Провадження № 2/202/288/2025
РІШЕННЯ

Іменем України

21 липня 2025 року м. Дніпро

Індустріальний районний суд міста Дніпра у складі:

головуючого судді Дребот І.Я.,

за участю секретаря судового засідання Шеремет В.Л.,

учасників справи:

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача Петренко І.Ф.,

представника відповідача Сергієвської А.Ю.,

представника відповідача Богданова М.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Дніпро цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа: Шоста Дніпровська державна нотаріальна контора, Державний нотаріус Єремеєва А.В. про визнання права власності в порядку спадкування за законом на частку житлового будинку,-

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Індустріального районного суду м. Дніпра перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа: Шоста Дніпровська державна нотаріальна контора, Державний нотаріус Єремеєва А.В. про визнання права власності в порядку спадкування за законом на частку житлового будинку.

В обґрунтування позову зазначено, що дід позивача - ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , а бабуся - ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 . За життя подружжя ОСОБА_4 та ОСОБА_5 побудували житловий будинок з господарськими спорудами, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 . Згідно з відповідями КП "Дніпровське міське бюро технічної інвентаризації" ДМР від 28.09.2023 року № 10156, від 24.05.2023 року № 5107 відомо, що в інвентаризаційній справі станом на 31.12.2012 року за адресою: АДРЕСА_2 , містяться відомості про право власності на домоволодіння в цілому за ОСОБА_4 на підставі договору про надання у безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку на праві особистої власності, посвідченого 21.08.1956 року. Четвертою державною нотаріальною конторою з реєстром № 2-1734, зареєстроване в КП "ДМБТІ" та записане в реєстрову книгу № 451 за реєстровим № 61. Згідно матеріалів інвентаризаційної справи на дату останньої технічної інвентаризації, проведеної 28.06.1985 року, зазначене домоволодіння складалось з: житлового будинку літ. А-1 житловою площею 47,7 кв.м., загальною площею 67,7 кв.м., сараю літ. Б, убиральня літ. В, колодязь № 1, огорожі № 2-4, водоколонка № 5, замощення І.

ОСОБА_1 звернувся із заявою про прийняття спадщини за правом представлення до Шостої дніпровської державної нотаріальної контори. 12.07.2023 року своєю постановою державний нотаріус Єремеєва А.В. відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , мотивуючи тим, що у позивача відсутній документ, який посвідчує право власності спадкодавця на спадкове майно. Як вбачається з матеріалів спадкової справи зазначений документ знаходиться у іншого спадкоємця за законом, який також прийняв спадщину. Відповідачка позбавила позивача доступу до будинку та можливості виготовити технічну документацію.

Вважає, що за правом представництва позивачу, як онукові ОСОБА_4 належить 1/6 частка спадкового майна..

Ухвалою судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська Ісаєвої Д.А. від 20.12.2023 року позовну заяву прийнято до провадження та призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.09.2024 року, дану справу розподілено судді Дребот І.Я.

Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 12.09.2024 року дану справу прийнято до провадження судді Дребот І.Я.

Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпра від 25.06.2025 року закрито підготовче провадження та призначено до розгляду по суті.

Позивач та його представник у судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_6 - адвокат Богданов М.Ю. у судовому засіданні визнав позовні вимоги в частині права власності на 1/6 частку.

Представник відповідача ОСОБА_3 - адвокат Сергієвська А.Ю. у судовому засіданні заперечувала щодо визнання права власності за ОСОБА_1

19.11.2024 року від представника позивача надійшла уточнена позовна заява.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступних висновків.

Відповідно до статті 41 Конституції України та частин першої та другої статті 321 ЦК України ніхто не може бути позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених Конституцією та законом.

Як встановлено судом, дід позивача - ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , а бабуся - ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 . За життя подружжя ОСОБА_4 та ОСОБА_5 побудували житловий будинок з господарськими спорудами, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 . Згідно з відповідями КП "Дніпровське міське бюро технічної інвентаризації" ДМР від 28.09.2023 року № 10156, від 24.05.2023 року № 5107 відомо, що в інвентаризаційній справі станом на 31.12.2012 року за адресою: АДРЕСА_2 , містяться відомості про право власності на домоволодіння в цілому за ОСОБА_4 на підставі договору про надання у безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку на праві особистої власності, посвідченого 21.08.1956 року. Четвертою державною нотаріальною конторою з реєстром № 2-1734, зареєстроване в КП "ДМБТІ" та записане в реєстрову книгу № 451 за реєстровим № 61. Згідно матеріалів інвентаризаційної справи на дату останньої технічної інвентаризації, проведеної 28.06.1985 року, зазначене домоволодіння складалось з: житлового будинку літ. А-1 житловою площею 47,7 кв.м., загальною площею 67,7 кв.м., сараю літ. Б, убиральня літ. В, колодязь № 1, огорожі № 2-4, водоколонка № 5, замощення І.

ОСОБА_1 звернувся із заявою про прийняття спадщини за правом представлення до Шостої дніпровської державної нотаріальної контори.

12.07.2023 року своєю постановою державний нотаріус Єремеєва А.В. відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , мотивуючи тим, що у позивача відсутній документ, який посвідчує право власності спадкодавця на спадкове майно. Як вбачається з матеріалів спадкової справи зазначений документ знаходиться у іншого спадкоємця за законом, який також прийняв спадщину.

Відповідно до частини першої статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до частини п`ятої статті 1268 ЦК України (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Згідно статті 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Частиною першою статті 1261ЦК України встановлено,що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Частиною першою статті 1266 ЦК України встановлено, що внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини.

Оскільки спірний будинок побудований у період шлюбу ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , він є спільною сумісною власністю подружжя, та кожному з них належить по 1/2 частині домоволодіння. Після смерті діда позивача - ОСОБА_4 , відкрилась спадщина на належну йому частку майна, а саме на 1/2 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами.

ОСОБА_1 , онук померлого ОСОБА_4 , відповідно до ст. 1266 ЦК України по праву представлення має право на частку спадщини, яку б успадкував його батько, якби на час смерті ОСОБА_4 він був живий.

Тобто, 1/2 частка на квартиру після померлого ОСОБА_4 розділилася між трьома спадкоємцями та частка ОСОБА_1 становить 1/6 за правом представлення.

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (частина 1 статті 1218 ЦК України).

Згідно з частинами першою, третьою статті 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Відповідно до пункту 4.15 глави 10 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженого наказом Мін`юсту від 22 лютого 2012 року №296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу І цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна.

Згідно роз`яснень, викладених в пункті 3.1. листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК). Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні.

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, в тому числі й у випадку визначення судом за позовом спадкоємця додаткового строку для прийняття спадщини.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина перша статті 2 ЦПК України).

Статтею 89 ЦПК України встановлено, що виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Згідно з вимогами пунктів 1, 2, 3 частини першої статті 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин.

Аналізуючи вищевикладені доводи, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Згідно частини першої статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 10, 12, 13, 76, 81, 89, 141, 247, 263-265, 354, 355 ЦПК України,суд

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа: Шоста Дніпровська державна нотаріальна контора, Державний нотаріус Єремеєва А.В. про визнання права власності в порядку спадкування за законом на частку житлового будинку - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , право власності на 1/6 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 та складається з житлового будинку літ. А-1 житловою площею 47,7 кв.м., загальною площею 67,7 кв.м., сараю літ. Б, убиральня літ. В, колодязь № 1, огорожі № 2-4, водоколонка № 5, замощення І, у порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягнути в рівних частинах з ОСОБА_2 ( АДРЕСА_3 ), ОСОБА_3 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати по сплаті судового збору у загальному розмірі 1073,60 грн., тобто по 536,80 грн. з кожного.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення проголошено 31.07.2025 року.

Суддя І.Я. Дребот