Справа № 345/2265/23
Провадження № 2-п/345/32/2025
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.08.2025 року м. Калуш

Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області

в складі головуючого судді Сухарник І.І.

з участю секретаря судового засідання Рибчук Ю.М.

представника заявника (відповідача) ОСОБА_1

позивача ОСОБА_2

представника позивача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції справу за заявою ОСОБА_4 , від імені якого діє представник ОСОБА_1 , про перегляд заочного рішення Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 15.06.2023 по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про розірвання шлюбу, -

в с т а н о в и в:

Заочним рішенням Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 15.06.2023 позов ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про розірвання шлюбу задоволено. Ухвалено: шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_5 , який зареєстрований 21.08.2018 у відділі цивільної реєстрації Республіки Сейшельські Острови, № 406 - розірвати; після розірвання шлюбу дітей: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 залишити проживати з матір`ю (а.с.36-37).

23.07.2025 представник заявника (відповідача) адвокат Костромін Н.Р. звернулася із заявою про перегляд даного заочного рішення та просить його скасувати, посилаючись на те, що в червні 2025 року відповідачу стало відомо, що на розгляді Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області перебувала цивільна справа, в якій він, ОСОБА_5 , був відповідачем. Позовної заяви відповідач не отримував, а також не отримував будь-яких копій судових рішень, тому з метою з`ясування фактичних обставин справи він звернувся за правовою допомогою до адвоката. Тільки 30.06.2025 його представник ознайомився з матеріалами справи, в тому числі із заочним рішенням від 15.06.2023. Про факт ознайомлення з матеріалами справи представником відповідача зроблено запис в матеріалах справи. Відтак, сторона заявника (відповідача) вважає, що строк для подання заяви про скасування заочного рішення не пропущено. Крім того, адвокат Костромін Н.Р. зазначає, що у матеріалах справи відсутні підтвердження щодо того, що ОСОБА_5 , як відповідач отримував копію заочного рішення.

Представник заявника зазначає, що відповідач не з`явився в судове засідання, на якому було ухвалено спірне судове рішення та не повідомив причини своєї неявки, оскільки не був належним чином повідомлений про дату судового засідання, не знав про таке повідомлення та його не бачив. Жодного поштового повідомлення не отримував. Також адвокат Костромін Н.Р. зазначає, що повідомлення відповідача про судове засідання шляхом розміщення оголошення на сайті судової влади не є належним повідомленням. Крім того, адвокат звертає увагу суду, що суд постановляє заочне рішення у випадку повторної неявки відповідача в судове засідання (а судом було проведено тільки одне судове засідання).

Починаючи з 2021 року та по сьогоднішній день відповідач перебуває за межами території України, а саме на території Королівства Норвегія, де офіційно працевлаштований та виконує трудові обов`язки відповідно до укладених контрактів.

Щодо обставин, які мають істотне значення для справи, то сторона відповідача (заявника) посилається на те, що при винесенні рішення про розірвання шлюбу, судом було визначено місце проживання неповнолітніх дітей сторін разом із матір`ю ОСОБА_2 . Однак, ні позивачем, ні судом не було залучено до участі у справі відповідний орган опіки і піклування з метою отримання відповідного висновку.

Також представник заявника зазначає, що суд зобов`язаний був встановити, чи на момент подання позову фактичні шлюбні відносини між сторонами припинено та де було останнє місце спільного проживання подружжя. Оскільки відповідач є іноземцем, то суд мав з`ясувати, чи потрібно було при вирішенні справи застосовувати норми матеріального права Французької Республіки. Сторона відповідача вважає, що оскільки під час розгляду справи про розірвання шлюбу сторони проживали за межами України, а саме в Королівстві Норвегія, то суд повинен був звернутися до Верховного суду, щоб визначити підсудність справи.

Крім того, сторона заявника зазначає, що позивачем не надано суду пояснень та доказів, якими обґрунтовуються позовні вимоги. Судом передчасно зроблено висновки про неможливість зберегти родинні зв`язки, судом не вжито заходів для примирення сторін.

У зв`язку з цим, представник відповідача просить суд поновити відповідачу строк для подання заяви про перегляд заочного рішення; скасувати заочне рішення Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 15.06.2023 по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про розірвання шлюбу; цивільну справу призначити до розгляду за правилами загального позовного провадження (а.с.48-57).

Ухвалою суду від 24.07.2025 прийнято до розгляду заяву про перегляд заочного рішення та призначено судове засідання (а.с.84).

04.08.2025 від позивачки ОСОБА_2 надійшли до суду заперечення на заяву про перегляд заочного рішення, в яких вважає заяву представника відповідача безпідставною та необґрунтованою. Зазначає, що у 2021 році відповідач (на той час її чоловік) виїхав з України закордон в Єгипет, потім в ОАЕ, пояснивши це тим, що має підписати контракт по працевлаштуванню на роботу. У листопаді 2022 року відповідач прибув у Норвегію, де позивачка проживала з дітьми. Після його приїзду відносини сторін різко погіршилися, почалися постійні конфлікти, невдоволення, дорікання, в ніч 18-19.01.2023 у відповідача відбувся факт агресивної і неадекватної поведінки, чим налякав позивачку і їх дитину. Цю подію бачили батьки позивачки, які на той час проживали з позивачкою. На наступний день відповідач поїхав добровільно в Єгипет додому.

Після цього стосунки сторін ускладнились, відповідач інколи дзвонив, але про примирення річ не йшла. Позивачка також зазначає, що ще під час спільного проживання сторін в м.Калуші у 2020-2021 роках відповідач постійно виказував незадоволеність умовами проживання, він не працював, по ночах їздив на дискотеки, сім`єю не цікавився, дітьми не опікувався, матеріально сім`ю не підтримував. Ще в цей час сім`я почала розпадатися.

У травні 2023 року позивачка повернулася в Україну разом з дітьми. Оскільки сім`я розпалася, тому позивачка подала позов про розлучення.

Також ОСОБА_2 зазначає, що з моменту народження дітей чоловік не брав участі у їх вихованні і матеріальному утриманні. Позивачка вважає, що зазначене в заочному рішенні Калуського міськрайонного суду від 15.06.2023 визначення місця проживання дітей з матір`ю є правильним.

Позивачка зазначає, що не має наміру примиритися з відповідачем. Сім`я остаточно розпалася, спілкування між сторонами повністю припинено через агресивну поведінку відповідача і погрози. Позивачка звертає увагу суду, що контракти, які долучено до справи стороною відповідача, не є дійсними по тій причині, що фірма (готель) в Королівстві Норвегії, яка по цих контрактах мала брати на роботу позивачку і відповідача, була перепродана іншому власнику, а новий власник відповідача на роботу не прийняв.

Також позивачка вважає, що відповідач через два роки після розлучення звернувся до Калуського суду з приводу перегляду заочного рішення тільки по тій причині, що йому потрібна робоча віза у Норвегії. У податковій службі Норвегії документ про розлучення сторін - є зареєстрований. Це дуже впливає на подальше продовження перебування та дозвіл на працю в Норвегії для відповідача.

У зв`язку з цим, позивачка просить суд відмовити у задоволенні заяви сторони відповідача про скасування заочного рішення, а рішенняКалуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 15.06.2023 залишити без змін (а.с.96-98).

Заявник (відповідач) в судове засідання не з`явився.

В судовому засіданні представник заявник (відповідача) підтримала заяву про перегляд заочного рішення та просила його скасувати з підстав, які зазначено в заяві. Зазначила, що в червні 2025 року відповідач звертався в поліцію з приводу розшуку дітей, однак підтвердження цьому не надала.

Позивачка та її представник в судовому засіданні заперечили проти заяви про перегляд заочного рішення, просили суд відмовити в її задоволенні з підстав, зазначених в письмових запереченнях. Позивачка вказала, що подружні відносини фактично припинені з грудня 2021 року, позивачка не має жодного наміру проживати разом з відповідачем, вони не спілкуються. Також позивачка зазначила, що в 2023 році вона повідомляла відповідача про розлучення та надсилала йому рішення суду, однак підтвердження надсилання у неї відсутні. Позивачка також зазначила, що в базі даних Норвегії вона є зареєстрована як розлучена, відповідач також повинен був отримати повідомлення з цієї бази даних. Позивачка вказала, що на даний час вона проживає разом з дітьми в Україні, вона не забороняє відповідачу спілкуватися з дітьми, про факт звернення відповідача в поліцію для розшуку дітей позивачці нічого невідомо. З серпня 2023 року відповідач дітьми не цікавився.

Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Заочним рішенням Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 15.06.2023 позов ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про розірвання шлюбу задоволено. Ухвалено: шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_5 , який зареєстрований 21.08.2018 у відділі цивільної реєстрації Республіки Сейшельські Острови, № 406 - розірвати; після розірвання шлюбу дітей: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 залишити проживати з матір`ю (а.с.36-37).

Згідно довідки Управління «Центр надання адміністративних послуг» виконавчого комітету Калуської міської ради № 2181869 від 10.05.2023, за адресою АДРЕСА_1 були зареєстровані позивачка, відповідач, їх діти (а.с.29).

Таким чином, на час розгляду справи про розірвання шлюбу місце проживання обох сторін було зареєстровано в Україні.

Після винесення заочного рішення від 15.06.2023 його копію було направлено за адресою: АДРЕСА_1 , де відповідач був зареєстрований (а.с.38).

Щодо поновлення відповідачу строку для подання заяви про перегляд заочного рішення, то суд зазначає наступне.

Стаття 284 ЦПК України передбачає порядок і строк подання заяви про перегляд заочного рішення. Зокрема, заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Суд бере до уваги твердження сторони відповідача (заявника) про те, що заочне рішення від 15.06.2023 було вручено стороні відповідача тільки 30.06.2025, тому приходить до висновку, що відповідачу ОСОБА_4 слід поновити процесуальний строк для подачі заяви про перегляд заочного рішення суду.

Щодо підстав для скасування заочного рішення, то суд зазначає наступне.

Частиною 1 ст. 280 ЦПК України передбачено умови проведення заочного розгляду справи. Суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Стаття 283 ЦПК Українипередбачає, що відповідачам, які не з`явилися в судове засідання, направляється копія заочного рішення в порядку, передбаченому статтею 272 цього Кодексу.

У ч.2 ст.285 ЦПК України вказано, що узаяві про перегляд заочного рішення повинно бути зазначено: 1) найменування суду, який ухвалив заочне рішення; 2) ім`я (найменування) відповідача або його представника, які подають заяву, їх місце проживання чи місцезнаходження, номер засобу зв`язку, відомості про наявність або відсутність електронного кабінету; 3) обставини, що свідчать про поважність причин неявки в судове засідання та (або) неповідомлення їх суду, а також причин неподання відзиву, і докази про це; 4) посилання на докази, якими відповідач обґрунтовує свої заперечення проти вимог позивача; 5) клопотання про перегляд заочного рішення; 6) перелік доданих до заяви матеріалів.

Відповідно до ч. 3 ст. 287 ЦПК України, урезультаті розгляду заяви про перегляд заочного рішення суд може своєю ухвалою: 1) залишити заяву без задоволення; 2) скасувати заочне рішення і призначити справу до розгляду за правилами загального чи спрощеного позовного провадження.

Згідно ч.1 ст. 288 ЦПК України, заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Щодо обставин, які мають істотне значення для справи, то сторона відповідача (заявника) посилається на те, що при винесенні рішення про розірвання шлюбу, судом було визначено місце проживання неповнолітніх дітей сторін разом із матір`ю ОСОБА_2 . Однак, ні позивачем, ні судом не було залучено до участі у справі відповідний орган опіки і піклування з метою отримання відповідного висновку.

З цього приводу суд зазначає наступне.

Згідно зі ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Відповідно до ч. 4 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає.

Згідно з ч. 1 ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Водночас, у постанові від 15 січня 2020 року у справі № 200/952/18 (провадження №61-14859св19) Верховний Суд зазначив, що за загальним правилом за відсутності спору щодо того, з ким із батьків будуть проживати неповнолітні діти, суд може вирішити питання про залишення проживання дитини разом із матір`ю чи батьком одночасно з вимогою про розірвання шлюбу. У разі наявності такого спору між батьками суд повинен роз`яснити сторонам порядок вирішення питання про визначення місця проживання дитини.

В матеріалах справи (в тому числі в самій заяві про перегляд заочного рішення) відсутні будь-які докази, які б свідчили про наявність спору про місце проживання дітей сторін. Сторона відповідача тільки зазначає, що під час розгляду справи про розірвання шлюбу не було залучено до участі у справі відповідний орган опіки і піклування з метою отримання висновку щодо спору про місце проживання дитини. Однак жодного документу (заяви, тощо) від відповідача про те, що він бажає, щоб діти проживали з ним, в матеріалах справи немає.

Суд звертає увагу на те, що зазначення у резолютивній частині рішення суду про залишення на проживанні дітей з одним з батьків не свідчить, що суд вирішив позов про визначення місця проживання дітей, оскільки у такому разі суд лише констатує, з ким залишається проживати дитина після розірвання шлюбу, не змінюючи при цьому її місце проживання.

Суд роз`яснює, що згідно ст. 161 Сімейного кодексу України, - якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Якщо орган опіки та піклування або суд визнав, що жоден із батьків не може створити дитині належних умов для виховання та розвитку, на вимогу баби, діда або інших родичів, залучених до участі у справі, дитина може бути передана комусь із них. Якщо дитина не може бути передана жодній із цих осіб, суд на вимогу органу опіки та піклування може постановити рішення про відібрання дитини від особи, з якою вона проживає, і передання її для опікування органу опіки та піклування.

Тому у випадку необхідності вирішити питання про визначення місця проживання дітей сторони (позивачка і відповідач) можуть звернутися до суду чи органу опіки та піклування з окремою заявою.

Також представник заявника в заяві про скасування заочного рішення зазначає, що суд зобов`язаний був встановити, чи на момент подання позову фактичні шлюбні відносини між сторонами припинено та де було останнє місце спільного проживання подружжя. Оскільки відповідач є іноземцем, то суд мав з`ясувати, чи потрібно було при вирішенні справи застосовувати норми матеріального права Французької Республіки. Сторона відповідача вважає, що оскільки під час розгляду справи про розірвання шлюбу сторони проживали за межами України, а саме в Королівстві Норвегія, то суд повинен був звернутися до Верховного суду, щоб визначити підсудність справи.

Однак, при винесенні заочного рішення від 15.06.2023 судом було враховано той факт, що місце проживання як позивачки, так і відповідача було зареєстровано в Україні. Тому відсутні підстави для звернення до Верховного суду, щоб визначити підсудність справи.

Також при винесенні заочного рішення від 15.06.2023 судом було встановлено, що подружнє життя у сторін не склалося, а шлюб носить формальний характер.

Відповідачем не надано суду жодних доказів, чи обґрунтувань, які б це спростовували. Сторони проживають окремо, подружніх стосунків не підтримують, не спілкуються, примирення між ними неможливе, що підтверджено в судовому засіданні.

Як вже було зазначено, заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Суд приходить до висновку, що відповідачем не наведено суду і не підтверджено доказами жодних обставин, які б мали істотне значення для вирішення справи. Відповідачем не надано суду жодних доказів, чи обґрунтувань, які спростовували той факт, що подружнє життя у сторін не склалося, а шлюб носив формальний характер.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що заяву про перегляд заочного рішення необхідно залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 280, 283, 285, 287, 288 ЦПК України, суд -

п о с т а н о в и в:

Поновити ОСОБА_4 процесуальний строк для подачі заяви про перегляд заочного рішення суду.

Заяву ОСОБА_4 , від імені якого діє представник ОСОБА_1 , про перегляд заочного рішення Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 15.06.2023 по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про розірвання шлюбу - залишити без задоволення.

Заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку в 30-ти денний строк з дня проголошення ухвали про залишення без задоволення заяви про перегляд заочного рішення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складено 18.08.2025.

Головуючий