СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
пр. № 2-з/759/137/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 липня 2025 року суддя Святошинського районного суду м. Києва Журибеда О.М. розглянувши у приміщенні суду у м. Києві заяву про забезпечення позову Київської міської ради, у цивільній справі № 759/16359/25 за позовом Київської міської ради до ОСОБА_1 про знесення об`єкта самочинно побудованого майна,-

ВСТАНОВИВ:

22.07.2025 року представник Київської міської ради - Пилипчук І.І. через систему «Електронний суд» подала до Святошинського районного суду м. Києва позовну заяву Київської міської ради до ОСОБА_1 про знесення об`єкта самочинно побудованого майна.

Разом із позовом представником позивача подано заяву про забезпечення позову в якій позивач просить: забезпечити позов у цивільній справі за позовом Київської міської ради до ОСОБА_1 про зобов`язання повернути земельну ділянку з приведенням її у придатний для використання стан шляхом знесення об`єкта самочинного будівництва шляхом: - накладання арешту на земельну ділянку за адресом: АДРЕСА_1 , кадастровий номер: :75:096:0028 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000), яка належить ОСОБА_1 ;- накладання арешту на житловий будинок, споруди 3-4, загальною площею 44,2 кв.м., який знаходиться на земельній ділянці площею 0,0955 га (кадастровий номер :75:096:0028) по АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000), який належить ОСОБА_1 ; - накладання арешту на житловий будинок, споруди 1-3, загальною площею 225,3 кв.м., який знаходиться на земельній ділянці площею 0,0955 га (кадастровий номер :75:096:0028) по АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000), який належить ОСОБА_1 .

В обгрунтування вказаної заяви представник позивача посилається на те, що невжиття заходів забезпечення позову може ускладнити чи зробити в подальшому неможливим виконання рішення суду.

Дослідивши подану заяву, суд дійшов висновку, що заява про забезпечення позову підлягає задоволенню.

Відповідно до вимог ч.ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно із вимогами п. 1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб. Частиною 3 ст. 150 ЦПК України визначено, що заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Згідно з вимогами ч. 2 ст. 150 ЦПК України, суд може застосувати кілька видів забезпечення позову. В силу вимог п. 2 ч. 1 ст. 150 ЦПК України, видом забезпечення позову є заборона вчиняти певні дії. Частиною 1 статті 153 ЦПК України передбачено, що заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Заходи забезпечення позову повинні відповідати заявленим вимогам, тобто повинні бути безпосередньо пов`язані із предметом спору, бути співмірними заявленим вимогам, необхідними і достатніми для забезпечення виконання судового рішення.

У постанові Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», що є узагальненням судової практики з розгляду цивільних справ певної категорії, яку імплементовано у державі, зазначено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, що звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову.

Метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

Одним із критеріїв обґрунтованості заяви є наявність причинного зв`язку між конкретним видом забезпечення позову, про який йдеться у відповідній заяві, та наслідком у формі потенційної загрози виконанню рішення суду. Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог. При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не учасниками даного судового процесу. Співмірність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

Відповідно до п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», з метою забезпечення знаходження майна у володінні відповідача на час судового розгляду позову про право на це майно, суд, за клопотанням позивача, може вжити заходи забезпечення позову (статті 151, 152 ЦПК), наприклад, накласти арешт на майно, заборонити відповідачеві вчиняти певні дії (розпоряджатися і/або користуватися спірним майном), заборонити державному реєстратору прав на нерухоме майно вносити зміни до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, передати спірне майно на зберігання третій особі відповідно до статті 976 ЦК (судовий секвестр).

Також пунктом 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» встановлено, що забезпечення позову визначається як засіб запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи.

Умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладання арешту, або майнових наслідків заборони вчиняти певні дії.

Вирішуючи заяву про забезпечення позову, суд виходить з наступного. З наданих представником позивача документів до позовної заяви вбачається, що між сторонами дійсно існує спір щодо земельної ділянки та її повернення Київській міській раді шляхом знесення об`єктів самочинного будівництва.

З огляду на викладене, вбачається, що обраний позивачем спосіб забезпечення позову щодо накладення арешту на нерухоме майно, співвідноситься з предметом позову, а отже існує конкретний зв`язок між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, а тому вжитий судом захід до забезпечення позову буде спроможній забезпечити фактичне виконання судового рішення, за умови задоволення позову.

Невжиття заходів забезпечення позову, спрямованих на знаходження спірного майна у власності відповідача, унеможливить виконання майбутнього рішення суду у разі задоволення позовних вимог.

З врахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку про задоволення заяви про забезпечення позову. З огляду на те, що накладенням арешту, вжитою за заявою позивача, який є юридичною особою публічного права, матеріальні збитки позивачам не завдаються, підстави для зустрічного забезпечення позову відсутні.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 149-153, 158, 260, 353 ЦПК України суд,

ПОСТАНОВИВ:

Заяву заяву про забезпечення позову Київської міської ради, у цивільній справі № 759/16359/25 за позовом Київської міської ради до ОСОБА_1 про знесення об`єкта самочинно побудованого майна- задовольнити.

Забезпечити позов у цивільній справі за позовом Київської міської ради до ОСОБА_1 про зобов`язання повернути земельну ділянку з приведенням її у придатний для використання стан шляхом знесення об`єкта самочинного будівництва шляхом:

- накладання арешту на земельну ділянку за адресом: АДРЕСА_1 , кадастровий номер: :75:096:0028 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000), яка належить ОСОБА_1 ;

- накладання арешту на житловий будинок, споруди 3-4, загальною площею 44,2 кв.м., який знаходиться на земельній ділянці площею 0,0955 га (кадастровий номер :75:096:0028) по АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000), який належить ОСОБА_1 ;

- накладання арешту на житловий будинок, споруди 1-3, загальною площею 225,3 кв.м., який знаходиться на земельній ділянці площею 0,0955 га (кадастровий номер :75:096:0028) по АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000), який належить ОСОБА_1 .

Ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення до Київського апеляційного суду.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Позивач: Київська міська рада, адреса: м. Київ, вул. Хрещатик 36, .

Відповідач: ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Суддя О.М. Журибеда