Справа № 459/1702/24 Головуючий у 1 інстанції: Отчак Н.Я.
Провадження № 22-ц/811/3803/24 Доповідач в 2-й інстанції: Шеремета Н. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 серпня 2025 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Шеремети Н.О.

суддів: Ванівського О.М., Цяцяка Р.П.

секретаря: Цьони С.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Шептицького відділу державної виконавчої служби у Шептицькому районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції на рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 15 листопада 2024 року,-

ВСТАНОВИВ:

у червні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Червоноградського відділу державної виконавчої служби у Червоноградському районі Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції та Державного підприємства «Сетам» про застосування наслідків недійсності правочину.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 25.01.2017 року відбулися прилюдні торги з реалізації арештованого майна, а саме: двохкімнатної квартири загальною площею 49,0 кв. м. за адресою: АДРЕСА_1 , що була реалізована за 263 447,80 грн., які сплатив переможець торгів ОСОБА_1 , з яких: 13 172,39 - сума гарантійного внеску ним перерахована ДП «Сетам», а 250275,41 грн. вартості квартири перерахована на рахунок продавця - Червоноградського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області, що підтверджується квитанцією № 166 від 27.01.2017 року. 27 лютого 2017 року позивач отримав свідоцтво про право власності на квартиру. Рішенням Червноградського міського суду Львівської області визнано недійсним договір купівлі продажу про придбання ОСОБА_1 вищезгаданої квартири, який було укладено за результатами прилюдних торгів, що є підставою для застосування двохсторонньої реституції, а саме, повернення сторін договору до попереднього стану, як наслідку недійсності правочину. А відтак грошові кошти, сплачені покупцем Червоноградському міському відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області та ДП «Сетам», підлягають поверненню. Оскільки грошові кошти підлягають поверненню відразу ж після визнання недійсними прилюдних торгів, а такі позивачу не були повернуті до дня звернення його до суду з позовом, та з відповідачів на підставі статті 625 ЦК України підлягають стягненню інфляційні втрати та три проценти річних.

З наведених підстав просить:

Стягнути з Червоноградського відділу державної виконавчої служби у Червоноградському районі Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 кошти в розмірі 250 275, 41 грн. сплачених на виконання правочину, визнаного Червоноградським міським судом Львівської області від 23 січня 2024 року недійсним, 101 090,82 грн. інфляційних витрат, 22 556,37 грн. 3% річних.

Стягнути з Державного підприємства «Сетам» на користь ОСОБА_1 кошти в розмірі 13 172, 39 грн. сплачених як суму гарантійного внеску на виконання правочину визнаного Червоноградським міським судом Львівської області від 23 січня 2024 року недійсним, 5 320,57 грн. інфляційних витрат, 1 187,18 грн. 3% річних

Рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 15 листопада 2024 року позовні вимоги ОСОБА_2 - задоволено частково.

Стягнуто з Червоноградського відділу державної виконавчої служби у Червоноградському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 кошти у розмірі 250275,41грн сплачених на виконання правочину, визнаного рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 23.01.2024 недійсним.

Стягнуто з Червоноградського відділу державної виконавчої служби у Червоноградському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 інфляційні втрати у розмірі 5506,06грн.

Стягнуто з Червоноградського відділу державної виконавчої служби у Червоноградському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 3% річних у розмірі 164,12грн.

Стягнуто з Червоноградського відділу державної виконавчої служби у Червоноградському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 2559,46грн.

Стягнуто з Червоноградського відділу державної виконавчої служби у Червоноградському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5000 грн.

Стягнуто з Державного підприємства «Сетам» на користь ОСОБА_1 кошти у розмірі 13172,39грн сплачених, як суму гарантійного внеску на виконання правочину, визнаного рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 23.01.2024 недійсним.

Стягнуто з Державного підприємства «Сетам» на користь ОСОБА_1 інфляційні втрати у розмірі 289,79грн.

Стягнуто з Державного підприємства «Сетам» на користь ОСОБА_1 3% річних у розмірі 8,64грн.

У задоволенні решти вимог відмовлено.

Рішення суду оскаржив Шептицький відділ державної виконавчої служби у Шептицькому районі Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, в апеляційній скарзі покликається на те, що рішення суду є незаконним та необґрунтованим, таким, що ухвалене з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права.

Обгрунтовуючи доводи апеляційної скарги, апелянт покликається на положення статті 1212 ЦК України та положення статей 203, 215, 216 ЦК України. Зазначає, що майно не може вважатися набутим чи збереженим без достатніх правових підстав, якщо це відбулося в незаборонений цивільним законодавством спосіб з метою забезпечення виникнення між учасниками відповідних правовідносин у майбутньому певних цивільних прав та обов`язків. Зокрема, внаслідок тих чи інших юридичних фактів, правомірних дій, які прямо передбачені ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України.Отже, якщо поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, ст. 1212 Цивільного кодексу України може застосовуватись тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена або припинена.Вважає, що цивільно-правовими наслідками визнання недійсним укладеного на торгах договору відповідно до частини 1 статті 216 ЦК є реституція - повернення сторін договору до первісного стану. В такому разі відчужене майно повертається організатору торгів для повторної організації і проведення торгів, а сплачені покупцем кошти повертаються покупцеві.

Апелянт покликається на незаконність рішення суду в частині стягнення з відповідачів на користь позивача інфляційних втрат та трьох процентів річних з огляду на положення пункту 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України, згідно з яким в період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцяти денний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, що не врахував суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення суду.

З наведених підстав просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволені позовних вимог ОСОБА_1 .

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з огляду на таке.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частина 3 ст. 3 ЦПК України передбачає, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. (ч.1 ст. 13 ЦПК України).

Частина 3 ст. 12 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з положеннями ч.ч. 1-4 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Частина 1 ст. 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, а відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.(ч. 1 ст. 89 ЦПК України).

Рішення суду оскаржує Шептицький відділ державної виконавчої служби у Шептицькому районі Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, а відтак законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в іншій його частині судом апеляційної інстанції не перевіряється.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 до Шептицького відділ державної виконавчої служби у Шептицькому районі Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки рішенням суду визнано недійсним договір купівлі - продажу про придбання ОСОБА_1 квартири, що знаходиться у АДРЕСА_1 , який укладений у процедурі проведення електронних торгів з реалізації вищевказаного майна, наслідком чого є застосування до сторін правочину двохсторонньої реституції, а також визнано недійсною та скасовано державну реєстрацію права власності за ОСОБА_1 на квартиру, що знаходиться у АДРЕСА_1 , яка зареєстрована в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 34047407 від 27.02.2017, то з Шептицького відділу державної виконавчої служби у Шептицькому районі Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, як продавця, на користь ОСОБА_1 підлягають поверненню грошові кошти, сплачені ним на рахунок Шептицького відділ державної виконавчої служби у Шептицькому районі Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції.

Крім цього, суд задовольнив позовні вимоги ОСОБА_1 про стягнення з Шептицького відділу державної виконавчої служби у Шептицькому районі Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції на користь ОСОБА_1 на підставі статті 625 ЦК України трьох процентів річних та інфляційних втрат у зв`язку з несвоєчасним поверненням сплачених ним грошових коштів.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено, що на примусовому виконанні у відділі ДВС Червоноградського МУЮ у Львівській області перебувало виконавче провадження АСВП № 49746277 з виконання виконавчого листа № 1-14, виданого 11.06.2012 Червоноградським міським судом Львівської області про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 60000,00 грн. матеріальної шкоди, 27032,76 грн. компенсації втрати частини доходів від заборгованих коштів з урахуванням величини приросту індексу споживчих цін та 2000,00 грн. моральної шкоди.

В ході проведення виконавчих дій 25.01.2017 відбулися прилюдні торги з реалізації майна боржника, згідно із протоколом проведення прилюдних торгів № 231042 переможцем прилюдних торгів став ОСОБА_1 .

Актом про проведення прилюдних торгів від 02 лютого 2017 року підтверджується, що прилюдні торги з реалізації арештованого майна, а саме: двокімнатної квартири загальною площею 49,0 кв. м. за адресою: АДРЕСА_1 , відбулися 25 січня 2017 року, переможцем став ОСОБА_1 . Квартира була реалізована за 263 447,80 грн., з яких 13 172,39 - сума гарантійного внеску, яка була сплачена ДП «Сетам», а суму в розмірі 250 275,41грн. перераховано на рахунок продавця - Червоноградського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області.

Рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 23 січня 2024 року у цивільній справі № 459/336/23, залишеним без змін постановою Львівського апеляційного суду від 11 червня 2024 року, частково задоволено позов ОСОБА_3 до Державного підприємства «Сетам», ОСОБА_1 , Червоноградського відділу державної виконавчої служби у Червоноградському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, з участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: ОСОБА_5 , ОСОБА_3 та визнано недійсними договір купівлі - продажу про придбання ОСОБА_1 квартири, що знаходиться у АДРЕСА_1 загальною площею 49,0 кв.м., який укладений у процедурі проведення електронних торгів з реалізації вищевказаного майна, що оформлений протоколом проведення електронних торгів № 231042 від 25.01.2017, за результатами яких державним виконавцем Червоноградського МВ ДВС ГТУЮ у Львівській області Кінас М. Т. складено акт про проведення електронних торгів від 02.02.2017, які проведені 25.01.2017 ДП «Сетам» із реалізації вищевказаного майна; визнано недійсною та скасовано державну реєстрацію права власності за ОСОБА_1 на квартиру, що знаходиться у АДРЕСА_1 , яка зареєстрована в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, номер запису про право власності 19213828 від 27.02.2017, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 34047407 від 27.02.2017. В задоволенні решти вимог - відмовлено.

Задовольняючи позовні вимоги до Шептицького відділ державної виконавчої служби у Шептицькому районі Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, суд першої інстанції виходив з того, що рішенням суду визнано недійсним договір купівлі - продажу про придбання ОСОБА_1 квартири, що знаходиться у АДРЕСА_1 загальною площею 49,0 кв.м., який укладений у процедурі проведення електронних торгів з реалізації вищевказаного майна, що оформлений протоколом проведення електронних торгів № 231042 від 25.01.2017 та скасовано державну реєстрацію права власності за ОСОБА_1 на нерухоме майно, придбане з прилюдних торгів від 25.01.2017, що є підставою для застосування наслідків недійсності правочину, передбачених статтею 216 ЦК України.

Відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень в Україні покладається на Державну виконавчу службу.

У даному випадку прилюдні торги з продажу майна проводились на виконання судового рішення про стягнення майнової шкоди, тому до проведення торгів застосовуються загальні норми, що регулюють правовідносини з реалізації нерухомого майна з прилюдних торгів, - норми Закону України «Про виконавче провадження» та Порядку реалізації арештованого майна.

Згідно з пунктом 2 розділу 1 Порядку реалізації арештованого майна, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України № 2831/5 від 29.09.2016, в редакції, чинній на час проведення прилюдних торгів, (далі - Порядок реалізації арештованого майна) визначено, що реалізація майна здійснюється шляхом проведення електронних аукціонів або аукціонів за фіксованою ціною.

Правова природа процедури реалізації майна на торгах полягає в продажу майна, тобто в забезпеченні переходу права власності на майно боржника, на яке звернено стягнення, до покупця учасника електронних торгів, та складанні за результатами їх проведення акта про проведення електронних торгів, акт про проведені торги є документом, що підтверджує виникнення права власності на придбане майно у випадках, визначених законодавством.

Тобто вказаний акт є оформленням договірних відносин купівлі-продажу майна на прилюдних торгах, а отже, є договором.

Відчуження майна з прилюдних торгів відноситься до угод купівлі-продаж, тому така угода може визнаватися недійсною в судовому порядку з підстав недодержання в момент її вчинення вимог, що встановлені частинами першою, третьою та шостою статті 203 ЦК України.

Частиною 1 ст. 650 ЦК України визначено, що особливості укладення договорів на біржах, аукціонах, конкурсах тощо встановлюються відповідними актами цивільного законодавства.

Згідно із ч. 1 ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч. 4 ст. 656 ЦК України, до договору купівлі-продажу на біржах, аукціонах (публічних торгах) застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено законом про ці види договорів купівлі-продажу або не випливає з їхньої суті.

З аналізу частини першої статті 650, частини першої статті 655 та частини четвертої статті 656 ЦК України можна зробити висновок, що процедура набуття майна на торгах є різновидом договору купівлі-продажу.

Отже, набуття майна за результатами торгів є особливим видом договору купівлі-продажу, за яким власником відчужуваного майна є боржник, а продавцями, які мають право примусового продажу такого майна є державна виконавча служба та організатор електронних торгів. Покупцем відповідно є переможець електронних торгів.

Відповідно до ч. 1 ст. 216 ЦК України у разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

За змістом частин першої та другої статті 216 ЦК України правовими наслідками недійсності правочину є реституція (основний наслідок) та відшкодування збитків (додатковий наслідок).

Отже, у разі прийняття судового рішення про скасування (визнання недійсними) електронних торгів за позовом учасника електронних торгів, у сторін договору купівлі-продажу, оформленого за результатами електронних торгів, виникають права та обов`язки щодо повернення всього, що вони одержали на виконання договору, а саме: у покупця - повернути придбане майно, у продавця - повернути отримані від покупця кошти.

Подібні правові висновки викладенні у постановах Верховного Суду від 24 лютого 2021 року у справі № 285/3523/18 (провадження № 61-19213св19), від 02 червня 2021 року у справі № 552/5052/20 (провадження № 61-3585св21), від 14 липня 2021 року у справі № 161/2823/19 (провадження № 61-6515св20).

Правило статті 216 ЦК України застосовується виключно до сторін правочину.

У разі визнання прилюдних торгів недійсними у первісний стан шляхом реституції повертаються сторони договору.

Враховуючи те, що реституція, тобто повернення у стан, який існував до укладення недійсного правочину, можлива лише між його сторонами, судам необхідно встановити, хто саме є продавцем та покупцем за договором, який було укладено за результатами проведення прилюдних торгів та який у подальшому визнано недійсним.

Сторонами договору купівлі-продажу, оформленого за результатами проведених електронних торгів, є продавці державна виконавча служба та організатор електронних торгів, та покупець переможець електронних торгів.

Отже, покупцем за договором купівлі-продажу майна з прилюдних торгів є переможець торгів, який підписав протокол про їх результати та отримав затверджений державним виконавцем акт, а продавцем за договором купівлі-продажу майна з прилюдних торгів може бути як спеціалізована організація, що проводила торги, так і виконавча служба, від імені якої могла виступати спеціалізована організація як організатор торгів.

Отже, якщо державна виконавча служба (приватний виконавець) виступала від свого імені як продавець, то саме на неї покладається обов`язок повернути покупцю оплачену загальну вартість придбаного на прилюдних торгах майна незалежно від того, як ці кошти в подальшому були розподілені.

Аналогічний висновок наведений у постанові Верховного Суду від 14 липня 2021 року у справі № 161/2823/19.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 грудня 2018 року в справі №372/51/16-ц зроблено висновок, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи (за винятком тих осіб, які не мають цивільної процесуальної дієздатності), в інтересах яких заявлено вимоги.

Згідно з вимогами до форми та змісту позовної заяви вона повинна, зокрема, містити ім`я (найменування) відповідача, а також зміст позовних вимог. Позивачем і відповідачем можуть бути, зокрема, фізичні і юридичні особи. Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи (правовий висновок Великої Палати Верховного Суду у постанові від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц).

Згідно протоколу №231042 про проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна, проведеного ДП «Сетам» від 25 січня 2017 року, переможцем аукціону став ОСОБА_1 .

Квитанцією № 166 від 27.01.2017 підтверджується перерахування ОСОБА_1 на депозитний рахунок Червоноградського МВ ДВС 250275,41грн., призначення платежу: кошти на придбання на Сетам протокол № 231042 від 25.01.2017 лот № 192879.

Судом також встановлено, що зазначені кошти після визнання недійсними прилюдних торгів, ОСОБА_1 повернуті не були, Шептицький відділ державної виконавчої служби у Шептицькому районі Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиціїне надав суду належних та допустимих доказів на спростування цієї обставини, встановленої судом.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов до вірного висновку, що Червоноградський (Шептицький) відділ державної виконавчої служби у Червоноградському (Шептицькому) районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції є належним відповідачем у справі, і повинен повернути грошові кошти, сплачені йому за придбання квартири на підставі договору, визнаного в подальшому судом недійсним.

Задовольняючи позов в цій частині, суд вірно зазначив, що саме виконавча служба отримала грошові кошти в якості оплати за квартиру згідно протоколу №231042 від 25.01.2017.

З огляду на вищенаведені обставини, встановлені судом першої інстанції, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про підставність позовних вимог про стягнення з Шептицького відділу державної виконавчої служби у Шептицькому районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції грошових коштів в розмірі 250275.41 грн., сплачених ОСОБА_1 за квартиру на виконання правочину, як наслідку недійсності правочину, а відтак вважає, що суд першої інстанції правомірно стягнув з Червоноградського відділу державної виконавчої служби у Червоноградському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, який був продавцем та отримав кошти за майно, на користь ОСОБА_1 , який був покупцем, грошові кошти в розмірі 250275,41 грн

Колегія суддів також погоджується з висновками суду першої інстанції про стягнення з Червоноградського (Шептицького) відділу державної виконавчої служби у Червоноградському (Щептицькому) районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції на користь ОСОБА_1 грошових коштів, нарахованих на підставі статті 625 ЦК України у зв`язку з неповерненням ОСОБА_1 грошових коштів, сплачених ним за договором, визнаного судом недійсним.

Наслідки прострочення грошового зобов`язання, коли боржник повинен сплатити грошові кошти, але неправомірно не сплачує їх, врегульовані законодавством.

Частиною другою статті 625 ЦК України визначено обов`язок боржника, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відтак, у разі несвоєчасного виконання боржником грошового зобов`язання у нього в силу закону (частина друга статті 625 ЦК України) виникає обов`язок сплатити кредитору, поряд із сумою основного боргу (основне зобов`язання), суму інфляційних втрат, як компенсацію знецінення грошових коштів за основним зобов`язанням внаслідок інфляційних процесів у період прострочення їх оплати, та 3 % річних від простроченої суми (акцесорне зобов`язання (пункт 43 постанови Великої Палати Верховного Суду від 07 квітня 2020 року у справі № 910/4590/19)).

Отже, у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення. Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань.

Відповідно до ч.1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплати гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

За змістом ст.ст. 524, 533-535 і 625 ЦК України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто, грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати.

Стаття 625 ЦК України розміщена у розділі І «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 ЦК України. Відтак, приписи розділу І книги 5 ЦК України поширюються як на договірні зобов`язання (підрозділ 1 розділу III книги 5 ЦК України), так і на недоговірні (деліктні) зобов`язання (підрозділ 2 розділу III книги 5 ЦК України).

Нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних відповідно до ст. 625 ЦК України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання (постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справах № 703/2718/16-ц та № 646/14523/15-ц).

Оскільки між сторонами існували грошові зобов`язання, невиконання яких зумовлює застосування положень частини другої статті 625 ЦК України, адже після набрання рішенням про визнання недійсним договору купівлі продажу квартири законної сили, у Червоноградського (Шептицького) відділу державної виконавчої служби у Червоноградському (Щептицькому) районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції виникло зобов`язання повернути позивачу (покупцю) сплачені грошові кошти, колегія суддів не погоджується з доводами апеляційної скарги про безпідставність позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення з Червоноградського (Шептицького) відділу державної виконавчої служби у Червоноградському (Щептицькому) районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції на користь ОСОБА_1 інфляційних втрат та трьох процентів річних, їх нарахування з дня набрання чинності рішенням про визнання прилюдних торгів недійсними та погоджується з висновками суду про часткове задоволення цих позовних вимог з тих підстав, що позовні вимоги про стягнення інфляційних втрат та трьох процентів річних можуть бути задоволені тільки за період з дня набрання чинності судовим рішенням про визнання електронних торгів недійсними і до дня звернення до суду з таким позовом.

Такі висновки суду першої інстанції узгоджуються з висновками суду Верховного Суду, викладеними у постанові від 02 червня 2021 року у справі № 552/5052/20.

І оскільки рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 23.01.2024 було залишене без змін постановою Львівського апеляційного суду від 11.06.2024, то таке набрало законної сили 11.06.2024, а тому саме з 11 червня 2024 року у Шептицького відділу державної виконавчої служби у Шептицькому районі Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиціївиник обов`язок повернути на користь ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 250275,41 грн., сплачені ним за придбану квартиру згідно з актом державного виконавця про реалізацію арештованого нерухомого майна від 02.02.2017.

Задовольняючи частково позовні вимоги про стягнення грошових коштів на підставі статті 625 ЦК України, суд першої інстанції вірно врахував те, що на час подання ОСОБА_1 позовної заяви грошове зобов`язання не виконано, зазначені кошти йому не повернуті, а тому вважав правомірними вимоги позивача про стягнення на його користь трьох процентів річних від простроченої суми, а також суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення.

Ураховуючи період прострочення виконання грошового зобов`язання з 11.06.2024 по 18.06.2024 (включно), що становить 8 днів, суму заборгованості 250275,41 грн., суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що сума 3% річних згідно ст. 625 ЦК України складає 164,12 грн., а сума інфляційних втрат - 5506,06 грн., а відтак підставно частково задовольнив позовні вимоги ОСОБА_1 в цій частині.

Суд першої інстанції вірно вважав безпідставним покликання Шептицького відділу державної виконавчої служби у Шептицькому районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції на необхідність застосування до спірних правовідносин пункту 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України, згідно з яким у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення.

Суд першої інстанції вірно зазничив, що спірні правовідносини виникли між сторонами по справі на підставі визнання недійсним договору купівлі - продажу про придбання ОСОБА_1 квартири, що знаходиться у АДРЕСА_1 загальною площею 49,0 кв.м., укладеного у процедурі проведення електронних торгів з реалізації вищевказаного майна, що оформлений протоколом проведення електронних торгів № 231042 від 25.01.2017.

Згідно з пунктом 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

Колегія усддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що на спірні правовідносини не поширюються положення пункту 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України про звільнення з 24.02.2022 р. боржника від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, оскільки спірні правовідносини не виникли на підставі кредитного договору чи договору позики.

Висновки суду першої інстанції, з якими погодилася колегія суддів, спростовують доводи апелянта про те, що судом першої інстанції безпідставно не було застосовано до спірних правовідносин положення пункту 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України.

Враховуючи те, що позовні вимоги задоволено частково, суд першої інстанції частково задовольнив вимоги позивача про стягнення судових витрат по сплаті судового збору та стягнув такі пропорційно до задоволених позовних вимог з Шептицького відділу державної виконавчої служби у Шептицькому районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції на користь позивача в сумі 2559,46 грн.

Судом також частково задоволено вимогу позивача про стягнення Шептицького відділу державної виконавчої служби у Шептицькому районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції на користь ОСОБА_1 понесених ним витрат на професійну правничу допомогу та стягнуто таку в розмірі 5000.00 грн.

При визначенні цієї суми витрат на професійну правничу допомогу, суд першої інстанції врахував критерій реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін, враховуючи, що позовні вимоги задоволено частково та виходячи із встановленої реальності участі адвоката та її необхідності, а також з урахуванням очевидної неспівмірності заявленого розміру витрат на правову допомогу та беручи до уваги задекларовані в п. 6 ч. 3 ст. 2 ЦПК України і усталеній практиці у рішеннях ЄСПЛ принципи пропорційності, розумності і співмірності.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції підставно зменшив розмір витрат на професійну правничу допомогу та стягнув таку в розмірі 5000 грн., вважаючи, що саме такий розмір витрат є необхідним і неминучим для позивача, який був змушений скористатися правничою допомогою адвоката.

Колегія суддів звертає увагу, що апеляційна скарга не містить доводів щодо розміру стягнутих судом першої інстанції на користь ОСОБА_1 витрат на професійну правничу допомогу.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суду першої інстанції, які достатньо мотивовані.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Стаття 375 ЦПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки оскаржуване рішення суду ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 375, 381-384 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

апеляційну скаргу Шептицького відділу державної виконавчої служби у Шептицькому районі Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції залишити без задоволення.

Рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 15 листопада 2024 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення постанови.

Постанова складена 07.08.2025 року.

Головуючий: Н.О. Шеремета

Судді: О.М. Ванівський

Р.П. Цяцяк