справа № 388/48/25
провадження № 2/388/199/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.08.2025м. Долинська

Долинський районний суд Кіровоградської області

у складі: головуючого судді Баранського Д.М.,

за участю секретаря Лященка Я.О.,

розглянув у приміщенні суду в м. Долинській цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення інфляційних втрат та трьох відсотків річних за прострочення виконання грошового зобов`язання,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з цим позовом до ОСОБА_2 та просить стягнути з нього на свою користь 100613,24 грн трьох відсотків річних та 411970,72 грн інфляційних втрат за прострочення виконання грошового зобов`язання.

Рішенням Долинського районного суду Кіровоградської області від 8 лютого 2018 року стягнуто з відповідача на користь позивача 500000 заборгованості за договором позики від 1 жовтня 2014 року.

На виконання вищезазначеного рішення суду було видано виконавчий лист, який в подальшому пред`явлено для примусового виконання та відкрито виконавче провадження (ВП № 71409183).

Згідно з даними Долинського відділу державної виконавчої служби у Кропивницькому районі Кіровоградської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) № 49877 від 4 грудня 2024 року, залишок суми заборгованості за виконавчим документом становить 485765 грн.

У зв`язку з цим, відповідач повинен сплатити на користь позивача інфляційні втрати та три відсотки річних за невиконання грошового зобов`язання.

Відповідач ОСОБА_2 відзив на позовну заяву у встановлений строк до суду не надіслав.

У судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явився, повідомлявся про місце та час розгляду справи, однак надіслав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, повідомлявся про місце та час розгляду справи, про причину неявки не повідомив.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку про задоволення позову частково з таких підстав.

Статтею 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом (ч. 4 ст. 82 ЦПК України).

Судом установлено, що рішенням Долинського районного суду Кіровоградської області від 8 лютого 2018 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 500000 грн боргу, а також судового збору в розмірі 5000 грн (а. с. 5).

Зі змісту цього рішення суду від 8 лютого 2018 року відомо, що правовідносини між сторонами виникли з договору позики.

15 березня 2018 року на примусове виконання рішення Долинського районного суду Кіровоградської області від 8 лютого 2018 року цим судом було видано виконавчий лист (а. с. 4).

Згідно з довідкою Долинського відділу державної виконавчої служби у Кропивницькому районі Кіровоградської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) № 49877 від 4 грудня 2024 року, на примусовому виконанні перебуває виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 388/1070/17, виданого 15 березня 2018 року Долинським районним судом Кіровоградської області про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 боргу в сумі 500000 грн. Станом на 3 грудня 2014 року заборгованість за виконавчим документом складає 485765 грн (а. с. 4).

Отже, починаючи з 8 лютого 2018 року, тобто з дня винесення рішення Долинського районного суду Кіровоградської області від 8 лютого 2018 року та станом на 3 грудня 2024 року, відповідачем не виконано грошове зобов`язання на користь позивача зі сплати заборгованості у гривні в сумі 485765 грн.

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За змістом ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно зі ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно зі ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Згідно з ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.

За змістом ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549 - 552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

У постанові від 4 червня 2019 року у справі № 916/190/18, Велика Палата Верховного суду зазначила, зокрема, що розстрочення або відстрочення виконання судового рішення не змінює цивільне або господарське зобов`язання, у тому числі в частині строків його виконання. Натомість таке розстрочення або відстрочення унеможливлює примусове виконання судового рішення до спливу строків, визначених судом. Після прийняття судом рішення про розстрочку або відстрочку виконання рішення грошове зобов`язання боржника не припиняється, тому передбачені статтею 625 Цивільного кодексу України інфляційні втрати та три проценти річних підлягають нарахуванню до моменту фактичного виконання грошового зобов`язання.

Отже, оскільки відповідач не виконав на користь позивача зобов`язання з повернення 485765 грн, починаючи з 8 лютого 2018 року, тобто з дня ухвалення рішення Долинського районного суду Кіровоградської області від 8 лютого 2018 року, відповідно зобов`язаний сплатити на користь позивача згідно з положеннями ст. 625 ЦК України три відсотки річних та інфляційні втрати за період прострочення виконання зобов`язання. Такий період позивачем визначений з 8 лютого 2018 року по 3 січня 2025 року.

Згідно з п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

З огляду на вищезазначене, правильним періодом нарахування інфляційних втрат та трьох відсотків річних у цій справі є період з 8 лютого 2018 року до 23 лютого 2022 року включно, оскільки з 24 лютого 2022 року та до тепер в Україні діє воєнний стан, відповідно в силу п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України відповідач звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а нараховані включно з 24 лютого 2022 року інфляційні втрати та три відсотки річних за прострочення виконання зобов`язання зі сплати позики, підлягають списанню позикодавцем, тобто позивачем.

Розмір інфляційних втрат за період з 8 лютого 2018 року до 23 лютого 2022 року включно становить 164130,49 грн, а трьох відсотків річних за цей період становить 58970,54 грн. Всього розмір інфляційних втрат та трьох відсотків річних становить 223101,03 грн, що підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Розрахунок інфляційних втрат та трьох відсотків річних міститься в матеріалах цієї цивільної справи.

З огляду на вищезазначене, суд дійшов до висновку про часткову обґрунтованість цього позову та його часткове задоволення.

Відповідно до п. 9 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються особи з інвалідністю I та II груп, законні представники дітей з інвалідністю і недієздатних осіб з інвалідністю.

З матеріалів справи слідує, що позивач є особою з інвалідністю другої групи, про що свідчить довідка Сер МСЕ № 076285 (а. с. 3), відповідно звільнений від сплати судового збору.

За змістом ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Відповідно до чч. 1, 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» (в редакції на час звернення до суду) судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. Ставки судового збору встановлюються у таких розмірах: позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою або фізичною особою підприємцем 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно зі ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік», установлений у 2025 році розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб з 1 січня 3028 грн.

Отже, оскільки вимоги майнового характеру позивача у цій справі задоволено частково, з відповідача підлягає стягненню в дохід держави судовий збір в розмірі 2231,01 грн, тобто пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 11, 15, 16, 20, 610-611, 625, 1046-1050 ЦК України, ст. ст. 4, 12, 13, 19, 42, 48, 76, 81, 82, 83, 95, 133, 141, 258, 259, 263-265, 268, 280-284, 354 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

Задовольнити частково позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення інфляційних втрат та трьох відсотків річних за прострочення виконання грошового зобов`язання.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (проживає за адресою: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (проживає за адресою: АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_2 ) 164130,49 грн інфляційних втрат та 58970,54 грн трьох відсотків річних за прострочення виконання грошового зобов`язання, а всього 223101,03 грн (двісті двадцять три тисячі сто одну гривню три копійки).

В іншій частині позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (проживає за адресою: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 ) в дохід держави 2231,01 грн (дві тисячі двісті тридцять одну гривню одну копійку) судового збору (рахунок: UA0026001, банк: ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106, код: 37993783, код класифікації бюджетів: 22030106).

Апеляційна скарга подається до Кропивницького апеляційного суду протягом тридцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Д.М. Баранський