1 УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИСправа № 335/7796/25 2-о/335/282/2025
про відмову у відкритті провадження у справі
12 серпня 2025 року м. Запоріжжя
Суддя Вознесенівського районного суду міста Запоріжжя Романько О.О., ознайомившись з матеріали справи за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Олександрівський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), Міністерство оборони України, Військова частина НОМЕР_1 , ОСОБА_2 про встановлення факту смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю,
До суду надійшла заява ОСОБА_1 подана через представника - адвоката Гаранську У.В., згідно якої просять суд встановити факт смерті її чоловіка громадянина України ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , смерть якого настала ІНФОРМАЦІЯ_2 в результаті бойових дій під час захисту Батьківщини поблизу населеного пункту Піски Покровського району Донецької області.
Вивчивши матеріали поданої заяви, суддя дійшла такого висновку.
Частиною третьою статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Згідно з частинами першою статті 15, частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
За змістом заяви, заявниця ОСОБА_1 фактично просить суд встановити факт смерті її чоловіка ОСОБА_3 (військовослужбовця ВЧ НОМЕР_1 ) у певний час ІНФОРМАЦІЯ_2 під час виконання бойового завдання, з метою оформлення державної реєстрації смерті, оформлення спадкових прав, а також отримання відповідних соціальних гарантій та виплат, передбачених Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».
Як на фактичні підстави звернення до суду заявник посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_2 її чоловік ОСОБА_3 загинув за особливих обставин, у зв`язку із воєнними діями, під час виконання бойового завдання в районі населеного пункту Піски Покровського району Донецької області. Смертельне поранення військовослужбовця отримано під час бойових дій із забезпеченням здійснення заходів з національної безпеки і оборони Батьківщини та територіальної цілісності, відсічі і стримування збройної агресії з боку збройних сил Російської Федерації на території Донецької області, що підтверджується актом про настання смерті від 30 серпня 2022 року.
Як на правові підстави звернення до суду із заявою заявниця ОСОБА_1 посилається на положення статті 315 ЦПК України, а саме встановлення факту смерті особи в певний час в разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.
На підтвердження вимог своєї заяви заявниця надала суду копію сповіщення сім`ї №50 від 15.08.2022, згідно якого вказано, що солдат ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , призваний за мобілізацією, прийнятий на військову службу 03.04.2019 ІНФОРМАЦІЯ_4 , виконував бойові завдання з відсічі і стримування збройної агресії РФ, загинув ІНФОРМАЦІЯ_2 п. Опитне Донецької області, смерть пов`язана із захистом Батьківщини; копію акта про настання смерті від 30 серпня 2022 року, в якому зазначено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 о 15:00 години, загинув ОСОБА_3 , за наступних обставин: ВОП «Свалява» н.п. Піски Донецької області під час ворожого танкового обстрілу.
Крім того, заявник надав суду копії матеріалів службового розслідування, проведеного відповідно до наказу командира ВЧ НОМЕР_1 від 10.08.2022 за №407, за фактом загибелі солдата ОСОБА_3 .
Відповідно до витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 01.09.2022 № 256 «Про завершення службового розслідування» навідника й розвідувального відділення розвідувального взводу військової частини НОМЕР_1 солдата ОСОБА_3 наказано вважати таким, що станом на 09.08.2022 по теперішній час зник безвісти за особливих обставин. Тіло солдата ОСОБА_3 наразі неможливо евакуювати, оскільки територія н.п. Піски Донецької області є тимчасово окупованою ворогом, в результаті чого державна реєстрація смерті не може бути проведена, так як немає документа встановленої форми від закладу охорони здоров`я або судово-медичної установи.
За фактом зникнення безвісти солдата ОСОБА_3 відкрите кримінальне провадження за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених частиною третьою статті 110, частиною першою статті 115 КК України, але відомостей про рух досудового розслідування не надано.
Частиною першою статті 293 ЦПК України встановлено, що окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.
Згідно із пунктом 5 частини другої статті 293 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.
Відповідно до пункту 8 частини першої статті 315 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.
Згідно із частиною першою статті 317 Цивільного процесуального кодексу України заява про встановлення факту смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, може бути подана членами сім`ї померлого, їхніми представниками або іншими заінтересованими особами (якої встановлення факту смерті особи впливає на їхні права, обов`язки чи законні інтереси) до будь-якого місцевого суду України, що здійснює правосуддя, незалежно від місця проживання (перебування) заявника.
Відповідно до частини третьої статті 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом.
У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 25 жовтня 2023 року по справі № 607/1612/23 вказано, що загальні вимоги до змісту заяви про встановлення факту, що має юридичне значення передбачені статтею 318 ЦПК України, згідно з якою у заяві повинно бути зазначено: який факт заявник просить встановити та з якою метою; причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт; докази, що підтверджують факт. До заяви додаються докази, що підтверджують викладені в заяві обставини, і довідка про неможливість відновлення втрачених документів.
У наведеній вище постанові Верховний Суд також зазначив, що, вирішуючи справи про встановлення факту смерті особи, суди мають зважати на виняткове значення цього факту, з огляду на правові наслідки пов`язані із ним. За змістом статті 25 ЦК України цивільна правоздатність фізичної особи (здатність мати цивільні права та обов`язки) виникає у момент її народження та припиняється у момент її смерті. Крім того, суди зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави».
Цивільний процесуальний кодекс України розрізняє наступні процедури, наслідком яких є ухвалення судового рішення, на підставі якого органами державної реєстрації актів цивільного стану може бути видано свідоцтво про смерть, а саме:
1)встановлення факту смерті особи в певний час в разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті (пункт 8 частини першої статті 315 ЦПК України).
2)встановлення факту смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру (пункт 9 частини першої статті 315 ЦПК України).
3)встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України або на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан (стаття 317 ЦПК України).
4)оголошення фізичної особи померлою (статті 305-309 ЦПК України).
Зазначені вище процедури є відмінними між собою та мають певні особливості.
Відповідно до вимог пункту 8 частини першої статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту, зокрема, смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.
У судовому порядку також можуть бути встановлені інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення (частина друга статті 315 ЦПК України).
У порядку окремого провадження суд розглядає справи про встановлення фактів, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений або знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; із заяви про встановлення факту не вбачається спору про право; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.
Отже, у судовому порядку встановлюються тільки такі факти, які мають юридичні наслідки, і від встановлення яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав заявника.
У заяві про встановлення факту повинно бути зазначено: який факт заявник просить встановити та з якою метою; причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт; докази, що підтверджують факт (частини перша, друга статті 318 ЦПК України).
Заявник зобов`язаний обґрунтувати свою заяву посиланнями на докази, що достовірно свідчать про смерть особи у певний час і за певних обставин.
Доказами, що підтверджують факт смерті особи в умовах воєнного стану або на тимчасово окупованій території України, зокрема можуть бути: письмові докази; речові докази, зокрема звуко-і відеозаписи; висновки експертів; копії лікарського свідоцтва/довідки про смерть; пояснення свідків, що можуть підтвердити ті обставини, на які посилається заявник; довідки з військкомату або від командира військової частини (у випадку загибелі військовослужбовців); заяви до правоохоронних органів про зникнення особи, в тому числі в обставинах, що загрожували їй смертю.
Про зазначене вказав Верховний Суд у постанові від 29 березня 2023 року по справі № 753/8033/22.
Таким чином, встановлення факту смерті фізичної особи на підставі пункту 8 частини першої статті 315 ЦПК України можливе лише тоді, якщо суд на підставі незаперечних доказів ствердить, тобто доведе обставини, які вірогідно свідчать про смерть особи у точно визначений час, за яких настала смерть, і факт неможливості реєстрації органом державної факту смерті.
Щодо оголошення особи померлою, то відповідно до частини другої статті 46 ЦК України фізична особа, яка пропала безвісти у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена судом померлою після спливу двох років після закінчення воєнних дій. З урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців.
Згідно із частиною третьою статті 46 ЦК України фізична особа оголошується померлою від дня набрання законної сили рішенням суду про це. Фізична особа, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави припустити її загибель від певного нещасного випадку або у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена померлою від дня її вірогідної смерті.
Частиною четвертою статті 46 ЦК України передбачено, що порядок оголошення фізичної особи померлою встановлюється Цивільним процесуальним кодексом України.
Відповідно до змісту статті 305 ЦПК України заява про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою подається до суду за місцем проживання заявника або за останнім відомим місцем проживання (перебування) фізичної особи, місцеперебування якої невідоме, або за місцезнаходженням її майна.
Згідно з частиною першою статті 306 ЦПК України у заяві про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою повинно бути зазначено: для якої мети необхідно заявникові визнати фізичну особу безвісно відсутньою або оголосити її померлою: обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи, або обставини, що загрожували смертю фізичній особі, яка пропала безвісти, або обставини, що дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку.
Статтею 47 ЦК України визначено, що правові наслідки оголошення фізичної особи померлою прирівнюються до правових наслідків, які настають у разі смерті.
Особливістю цієї категорії справ є те, що висновок суду про оголошення громадянина померлим ґрунтується на юридичному припущенні смерті особи.
У відповідності до пункту 13 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» громадянин може бути оголошений в судовому порядку померлим у разі встановлення обставин, на підставі яких суд робить вірогідне припущення про смерть громадянина.
На цьому також наголошено, зокрема, у постановах Верховного Суду від 31 травня 2023 року у справі № 177/11/20, від 07 листопада 2023 року у справі № 607/159/23, а також постанова Верховного Суду від 28 лютого 2024 року у справі №506/358/22.
Отже, основні відмінності між процедурою оголошення військовослужбовця (як і будь-якої фізичної особи) померлим та встановлення факту смерті військовослужбовця це наявність/відсутність беззаперечних фактів смерті останнього та момент, з якого особа визнається померлою: тобто основний критерій розмежування цих справ - це саме доведеність обставин смерті (для встановлення саме факту смерті) або ймовірність (тобто відсутність беззаперечних доказів, припущення загибелі для оголошення померлим).
Таким чином, насамперед слід розрізняти встановлення факту загибелі військовослужбовця та визнання його померлим. Перше це доведення конкретних обставин смерті на підставі чітких доказів, таких як медичні документи чи фото-відео матеріали. Проте в умовах бойових дій або окупації такі докази отримати вкрай складно. Натомість процедура визнання померлим військовослужбовця передбачає можливість ухвалення відповідного рішення навіть за відсутності стовідсоткових доказів смерті, але за наявності обґрунтованих припущень і підтверджень зникнення за певних обставин.
Законодавство України чітко регламентує процедуру визнання померлим військовослужбовця. Така заява подається до суду, обґрунтовується обставинами зникнення, метою звернення, а також підтверджується всіма доступними доказами результатами службових розслідувань, свідченнями побратимів, довідками про відсутність у полоні тощо.
В постанові Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової Касаційного цивільного суду у справі № 740/3257/23 (провадження № 61-3327св24) Суд виказав свою позицію щодо вірогідності припущення про смерть військовослужбовця внаслідок ракетного обстрілу збройними силами РФ під час виконання ним обов`язків військової служби саме у заяві про визнання такого військовослужбовця померлим.
В той же час, з урахуванням підстав звернення до суду, що викладені заявницею у заяві, суддя дійшла висновку, що встановлення факту, про який просить ОСОБА_1 у визначений останньою спосіб та порядок є неможливим, а положення абз. 2 ч. 1 ст. 317 ЦПК України на спірні правовідносини не розповсюджуються, оскільки законодавством встановлений інший спосіб для розгляду питань, що стосуються осіб, які зниклі безвісти у зв`язку із воєнними діями.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України, суддя відмовляє у відкриті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.
З огляду на викладене, з урахуванням конкретних обставин справи, правильним буде звернення заявника до суду із заявою про оголошення судом особи померлою на підставі частини другої статті 46 ЦК України, а не із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, зокрема факту смерті цієї фізичної особи (пункт 8 частини першої статті 315 ЦПК України), тому наявні підстави для відмови у відкритті провадження у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Олександрівський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), Міністерство оборони України, Військова частина НОМЕР_1 , ОСОБА_2 про встановлення факту смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю, оскільки дана заява не підлягає розгляду в порядку п. 9 ч. 1 ст. 315 ЦПК України.
Керуючись ст. ст. 2, 4, 12, п. 1 ч. 1 ст. 186, ст. ст. 258-261, 352-354 Цивільного процесуального кодексу України, суддя,
Відмовити у відкритті провадження за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Олександрівський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), Міністерство оборони України, Військова частина НОМЕР_1 , ОСОБА_2 про встановлення факту смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю.
Роз`яснити право заявниці звернутися до суду з заявою про оголошення судом ОСОБА_3 померлим на підставі статті 46 ЦК України.
Ухвала суду може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення шляхом подання апеляційної скарги до Запорізького апеляційного суду.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали складено 15.08.2025.

Суддя: О.О. Романько