САДГІРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ЧЕРНІВЦІ
Справа № 726/2305/25
Провадження №2/726/445/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

12.08.2025 м. Чернівці

Садгірський районний суд м. Чернівці у складі:

головуючого судді Асташева С. А.,

з участю секретаря судових засідань Сківернічук А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду м. Чернівці, в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів на утримання дитини; про стягнення аліментів на повнолітню дитину, що навчається,

У С Т А Н О В И В:

02.07.2025 засобами поштового звязку до Садгірського районного суду м. Чернівці надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів на утримання дитини; про стягнення аліментів на повнолітню дитину, що навчається у якій позивачка просить суд:

- змінити спосіб виконання аліментів шляхом зміни розміру аліментів, які стягуються з відповідача на підставі рішення Садірського районного суду м. Чернівці у справі №?726/1858/21, на користь позивачки на утримання неповнолітньої дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 2000 грн щомісячно на дитину на 1/4 (не менше як 25 %) з його щомісячного доходу та з урахуванням усіх вид доплат та надбавок, премій, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до повноліття дитини;

- визначити розмір аліментів і стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання повнолітнього сина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у зв`язку з його навчанням, в розмірі 1/4 частки (не менше як 25 %) з його щомісячного доходу та з урахуванням усіх вид доплат та надбавок, премій щомісяця до закінчення ним навчання чи до досягнення ним двадцяти трьохрічного віку, у зв`язку тим, яка з зазначених обставин настане першою та починаючи з моменту подання позовної заяви.

Просить допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів за один місяць.

Свої вимоги позивачка мотивує тим, що між нею та відповідачем був зареєстрований шлюб, який розірваний 30.06.2015 та в подальшому у зв`язку із укладенням нового шлюбу вона змінила прізвище із « ОСОБА_5 » на « ОСОБА_6 ». Зазначає, що під час шлюбу із відповідачем у них народилося двоє дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Заочним рішенням Садгірського районного суду м. Чернівці від 01.12.2021 стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_7 , аліменти у твердій грошовій сумі на утримання малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 2000 гривень, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову, тобто з 03.11.2021 та до досягнення сином ОСОБА_4 повноліття. Також стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_7 аліменти у твердій грошовій сумі на утримання малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 2000 гривень, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову, тобто з 03.11.2021 та до досягнення сином ОСОБА_3 повноліття.

Позивачка просить змінити спосіб стягнення аліментів оскільки бажає отримувати аліменти у частці від доходу відповідача, а також вказує на недостатність раніше стягнутої суми аліментів на дитину.

Просить врахувати, що дитина проживає із нею, а відповідач є працездатним та здоровим, інших осіб на утриманні немає, з часу присудження аліментів його матеріальний стан покращився, а тому має змогу надавати матеріальну допомогу на утримання сина у заявленому розмірі.

Щодо іншої позовної вимоги позивачка зазначає, що старшому сину ОСОБА_4 виповнилося 18 років 24.06.2025 та аліменти на нього вона вже не отримує. Однак син навчається на денній формі навчання в училищі Державного торгівельно-економічного університету та проживає із нею, а батько дитини не надає матеріальної допомоги на утримання сина.

Син хоча і є працездатним, однак внаслідок навчання потребує витрат на проїзд до навчального закладу, харчування, придбання канцтоварів та спортивного одягу та взуття, окрім того ОСОБА_1 зазначає, що витрачає кошти на комунальні платежі, інтернет та інші звичайні щоденні витрати на дитину. Просить врахувати те, що відповідач може надавати допомогу на утримання сина, що навчається, оскільки працює, немає на утриманні інших осіб. Натомість вона (позивачка), ніде не працює за станом здоров`я, має на утриманні ще одну неповнолітню дитину, іншого сина відповідача.

Оскільки у добровільному порядку відповідач матеріальної допомоги не надає, з посиланням на ст. 199 СК України, просить суд задовольнити позовні вимоги.

Відзив на позовну заяву до суду не надходив.

Вищезазначений позов надійшов до суду 02.07.2025 та того ж дня переданий на розгляд головуючого судді Асташева С.А., згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02.07.2025.

Ухвалою судді Садгірського районного суду м. Чернівці Асташева С.А. від 03.07.2025, після отримання інформації про зареєстроване місце проживання відповідача у справі, відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, з повідомленням (викликом) сторін. Судове засідання призначено на 21 липня 2025 року, про що повідомлено сторони.

В подальшому у зв`язку із неявкою відповідача у справі судове засідання відкладено на 12 серпня 2025 року.

Позивач ОСОБА_1 21.07.2025 скерувала заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи за її відсутності. Також 11.08.2025 долучила копії рішень суду на підтвердження зміни прізвища.

Частиною 3 ст. 211 ЦПК України передбачено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання повторно не з`явився, хоча належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи, про що свідчать матеріали справи. Повідомлявся шляхом розміщення оголошення про його виклик до суду, у порядку визначеному ЦПК України, також інформація про розгляд справи, з зазначенням дати та часу розгляду містилася на офіційній сторінці суду на веб-порталі судової влади України.

Відповідач поважні причин неявки суду не повідомив, що підтверджується матеріалами справи, відзив на позовну заяву не подав.

Зі згоди позивача суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.

Процесуальні дії у справі спрямовані на забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову не вчинялися. Зупинення і поновлення провадження не здійснювалося.

Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи та долучені до них докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд доходить такого висновку.

Суд встановив, що відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 16.07.2007 встановлено, що ОСОБА_4 народився ІНФОРМАЦІЯ_3 та його батьками є ОСОБА_2 та ОСОБА_7 , Згідно із даними Свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 10.01.2011 - ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_4 та його батьками є ОСОБА_2 та ОСОБА_7 .

Заочним рішенням Садгірського районного суду м. Чернівці від 01.12.2021 у справі № 726/1858/21, яке набрало законної сили 04.01.2022, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_7 , аліменти у твердій грошовій сумі на утримання малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 2000 гривень, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову, тобто з 03.11.2021 та до досягнення сином ОСОБА_4 повноліття. Також стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_7 аліменти у твердій грошовій сумі на утримання малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 2000 гривень, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову, тобто з 03.11.2021 та до досягнення сином ОСОБА_3 повноліття.

Діти ОСОБА_3 та ОСОБА_4 зареєстровані та проживають разом із матір`ю ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується долученими відомостями про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб № 698648 від 23.06.2025.

Відповідно до даних Довідки Чернівецького вищого комерційного училища Державного Торговельно-економічного університету № 251 від 01.07.2025, виданої здобувачу освіти ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , останній зарахований до училища та навчається на IV курсі денного відділення за професіями «кухар, офіціант, бармен». Термін закінчення навчання в училищі - 27.02.2026.

Суд встановив, що ОСОБА_7 перебувала у шлюбі із ОСОБА_2 , який розірваний рішенням Садгірського районного суду м. Чернівці від 30.06.2015. Потім позивачка перебувала у зареєстрованому 19 квітня 2023 року шлюбі із ОСОБА_8 , від шлюбу із яким взяла прізвище « ОСОБА_6 ». Шлюб розірваний рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 24.04.2025.

Також суду надані копії виписних епікризів на підтвердження стану здоров`я позивачки та обставин наявності витрат на лікування.

Вирішуючи позовні вимоги в частині зміни способу стягнення аліментів, суд виходить із таких правових норм.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Статтею 51 Конституції України гарантовано, а статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. (ч. 3 ст. 181 СК України).

Відповідно до положень ст. 192 Сімейного кодексу України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених СК України.

Як роз`яснено у п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» відповідно до ст.192 СК України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось з них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Верховний Суд України неодноразово зазначав, що право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст. ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням.

З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

3 правового аналізу вищезазначених норм вбачається, що Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження, а ст. 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав.

Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, а спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів, якому належить право обирати та змінювати спосіб стягнення аліментів. При цьому, положення ч. 3 ст. 181 СК України не пов`язують право особи, яка звертається до суду з позовом про зміну способу стягнення аліментів з обов`язком надання доказів про наявність підстав для зміни розміру аліментів, оскільки таке право одержувачу аліментів гарантовано вказаною нормою СК України.

Змінюючи спосіб стягнення аліментів з платника суд має визначити їх розмір за правилами, встановленими ст. 182 СК України, тобто з урахуванням стану здоров`я та матеріального становища дитини, стану здоров`я та матеріального становища платника аліментів, наявності у платника аліментів інших дітей і інших утриманців, наявності рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведених стягувачем аліментів витрат платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інших обставини, що мають істотне значення.

Суд повинен враховувати встановлені ч. 2 ст. 182 СК України гарантії прав дитини, а саме: розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту її інтересів, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ від 27 лютого 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку.

Європейський суд з прав людини зауважує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (HUNT v. UKRAINE, № 31111/04, § 54, ЄСПЛ, від 07 грудня 2006 року).

Суд при розгляді вимог позивачки про зміну способу стягнення аліментів враховує те, що позивачка, як одержувач аліментів, має право обирати той чи інший спосіб стягнення аліментів, а її право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися.

Матеріалами справи підтверджено, що наразі неповнолітній син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , проживає із матір`ю та знаходиться на її утриманні.

Фактичне виховування дітей одним із батьків створює додаткове навантаження з їх догляду та виховання, а не лише їх утримання, у зв`язку з чим, певним чином, з`являється дисбаланс між зусиллями, які мають прикладати обидва з батьків для розвитку дітей, при цьому тягар здебільшого лягає лише на матір дітей.

Позивачка вказує на те, що відповідач є здоровою працездатною особою, отримує стабільний заробіток, а раніше визначений розмір аліментів у твердій грошовій сумі наразі не є достатнім для утримання сина та не в повній мірі забезпечує матеріальне становище дитини для її гармонійного розвитку, що суперечить вимогам ч. 2 ст. 182 СК України, а тому вважає доцільним стягнення аліментів у частці від доходу та просить стягнути аліменти у розмірі 1/4 (однієї чверті) заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, посилаючись на необхідність забезпечити кращі інтереси сина.

Будь-яких доказів, що заслуговують на увагу і спростовують доводи позивачки, відповідач не надав, а судом їх не здобуто.

Згідно із вимогами ст. 183 Сімейного кодексу України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. При цьому той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.

Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги потреби в утриманні, обов`язок обох батьків із надання відповідної матеріальної допомоги та спроможність надання утримання другим з батьків.

З огляду на викладене, оскільки батьки зобов`язані забезпечити дітям належне виховання, навчання, розвиток, житло, беручи до уваги існуючі життєві витрати, вік та стан здоров`я неповнолітнього сина, з врахуванням того, що відповідач є здоровою та працездатною особою, не має непрацездатних осіб на утриманні (оскільки доказів зворотного суду не надано), однак має на утриманні іншого сина, керуючись принципом виваженості та справедливості, з метою захисту прав та кращих інтересів ОСОБА_3 , суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги та змінити спосіб стягнення аліментів із твердої суми на частку від доходу платника аліментів

Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Визначаючи суму частки доходу, суд не погоджується із доводами позивачки щодо доцільності визначення такої частки у розмірі 1/4 заробітку (доходу) відповідача, оскільки остання не довела можливість надання відповідачем матеріальної допомоги на утримання сина саме у такому розмірі, окрім того позивачка також заявляє вимоги щодо стягнення із батька витрат на іншого сина, що навчається.

З огляду на рівність прав та обов`язків батьків щодо виховання та утримання дітей, виходячи з закріплених ч. 9 ст. 7 СК України принципів справедливості, добросовісності та розумності, відповідності моральним засадам суспільства, інтересів дитини, суд вважає за доцільне змінити розмір та спосіб стягнення аліментів з твердої грошової суми на частку від заробітку і стягувати з відповідача на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 аліменти в розмірі 1/6 частки усіх видів заробітку (доходу), але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

Ураховуючи зміст статей 181, 192 СК України, суд констатує, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не є незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Суд, визначаючи час з якого слід змінити спосіб стягнення аліментів на дитину, приймає до уваги, що згідно із пункту 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства, та стягнення аліментів» у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Вирішуючи позовні вимоги в частині стягнення аліментів на повнолітню дитину, що навчається, суд виходить із таких правових норм.

Як заначено вище, відповідно до положень ст. 51 Конституції України та згідно зі ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Тобто, одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття, що знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України.

Також статтею 199 СК України передбачено, що якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Згідно зі ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Пунктом 20 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ що батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15 травня 2006 передбачено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Таким чином передбачено обов`язок батьків утримувати своїх дітей, які продовжують навчання, незважаючи на факт досягнення ними повноліття, при цьому, обов`язок батьків утримувати свою дитину не припиняється із розірванням шлюбу.

Стягнення з батьків аліментів на утримання повнолітніх дочки, сина, які продовжують навчання і у зв`язку із цим потребують матеріальної допомоги, є одним із механізмів забезпечення реалізації особою права на освіту, який узгоджується із соціальною спрямованістю держави та моральними засадами суспільства. Також є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. Такий обов`язок покладається на батьків ст. 199 СК України.

В даному конкретному випадку суд знаходить підстави для задоволення позовних вимог щодо стягнення з відповідача аліментів на утримання повнолітнього сина ОСОБА_4 , що продовжує навчання, зважаючи на встановлені у справі обставини, зокрема: досягнення сином вісімнадцятирічного віку, однак віку що є меншим 23 років; продовження ним навчання у Чернівецькому вищому комерційному училищі Державного Торговельно-економічного університету; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батька можливості надавати таку допомогу.

У постанові від 16 лютого 2022 року у справі № 381/2423/20 (провадження № 61-17937св21) Верховний Суд зробив висновок, що стягнення аліментів на дитину, яка продовжує навчання, є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, потрібних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. На відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах на дитину (стаття 185 СК України), правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті199,200,201цьогоКодексу). Обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття, існує незалежно від форми навчання. При визначенні розміру аліментів потрібно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Приписи цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами.

Суд враховує і те, що відповідач має матеріальну можливість сплачувати аліменти, оскільки є фізично здоровою людиною, має заробіток. Також відповідач має ще одну дитину від шлюбу із позивачкою на яку із нього стягуються аліменти.

Враховуючи наявність витрат на підручники, інші предмети необхідні для навчання, а також на проїзд до навчального закладу, необхідність здійснення витрат для забезпечення соціально-побутових потреб розвитку сина та неможливість їх самостійного покриття однією позивачкою, зважаючи на те, що обов`язок утримувати дитину покладено на обох батьків, суд знаходить правові підстави для стягнення з відповідача, як батька дитини аліментів на утримання повнолітнього сина ОСОБА_4 , який продовжує навчання і у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги, у розмірі 1/6 частки всіх видів заробітку (доходу) щомісячно.

Стягнення аліментів у такому розмірі, на переконання суду, поряд з аналогічним обов`язком матері брати рівнозначну фінансову участь в утриманні сина, є справедливим, необхідним, співмірним, реальним та буде достатнім для забезпечення належного матеріального становища повнолітнього сина, який продовжує навчання. Стягнення аліментів встановить баланс між обов`язком відповідача сплачувати аліменти та права повнолітньої дитини на отримання матеріальної допомоги на період навчання.

Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, відповідно до ст. 191 СК України.

Також суд зауважує, що якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років, тобто право на аліменти обмежується досягненням дитиною 23 років, а також таке право на утримання припиняється у разі припинення навчання.

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання зокрема, чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Відповідно до ч.6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

У зв`язку із задоволенням позовних вимог щодо стягнення аліментів, судові витрати у справі, які складаються з витрат на оплату судового збору, від сплати яких позивачка була звільнена, у розмірі 2 422, 40 (1211,20 грн за вимогу про зміну способу стягнення аліментів та у розмірі 1211,20 грн за вимогу про стягнення аліментів на сина, що навчається), на підставі п.3 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», - суд стягує із відповідача на користь держави.

На підставі ст. 51 Конституції України, ст.ст. 141, 180-182, 184, 191, 198-201 Сімейного кодексу України, керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 81-82, 141, 211, 247, 263-265, 267-268, 273, 280-283, 354, 355, 430 Цивільного процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів на утримання дитини; про стягнення аліментів на повнолітню дитину, що навчається -задовольнити частково.

Змінити спосіб стягнення аліментів, які стягуються з ОСОБА_2 на підставі рішення Садгірського районного суду м. Чернівці від 01.12.2021 у справі № 726/1858/21 на користь ОСОБА_7 на утримання малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі в розмірі 2000 гривень, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП: НОМЕР_3 , останнє відоме місце реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП: НОМЕР_4 , що зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/6 частки заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

Стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП: НОМЕР_3 , останнє відоме місце реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП: НОМЕР_4 , що зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який продовжує навчання, у розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дня пред`явлення позову до суду, тобто з 02.07.2025, на період навчання сина,але не більше ніж до досягнення ним 23-річного віку.

В іншій частині вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП: НОМЕР_3 , на користь держави судовий збір у розмірі 2 422(дві тисячі чотириста двадцять дві) гривні 40 копійок.

Заочне рішення не проголошувалося в силу ч. 4 ст. 268 ЦПК України.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача про його перегляд, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження починається відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Чернівецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строків подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга.

Головуючий суддя С. А. Асташев