Справа№592/6100/25
Провадження №2/592/1829/25

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 серпня 2025 року м.Суми

Ковпаківський районний суд м. Суми в складі:

головуючого судді Титаренко В.В.,

за участю секретаря судового засідання Леоненко К.С.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

відповідача ОСОБА_3 ,

представника відповідача ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів,

установив:

17.04.2025 до суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_3 (далі - відповідач), в якій просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання у зв`язку з отриманням інвалідності в перший рік після розлучення, у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для особи, що втратила працездатність, щомісячно, починаючи стягнення з отримання посвідчення особи з інвалідністю, тобто з 18.10.2023.

Свої вимоги мотивує тим, що вона перебувала у шлюбі з відповідачем з 2010 року більше 10 років, у шлюбі в них народився син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . На початку повномасштабного вторгнення у лютому 2022 року вони з чоловіком та дитиною виїхали з м. Суми до с. Римарівка Миргородського Полтавської області до батьків чоловіка. У рідних чоловіка їхні відносини перестали складатися, чоловік застосовував до неї насильство, не було роботи, вона залежала від нього фінансово, тому після одного з конфліктів вона повернулась до м. Суми, де дізналась, що чоловік її зраджував. У зв`язку з цим вона перенесла сильний стрес, а також додалось те, що відповідач подав на розлучення. Вона почала серйозно хворіти і отримала групу інвалідності. Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 04.10.2022 шлюб між ними було розірвано, вона змінила прізвище з ОСОБА_6 на ОСОБА_7 . Після розлучення колишній чоловік не дозволяв спілкуватися з дитиною, не дозволяв бачитися, крім цього, вони проживають у різних областях, і вона не може взяти дитину до себе ні на вихідні, ні на канікули. Вона відчуває страшні моральні страждання. Все перераховане у сукупності, його зради, розлучення, конфлікти, насильство, відібрання дитини і окреме проживання з сином, яким вона жила до цього, погіршило її самопочуття, вона потребує постійного лікування на підставі отримання інвалідності ІІІ групи. Крім того, за позовом відповідача рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 10.09.2024 з неї на користь ОСОБА_3 на утримання дитини - сина ОСОБА_5 , стягнуті аліменти в розмірі 1/4 частини заробітку, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму дитини відповідного віку щомісяця, до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з часу звернення до суду, тобто з 29.02.2024. Пенсія, яку вона отримує та з якої повинні здійснюватися нарахування по аліментним зобов`язанням, становить 2980 грн. Розмір аліментів, який вираховується державним виконавцем становить 1598 грн. Тобто її права залишаються незахищеними, після сплати аліментів на життя їй залишається сума, яка дорівнює: 1382 грн. Цієї суми не тільки не достатньо на її базові потреби, але і на ліки, які із погіршенням здоров`я вона приймає систематично. Всього витрати на лікування в період з 2022 року по квітень 2025 року склали 21394,18 грн. Вважає, що вказана сума повинна бути відшкодована відповідачем за рахунок аліментів, тому що інвалідність вона отримала внаслідок взаємодії з ним - через насильство, що виразилося в забороні спілкування з дитиною та побиття напередодні розлучення. У зв`язку зі станом здоров`я вона потребує матеріальної допомоги. Підставою для отримання цієї матеріальної допомоги може бути стягнення аліментів з її колишнього чоловіка ОСОБА_3 .

Ухвалою від 22.04.2025 суд відкрив провадження у справі за цією позовною заявою, постановив розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження з призначенням судового засідання та повідомленням сторін.

Представник відповідача надав до суду відзив на позовну заяву, в якому заперечує проти позову, оскільки вимоги позивача викладені в такому позові є безпідставними та необґрунтованими. Дійсно відповідач перебував у зареєстрованому шлюбі з позивачем, від якого вони мають неповнолітнього сина - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після початку повномасштабного вторгнення російської федерації на територію України, він разом із родиною, (позивачем та сином), переїхав проживати в село Римарівка Миргородського району Полтавської області. Однак спільне життя з позивачем не склалося по тій причині, що під час шлюбу ОСОБА_1 неодноразово допускала подружню зраду. Попри складну моральну ситуацію, він залишався у шлюбі з метою збереження психологічного комфорту спільного сина ОСОБА_8 . Однак 25.07.2022 позивачка взагалі залишила сім`ю та поїхала до м. Суми, припинивши будь-яке спілкування як з позивачем, так і з дитиною. Всі твердження позивачки про нібито домашнє насильство не мають жодного документального підтвердження і є наклепом. Крім того, ОСОБА_1 ще до війни не працювала, незважаючи на пропозиції працевлаштування на посади менеджера та управляючої магазина. Крім того, спільні знайомі йому неодноразово повідомляли про те що бачили його дружину з іншими чоловіками, що стало моральною підставою для його рішення про розірвання шлюбу. З моменту виїзду позивачки вона жодним чином не брала участі у вихованні сина. Він, як батько, забезпечує постійний догляд, утримання, виховання і навчання ОСОБА_8 . У зв`язку з систематичним невиконанням матір`ю обов`язків щодо дитини відповідач звернувся до суду з позовом про позбавлення ОСОБА_1 батьківських прав. Не заслуговує на увагу твердження позивачки, що він нібито не дозволяв спілкуватися та бачитися їй з дитиною і від цього вона відчуває страшні моральні страждання, що призвело до погіршення її самопочуття. Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми зобов`язано ОСОБА_1 про необхідність змінити своє ставлення до виховання її малолітнього сина ОСОБА_8 , а на Управління «Служби у справах дітей» Сумської міської ради покладено контроль за виконанням ОСОБА_1 своїх батьківських обов`язків. Однак ОСОБА_1 станом на сьогодні так і не змінила свого ставлення до виховання сина. Він ніколи не перешкоджав спілкуванню дитини з матір`ю, навпаки, заохочував його до телефонних дзвінків, однак дитина не виявляла бажання цього робити. Зі свого боку, ОСОБА_1 жодного разу не виявила ініціативи щодо організації зустрічей із сином, зокрема на період шкільних канікул. Після розлучення він одружився вдруге та має ще одного малолітнього сина ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Обидва сини перебувають на його утриманні. Утримання дитини передбачає не лише базові потреби, але й додаткові витрати на лікування, оздоровлення, розвиток їх здібностей. Крім того, він здійснює постійний догляд за батьком, ОСОБА_10 , інвалідом І-А групи, що унеможливлює його працевлаштування. Позивачка у позові зазначає, що стала особою з інвалідністю та просить стягнути аліменти. Водночас, на суді про позбавлення батьківських прав ОСОБА_1 говорила що стоїть на обліку в центрі зайнятості та неофіційно працює, а працює у кіоску швидкого харчування біля ТЦ «Атріум» у м. Суми, що підтверджує наявність у неї додаткових джерел доходу. Відповідач категорично проти стягнення з нього аліментів на утримання колишньої дружини, тому що вона негідно себе поводила ще за часів шлюбу, та самоусунулась від виховання та піклування сина ОСОБА_8 . Зараз, у відповідача не має такої можливості, так як має на утриманні дві малолітні дитини та доглядає батька інваліда 1- А групи.

Позивач та представник позивача в судовому засіданні позовну заяву підтримали та просили задовольнити.

Відповідач та його представник в судовому засіданні заперечували проти позовних вимог, з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву.

Заслухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі обставини та зміст спірних правовідносин.

21.08.2010 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрували шлюб. Прізвище після реєстрації шлюбу чоловіка та дружини ОСОБА_6 (а.с. 4).

Відповідно до свідоцтва про народження серія НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 народився ОСОБА_5 , батько ОСОБА_3 , мати ОСОБА_11 (а.с. 9).

04.10.2022 Ковпаківський районний суд м. Суми ухвалив рішення у справі №592/5571/22, яким позов ОСОБА_3 задовільнив повністю та розірвав шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_11 (а.с. 7-8).

19.01.2023 ОСОБА_11 змінила ім`я на ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про зміну імені (а.с. 10).

ОСОБА_1 отримує пенсію по інвалідності ІІІ гр, загальне захворювання, що підтверджується пенсійним посвідченням серії НОМЕР_2 , видане 18.10.2023, термін дії до 30.05.2025 (а.с. 11 а).

Відповідно до виписки з медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого на ім`я ОСОБА_1 , повний діагноз: розсіяний склеро, церебро-спінальна форма з органічною симптоматикою, правобічним геміпарезом, помірно вираженою мозочковою атоксією, порушення функції тазових органів за типом затримки сечовиділення, нетримання калу. Помірне порушення статики та ходи. Остеохондроз шийного відділу хребта. Помірний больовий синдром. Часткова атрофія зорових нервів обох очей. Міопічний астигматизм обох очей (а.с. 12).

З Довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серія 12 ААВ № 665900 вбачається, що 18.05.2023 ОСОБА_1 проведено первинний огляд, група інвалідності третя, причина загальне захворювання. Інвалідність встановлена на строк до 01.06.2025, дата чергового переогляду 18.05.2025 (а.с. 13).

Згідно з виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого на ім`я ОСОБА_1 , 18.04.2023 витяг ЛКК № 77 діазноз той же. У хворої наявні ознаки стійкої втрати працездатності (а.с. 14-15).

Також на підтвердження своїх позовних вимог, позивач надала копії квитанцій із різних аптек, на різні суми за період з 27.08.2022 по 13.01.2025 (а.с. 19-41).

Відповідно до довідки від 14.04.2022 № 1606- про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, ОСОБА_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 55)

ОСОБА_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає на території Римарівського старостинського округу Краснолуцької сільської ради, за адресою: АДРЕСА_2 , з 24.02.2022 (а.с. 56).

Відповідно до свідоцтва про народження серія НОМЕР_3 , ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_3 , батько ОСОБА_10 , мати ОСОБА_12 (а.с. 57).

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстрували шлюб 19.05.2023. Прізвище після державної реєстрації шлюбу чоловіка та дружини ОСОБА_6 , що підтверджується свідоцтвом про шлюб від 19.05.2023 серія НОМЕР_4 (а.с. 61).

Відповідно до свідоцтва про народження від 19.08.2023 серія НОМЕР_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 народився ОСОБА_14 , батько ОСОБА_3 , мати ОСОБА_15 (а.с. 59).

З довідки від 31.03.2022 № 1606- про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи вбачається, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 62).

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , фактично проживає на території Римарівського старостинського округу Краснолуцької сільської ради, за адресою: АДРЕСА_2 , з 24.02.2022 (а.с. 63).

Згідно з Довідкою до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серія 12 ААВ № 465370, на ім`я ОСОБА_10 , 16.08.2022 проведено первинний огляд, група інвалідності перша «а», причина загальне захворювання. Інвалідність встановлена безтерміново. Потребує постійного стороннього догляду (а.с. 64).

Відповідно до висновку ЛКК № 709, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за станом здоров`я може надавати соціальні послуги на непрофесійній основі по догляду за хворим батьком ОСОБА_10 , 1952 р.н., інвалідом І «а», з/з, безтерміново з 16.08.2022, який потребує постійного стороннього догляду. Дз: хронічний гастрит, стадія ремісії. Медичний висновок про стан здоров`я, терміном на 1 рік (а.с. 65).

Згідно з актами обстеження матеріально-побутових умов сім`ї №390 від 01.12.2024, №44 від 03.02.2025, №161 від 11.04.2024, складеними виконавчим комітетом Краснолуцької сільської ради, за адресою: АДРЕСА_2 , проживає шість осіб: ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_10 , ОСОБА_12 , ОСОБА_5 . ОСОБА_3 здійснює постійний догляд за батьком ОСОБА_10 , інвалідом ІА групи, мати ОСОБА_12 пенсіонер, також ОСОБА_3 має двох малолітніх дітей. (а.с. 66-68).

Згідно з Актом про встановлення факту здійснення особою постійного догляду від 08.05.2025, ОСОБА_3 здійснює постійний догляд за ОСОБА_10 на підставі довідки МСЕК серія 12 ААВ № 465370 від 16.08.2022 (а.с. 87).

ОСОБА_3 є військовозобов`язаним, тип відстрочки п. 13 ч. 1 ст. 23 до 09.05.2025, що підтверджується копією військово-облікового документу Резерв+ (а.с. 69).

Відповідно до відомостей з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про джерела/суми нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору станом на 25.04.2025 щодо ОСОБА_3 , за період з січня 2023 року по лютий 2025 року відсутня інформація про доходи, за виключенням грудня 2024 року дохід у вигляді додаткового блага в розмірі 64,94 грн АТ «Універсал Банк» (а.с. 71).

10.09.2024 Ковпаківський районний суд м. Суми ухвали рішення по справі №526/763/24, яким позов ОСОБА_3 задовільнив частково, вирішив стягувати з ОСОБА_1 щомісячно аліменти на користь ОСОБА_3 на утримання дитини сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини її щомісячного заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитини відповідного віку щомісячно до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з часу звернення до суду з позовною заявою, тобто з 29.02.2024. Попередив ОСОБА_1 про необхідність змінити ставлення до виховання її малолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Поклав на Управління «Служба у справах дітей» СМР контроль за виконанням ОСОБА_1 батьківських прав (а.с. 73-77).

01.04.2025 ОСОБА_3 звертався до управління «Служба у справах дітей» СМР із заявою щодо отримання інформації про вжиті заходи щодо контролю за ОСОБА_1 по виконанню своїх батьківських обов`язків (а.с. 80-81).

Відповідно до довідки про доходи №652594, виданої пенсіонеру ОСОБА_1 , остання отримала пенсію у січні 2025 року та лютому 2025 року по 2980 грн, у березні 2025 року у розмірі 1661 грн 50 коп. (а.с. 108).

Допитаний у судовому засіданні за клопотанням відповідача свідок ОСОБА_17 вказав, що він є колишнім чоловіком сестри позивача та пояснив суду, що одного разу, десь навесні або початку літа 2025 року, бачив ОСОБА_1 , яка працювала в кіоску швидкого харчування Фаст фуд, що знаходиться за адресою: м. Суми, просп. М. Лушпи, 47. Більше її не бачив, за цією адресою буває не дуже часто.

Оцінюючи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному розгляді в судовому засіданні обставин справи в їх сукупності, враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, суд дій таких висновків.

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 75 СК України право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Непрацездатним вважається той із подружжя, який досяг пенсійного віку, встановленого законом, або є особою з інвалідністю I, II чи III групи.

Розірвання шлюбу не припиняє права особи на утримання, яке виникло в неї за час шлюбу. Після розірвання шлюбу особа має право на утримання, якщо вона стала непрацездатною до розірвання шлюбу або протягом одного року від дня розірвання шлюбу і потребує матеріальної допомоги і якщо її колишній чоловік, колишня дружина може надавати матеріальну допомогу. Особа має право на утримання і тоді, коли вона стала особою з інвалідністю після спливу одного року від дня розірвання шлюбу, якщо її інвалідність була результатом протиправної поведінки щодо неї колишнього чоловіка, колишньої дружини під час шлюбу. (ч. 1, 2 ст. 76 СК України).

Відповідно до ч. 3 ст. 82 СК України право одного з подружжя на аліменти, які були присуджені за рішенням суду, може бути припинене за рішенням суду, якщо буде встановлено, що, зокрема, платник аліментів неспроможний надавати матеріальну допомогу.

Аналіз зазначених норм матеріального права дає підстави для висновку, що аліментні зобов`язання на утримання одного з подружжя можуть призначатися за наявності юридичних складових сукупності певних умов, зокрема: перебування у зареєстрованому шлюбі або після розірвання шлюбу якщо особа стала непрацездатною до розірвання шлюбу або протягом одного року від дня розірвання шлюбу, а також коли вона стала інвалідом після спливу одного року від дня розірвання шлюбу, якщо її інвалідність була результатом протиправної поведінки щодо неї колишнього чоловіка, колишньої дружини під час шлюбу; непрацездатність одного з подружжя; потреба в матеріальній допомозі; другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу.

Суд встановив, що позивач та відповідач тривалий час, більше десяти років, перебували у шлюбі з 21.08.2010 по 04.11.2022 (дата набрання законної сили рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 04.10.2022 про розірвання шлюбу). Від шлюбу сторони мають сина ОСОБА_5 2011 року народження.

18.05.2023 позивачу ОСОБА_1 була встановлена первинно третя група інвалідності загальне захворювання строком до 18.05.2025. Протипоказана важка і середньої важкості фізична праця, нічні зміни, виражені психологічні навантаження.

Також суд встановив, що позивач отримує пенсію по інвалідності в розмірі 2980,00 грн, з якої на підставі рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 10.09.2024 стягуються аліменти на користь відповідача в розмірі 1/4 частини на утримання їх неповнолітнього сина ОСОБА_5 .

За таких обставин, суд вважає, що оскільки позивач в розумінні ч. 3 ст. 75 СК України стала непрацездатною, тобто, особою з інвалідністю 3 групи, протягом одного року від дня розірвання шлюбу, отримує пенсію по інвалідності в розмірі недостатньому для забезпечення своїх базових потреб, зокрема, для постійного лікування та нагляду у невролога та сімейного лікаря, вона мала право на утримання від колишнього чоловіка, відповідача по справі, до 18.05.2025 (строк, до якого встановлена інвалідність), за умови, якщо останній може надавати таку матеріальну допомогу.

Суд не бере до уваги твердження позивача про те, що її інвалідність була результатом протиправної поведінки щодо неї колишнього чоловіка, оскільки доказів на підтвердження цих обставин, зокрема щодо вчинення домашнього насильства, позивач суду не надала.

До того ж, як вже зазначив суд, у цьому випадку має місце факт набуття позивачем в розумінні Сімейного кодексу України статусу непрацездатної протягом одного року після розірвання шлюбу.

Також суд критично ставиться до тверджень відповідача, що позивач працює, отримує заробітну плату та може сама себе забезпечувати, з огляду на відсутність в матеріалах справи доказів на підтвердження цих обставин.

Суд не бере до уваги наданий відповідачем на флеш-носії відеозапис, з якого вбачається, що позивач знаходиться в кіоску швидкого харчування Фаст фуд та приймає замовлення від особи, яка здійснює цей запис, оскільки факт працевлаштування особи не може підтверджуватися відеозаписом щодо прийняття та видачі одного замовлення, враховуючи, що такі обставини працевлаштування мають бути підтверджені належними доказами, зокрема, трудової книжкою, витягом з наказу про прийняття на роботу, довідкою з місця роботи тощо.

Проте, відповідач таких доказів суду не надав, клопотань щодо витребування доказів на підтвердження факту працевлаштування позивача та отримання нею заробітної плати не заявляв.

Також суд враховує пояснення позивача, яка зазначила, що вона намагалась працевлаштуватися, зокрема і до цього закладу, проте оскільки робота була пов`язана зі значним фізичним навантаженням, вона не залишилась там працювати, до того ж офіційно її на роботу не оформляли. Доказів протилежного матеріали справи не містять.

Щодо можливості відповідача, колишнього чоловіка позивача, надавати матеріальну допомого суд зазначає таке.

З матеріалів справи, вбачається, що відповідач після розірвання шлюбу непрацевлаштований, заробітну плату не отримує (інформація з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про джерела/суми нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору), не зареєстрований як фізична особа підприємець.

Також спільний неповнолітній син позивача та відповідача ОСОБА_5 , 2011 року народження, після розірвання шлюбу мешкає разом з відповідачем. Відповідач також має ще одну малолітню дитину від іншого шлюбу ОСОБА_14 , 2023 року народження, який мешкає з ним та дружиною.

Крім того, відповідач здійснює постійний догляд за своїм батьком ОСОБА_10 , який є особою з інвалідністю ІА групи, потребує постійного догляду та мешкає з відповідачем, що також унеможливлює працевлаштування відповідача.

Докази на підтвердження можливості відповідача надавати матеріальну допомогу матеріали справи не містять, сторонами суду не надавались.

Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За таких обставин, суд вважає, що позивач не довів наявність всіх умов, встановлених нормами Сімейного кодексу України, необхідних для набуття нею права на утримання від відповідача після розірвання шлюбу.

Крім того, суд зауважує, що позивач просила стягнути з відповідача аліменти на утримання, починаючи з 18.10.2023. У судовому засіданні позивач зазначила, що просить стягувати аліменти з відповідача постійно, тобто довічно.

Водночас, як установив суд, 18.05.2023 позивачу ОСОБА_1 була встановлена первинно третя група інвалідності загальне захворювання строком до 18.05.2025.

У судовому засіданні позивач пояснила, що вона подала необхідні документи для проведення переогляду та підтвердження встановленої групи інвалідності, проте, станом на дату розгляду справи питання ще не вирішено. Однак, доказів на підтвердження зазначених нею обставин суду не надала.

Підсумовуючи викладене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення з ОСОБА_3 аліментів на її утримання.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, зокрема, в разі відмови в позові - на позивача.

Ч. 6 ст. 141 ЦПК України передбачено, що якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Ураховуючи, що позивач звільнена від сплати судового збору, то судові витрати компенсуються за рахунок держави.

Керуючись ст. 2, 5, 12, 13, 81, 89, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд

постановив:

у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів відмовити повністю.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Сумського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення в разі оголошення вступної та резолютивної частини.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або про прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач ОСОБА_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_6 .

Відповідач ОСОБА_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_7 .

Дата складення повного судового рішення 08.08.2025.

Суддя В.В. Титаренко