Справа № 467/909/24
Провадження № 2/467/14/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.08.2025 року Арбузинський районний суд Миколаївської області у складі:

головуючого судді Догарєвої І.О.,

за участю секретаря Скорнякової С.В.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

представника третьої особи Нестеренко І.В.

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивача Південноукраїнська міська рада Миколаївської області про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою заяву представника позивача про зміну предмета позову,

в с т а н о в и в :

У провадженні Арбузинського районного суду Миколаївської області перебуває цивільна справа за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивача Південноукраїнська міська рада Миколаївської області про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою.

Позовні вимоги ОСОБА_1 сформульовані наступним чином: зобов`язати ОСОБА_3 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , усунути перешкоди у користуванні земельною ділянкою з кадастровим номером :01:040:0046 по АДРЕСА_2 , які полягають у неможливості проходу до своєї ділянки, розташованої по АДРЕСА_2 та обслуговуванні трубопроводу, який проходить до земельної ділянки, розташованої по АДРЕСА_2 шляхом перенесення огорожі у первинний стан.

07.08.2025 року представник позивача ОСОБА_1 , адвокат Коробкова О.О. звернулась до суду із заявою про зміну предмету позову, виклавши позовні вимоги в наступній редакції: встановити земельний сервітут на право (безоплатного права проходу) через частини земельних ділянок, розташованих за адресою АДРЕСА_2 кадастрові номери :040:0044 та :01:040:0045 з метою забезпечення доступу до земельної ділянки ОСОБА_1 , яка межує з ними кадастровий номер :01:040:0046 та обслуговування трубопроводу, який проходить до земельної ділянки, розташованої по АДРЕСА_2 .

12.08.2025 року представник відповідача ОСОБА_3 , адвокат Кур`ян В.В. звернулась із запереченням щодо заяви про зміну предмету позову, навівши аргументи проти суті вимог про встановлення земельного сервітуту, а також вказала про неприпустимість одночасної зміни позивачем предмету та підстав позовних вимог.

14.08.2025 року представник позивача ОСОБА_1 , адвокат Коробкова О.О. відповіла на заперечення відповідача щодо заяви про зміну предмету позову, навівши аргументи по суті позовних вимог.

Позивач ОСОБА_1 та представник позивача ОСОБА_2 в судовому засіданні заяву про зміну предмету позову підтримали.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився. Представник відповідача Кур`ян В.В., яка за її заявою приймає участь у судовому засіданні у режимі відеоконференції з власних технічних засобів, не змогла приєднатись до відео конференції з технічних причин, які не залежать від суду.

Згідно ч. 5 ст. 212 ЦПК України, ризики технічної неможливості участі у відеоконференції поза межами приміщення суду, переривання зв`язку тощо несе учасник справи, його представник, який подав відповідну заяву, крім випадку коли суд після призначення судового засідання чи під час такого засідання втратив технічну можливість забезпечити проведення відеоконференції.

Представник третьої особи Південноукраїнської міської ради Миколаївської області Нестеренко І.В. підтримала заяву представника позивача про зміну предмету позову, вважаючи встановлення сервітуту найбільш ефективним варіантом вирішення спору.

Враховуючи позиції учасників справи, її матеріали, суд дійшов до такого висновку.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 49 ЦПК України позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

За змістом ч. 3 ст. 49 ЦПК України до закінчення підготовчого засідання позивач має право змінити предмет або підстави позову шляхом подання письмової заяви.

Верховним Судом у справі №922/404/19 від 09.07.2020 року сформовано правовий висновок за яким позовом є звернення до суду з вимогою про захист своїх прав та інтересів, який складається із двох елементів: предмета і підстави позову. При цьому під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу. Відтак зміна предмета позову означає зміну вимоги, з якою позивач звернувся до відповідача, а зміна підстав позову - це зміна обставин, на яких ґрунтується вимога позивача. Під збільшенням або зменшенням розміру позовних вимог слід розуміти відповідно збільшення або зменшення кількісних показників за тією ж самою вимогою, яку було заявлено в позовній заяві. Збільшено (чи зменшено) може бути лише розмір вимог майнового характеру. Під збільшенням розміру позовних вимог не може розумітися заявлення ще однієї чи кількох вимог, додатково до викладених у позовній заяві. Неправомірно під виглядом збільшення розміру позовних вимог висувати нові вимоги, які не були зазначені у тексті позовної заяви.

Позивач може змінити або підставу, або предмет позову. Одночасна зміна підстав і предмету позову не допускається. Верховний Суд вказує, що якщо в процесі розгляду справи повністю змінюються підстави й предмет позову, то це слід розглядати як нові позовні вимоги, які мають бути оформлені письмовою заявою у відповідності з ЦПК України і одночасною відмовою від раніше заявлених вимог.

Отже, приписами ч. 3 ст.49 ЦПК України визначено, що одночасна зміна і предмета і підстав позову не допускається. Зміна позивачем підстав і предмета позову може мати місце лише альтернативно, тому одночасна їх зміна неможлива.

Відповідно до статей 15,16 ЦК України кожна особа має право на захист її особистого немайнового або майнового права чи інтересу у суді.

Зазначений захист має бути ефективним, тобто повинен здійснюватися з використанням такого способу захисту, який може відновити, наскільки це можливо, відповідні права, свободи й інтереси позивача.

Під способами захисту суб`єктивних земельних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи охоронного характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав і вплив на правопорушника.

Загальний перелік способів захисту цивільних прав та інтересів, а також можливість їх захистити іншим способом, встановленим договором або законом чи судом у визначених законом випадках, закріплені у частині другій статті 16 ЦК України. Глава 29 ЦК України передбачає, зокрема, такі способи захисту права власності, як витребування майна з чужого незаконного володіння (віндикаційний позов) та усунення перешкод у реалізації власником права користування та розпорядження його майном (негаторний позов).

Власник земельної ділянки може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків (частина друга статті 152 ЗК України).

Первісно позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтовані порушенням ОСОБА_3 її прав як власника суміжної земельної ділянки та вона звернулась до суду з вимогою до ОСОБА_3 , як порушника, про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою. Тобто первісно ОСОБА_1 звернулась до суду з негаторним позовом.

Негаторний позов - це позов власника, який є фактичним володільцем майна, до будь-якої особи про усунення перешкод, які ця особа створює у користуванні чи розпорядженні відповідним майном. Позивач за негаторним позовом вправі вимагати усунути існуючі перешкоди чи зобов`язати відповідача утриматися від вчинення дій, що можуть призвести до виникнення таких перешкод. Означений спосіб захисту спрямований на усунення порушень прав власника, які не пов`язані з позбавленням його володіння майном.

Змінюючи позовні вимоги, представник позивача просить про встановлення земельного сервітуту щодо земельної ділянки, належної відповідачу ОСОБА_3 .

Відповідно до п.2 ч.1 ст.395 ЦК України, одним із видів речових прав на чуже майно є право користування (сервітут).

За приписами ст. 401 ЦК України, право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлене щодо земельної ділянки, інших природних ресурсів (земельний сервітут) або іншого нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом. Сервітут може належати власникові (володільцеві) сусідньої земельної ділянки, а також іншій особі, конкретно визначеній особі (особистий сервітут). Таким чином, сервітут - це право обмеженого користування чужим майном.

Таким чином, позов про встановлення земельного сервітуту має на меті встановити нове право, а не усунути вже існуючі перешкоди, що робить його відмінним від негаторного позову.

Отже, змінюючи позовні вимоги з вимоги про усунення перешкод у користуванні власністю (негаторний позов) на вимогу про встановлення сервітуту, позивач змінює не тільки предмет позову, а й обставини, якими обґрунтовані його вимоги щодо захисту права, тобто підставу позову.

Наслідком розгляду заяви, зміст якої свідчить про одночасну зміну предмета і підстав позову є повернення такої заяви та розгляд раніше заявлених позовних вимог, якщо позивач не відмовляється від позову. Такий висновок відповідає правовий позиції Верховного Суду, що регулює подібні правовідносини, викладеній у постанові Верховного Суду від 22.01.2020 року у справі № 826/19197/16.

За таких обставин, оскільки із заяви представника позивача вбачається зміна як підстав так і предмету позову, що суперечить вимогам статті 49 ЦПК України, у прийнятті заяви про зміну предмету позову необхідно відмовити.

Керуючись ст.ст. 49, 260-261, 353-355 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Відмовити у прийнятті заяви представника позивача ОСОБА_1 , адвоката Коробкової Олени Олександрівни про зміну предмету позову та повернути її представнику позивача.

Роз`яснити, що відмова у прийнятті заяви про зміну предмету позову не перешкоджає зверненню з позовною заявою до суду в загальному порядку шляхом подання окремого позову.

Ухвала набирає законної сили негайно з моменту оголошення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Відповідно до частини другої статті 353 ЦПК України заперечення на ухвалу, що не підлягає оскарженню окремо від рішення суду, можуть включатися до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя І.О.Догарєва