомогу не може залежати від статусу особи та характеру її правовідносин з іншими суб`єктами права; вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати; конституційне право кожного на правову допомогу за своєю суттю є гарантією реалізації, захисту та охорони інших прав і свобод людини і громадянина, і в цьому полягає його соціальна значимість (абз. 3, 4, 5 пп. 31, абз. 1 пп. 3.2 п. 3 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 30.09.2009 № 23-рп/2009).

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Загальне правило розподілу судових витрат визначене в ч. 4 ст. 141 ЦПК України.

Зокрема, частиною другою вказаної статті встановлено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

При визначенні суми відшкодування витрат на професійну правничу допомогу суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності).

Відповідно до ч. 5, 6 ст. 137 ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Так, суд встановив, що при поданні позовної заяви представник позивача зазначив, що позивач очікує понести у зв`язку із розглядом цієї справи витрати на професійну правничу допомогу у сумі 15000 грн.

У судовому засіданні 22.07.2025 до закінчення судових дебатів представник позивача адвокат Молень Р.Б. вказав про намір подати докази на підтвердження розміру витрат, які сторона понесла у зв`язку із розглядом справи, протягом п`яти днів після ухвалення судового рішення.

Рішення суду ухвалене 22.07.2025.

28.07.2025 представник позивача ОСОБА_2 адвокат Молень Р.Б. через підсистему «Електронний суд» подав до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області заяву про ухвалення додаткового рішення та долучення доказів на підтвердження розміру витрат, понесених ОСОБА_2 , додатками до якої є: ордер на надання правничої (правової допомоги) серії ВО № 1059793 від 08.09.2023; договір про надання правничої (правової) допомоги № 07/09 від 07.09.2023 та додаток до нього; акт про надання правничої допомоги за договором про надання правничої допомоги № 07/09 від 23.07.2025.

У заяві також зазначено, що судові витрати Смоляра А.М. за розгляд даної цивільної справи становлять витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 84400 грн та витрати, пов`язані із проведенням судової експертизи, у сумі 22718,40 грн.

Відтак дана заява подана у межах визначеного судом п`ятиденного строку з урахуванням того, що 27.07.2025 був вихідним днем.

Так, 07.09.2023 між адвокатським об`єднанням «Молень, Багранюк та Партнери», в особі керуючого партнера адвоката Моленя Р.Б., та ОСОБА_2 укладений договір про надання правничої допомоги № 07/09, відповідно до умов якого клієнт доручає, а адвокатське об`єднання відповідно до чинного законодавства України приймає на себе зобов`язання в якості правничої допомоги здійснювати представницькі повноваження, захищати права і законні інтереси клієнта в обсязі та на умовах, встановлених цим договором та за домовленістю сторін.

Також з матеріалів справи вбачається, що надання позивачу адвокатом Моленем Р.Б. професійної правової допомоги у суді під час розгляду цієї справи підтверджується ордером серії ВО № 1059793 від 08.09.2023.

Пунктами 4.1, 4.2, 4.4 договору про надання правничої (правової) допомоги № 07/09 від 07.09.2023 визначено, що розмір гонорару за надання правничої допомоги, передбаченої розділом 2 цього договору, встановлюється в розмірі, що визначається відповідно до Тарифів на обчислення вартості послуг, які є додатком № 1 до цього договору. За домовленістю сторін до складу гонорару за надання правничої допомоги входить гонорар адвоката. Розмір гонорару успіху адвоката встановлюється за взаємною домовленістю сторін оплачується лише у разі ухвалення рішення на користь клієнта, або у інших випадках, що визначаються сторонами. Суми гонорару зазначаються адвокатським об`єднанням в актах про надання правової допомоги і формуються ним в міру необхідності та вручаються безпосередньо клієнту (уповноваженій особі клієнта) або направляються засобами поштового чи комунікаційного зв`язку за його місцезнаходженням.

Згідно з Тарифами на обчислення вартості послуг сторони погодили вартість наданих адвокатом послуг у відсотковій ставці від розміру однієї мінімальної заробітної плати, встановленої законодавством на дату підписання акта приймання-передачі наданих послуг, а саме: 1) усна консультація, ознайомлення з матеріалами, вивчення законодавства 10% за 1 годину; 2) вартість складання одного документа (відповідь на запит, адвокатський запит, клопотання) 20%; 3) представництво інтересів у суді 40% за 1 годину; 4) вартість складання одного документа (позовна заява, зустрічна позовна заява, заперечення, відзив, скарга тощо) 60%.

Так, зі змісту акта про надання правничої допомоги за договором про надання правничої допомоги № 07/09 від 23.07.2025 вбачається, що відповідно до договору про надання правової допомоги адвокат надав, а клієнт отримав правову допомогу в такому обсязі: 1) зустріч та усна консультація (1 год.) 800 грн; 2) ознайомлення та вивчення документів, наданих клієнтом (2 год.) 1600 грн; 3) вивчення законодавства, яке підлягає застосуванню, та судової практики (2 год.) 1600 грн; 4) складення позовної заяви (1 док.) 4800 грн; 5) складення відповіді на відзив на позовну заяву (2 док.) 9600 грн; 6) складення відзиву на апеляційну скаргу (1 док.) 4800 грн; 7) представництво інтересів клієнта в Тернопільському міськрайонному суді Тернопільської області у справі № 607/20212/23 (16 суд. зас.) 51200 грн; 8) гонорар успіху адвоката 10000 грн. Загальна сума гонорару становить 84400 грн.

Поряд з цим при визначенні суми відшкодування суд повинен виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).

Надаючи оцінку змісту указаного акта з критерію реальності адвокатських витрат, суд враховує, що до позовної заяви долучена незначна кількість документів, а відтак час, достатній для їх вивчення, становить 1 годину. Також суд приймає до уваги, що суд прийняв до розгляду лише одну відповідь на відзив, а відтак вартість послуг за її складення слід обраховувати 4800 грн. Крім цього, суд вважає необґрунтованим включення до вартості послуг складення відзиву на апеляційну скаргу. Також суд зауважує, що судові засідання, у яких представник позивача приймав участь, не усі за часом становили 1 годину, а тому реальною вартість таких послуг є 25600 грн.

Щодо «гонорару успіху» суд зазначає таке.

Європейський суд з прав людини (далі за текстом - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі «East/West Alliance Limited» проти України» від 23.01.2014 (East/West Alliance Limited v. Ukraine, заява № 19336/04, § 268)).

У рішенні (щодо справедливої сатисфакції) від 19.10.2000 у справі «Іатрідіс проти Греції» (Iatridis v. Greece, заява № 31107/96) ЄСПЛ вирішував питання обов`язковості для цього суду угоди, укладеної заявником зі своїм адвокатом стосовно плати за надані послуги, що співставна з «гонораром успіху». ЄСПЛ указав, що йдеться про договір, відповідно до якого клієнт погоджується сплатити адвокату як гонорар відповідний відсоток суми, якщо така буде присуджена клієнту судом. Такі угоди, якщо вони є юридично дійсними, можуть підтверджувати, що у заявника дійсно виник обов`язок заплатити відповідну суму гонорару своєму адвокатові. Однак угоди такого роду, зважаючи на зобов`язання, що виникли лише між адвокатом і клієнтом, не можуть зобов`язувати суд, який має оцінювати судові та інші витрати не лише через те, що вони дійсно понесені, але й ураховуючи також те, чи були вони розумними (§ 55).

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18 зауважує, що за наявності угод, які передбачають «гонорар успіху», ЄСПЛ керується саме наведеними вище критеріями при присудженні судових та інших витрат.

З урахуванням наведеного вище не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема у випадку укладення ними договору, що передбачає сплату адвокату «гонорару успіху», у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність.

Відтак суд доходить висновку, що судові витрати у виді «гонорару успіху», які поніс позивач, не відповідають принципу справедливості та не є такими, що були неминучими, а тому стягненню з відповідачів на користь позивача не підлягають.

При цьому суд також ураховує правову позицію Верховного Суду, яка визначена у постанові від 18.11.2021 у справі № 904/6499/20 (904/1373/21) та відповідно до якої під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені у ч. 5-7, 9 ст. 129 ГПК України (аналогічні критерії визначені у ч. 3-5, 9 ст. 141 ЦПК України), може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

Також суд приймає до уваги, що відповідач ОСОБА_1 зазначив, що розмір витрат на професійну правничу допомогу необхідно зменшити до 20000 грн.

Відтак, враховуючи складність справи та обсяг доказів у справі, суд доходить висновку, що достатнім та таким, що відповідає критеріям розумності, буде розмір витрат, який за вказану вище роботу представника позивача становить 38400 грн.

При цьому відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, приймаючи до уваги, що даний позов задоволено частково, з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню 80,02 % витрат на професійну правничу допомогу у сумі 30727,68 грн, а 19,98 % витрат на професійну правничу допомогу у сумі 7672,32 грн необхідно покласти на позивача.

Щодо судових витрат, пов`язаних із оплатою судової експертизи, суд зазначає таке.

Так, ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 25.03.2024 у даній цивільній справі призначена судова комплексна будівельно-технічна та економічна експертизи, проведення якої доручено експертам Тернопільського відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз.

Оплату за проведення експертизи покладено на позивача ОСОБА_2 .

У заяві про ухвалення додаткового рішення представник позивача вказав, що судові витрати ОСОБА_2 , пов`язані із проведенням судової експертизи, становлять 22718,40 грн.

Разом з тим жодні належні докази на підтвердження таких обставин до заяви не долучені. Зокрема, але не виключно, суду не надані банківські квитанції (чеки) про оплату такої експертизи. При цьому надання експертною установи рахунку для оплати експертизи не свідчить, що такі послуги були оплачені саме позивачем та саме у такому розмірі, як вказано у рахунку.

З урахуванням викладеного суд вважає, що у задоволенні заяви в частині судових витрат, пов`язаних із оплатою судової експертизи, слід відмовити.

Керуючись ст. 2 ч. 3 п. 12, 76-81, 89, 133, 137, 141, 246, 259, 263, 265, 270, 273, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Стягнути у рівних частинах з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь ОСОБА_2 судові витрати у виді витрат на професійну правничу допомогу у сумі 30727 (тридцять тисяч сімсот двадцять сім) гривень 68 копійок.

Судові витрати у виді витрат на професійну правничу допомогу у сумі 7672 (сім тисяч шістсот сімдесят дві) гривні 32 копійки покласти на позивача ОСОБА_2 .

Відмовити у стягненні з ОСОБА_3 , ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судових витрат у виді витрат на професійну правничу допомогу у сумі 46000 (сорок шість тисяч) гривень та витрат, пов`язаних із проведенням судової експертизи, у сумі 22718 (двадцять дві тисячі сімсот вісімнадцять) гривень 40 копійок.

Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги додаткове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на додаткове рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) додаткове судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного додаткового судового рішення.

Учасник справи, якому повне додаткове рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного додаткового рішення суду.

Відомості про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Представник позивача: адвокат Молень Ростислав Богданович, місцезнаходження: вул. За Рудкою, буд. 33, офіс 705, м. Тернопіль.

Відповідач: ОСОБА_3 , місце проживання: АДРЕСА_2 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Представник відповідача: адвокат Чорняк Михайло Петрович, місцезнаходження: вул. Січових Стрільців, буд. 28, літера Б, м. Теребовля, Тернопільський район, Тернопільська область.

Відповідач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 .

СуддяІ. В. Марциновська

Повне судове рішення складене 13.08.2025.