РІШЕННЯ

іменем України

13 серпня 2025 року м. Зміїв

Зміївський районний суд Харківської області

головуючий - суддя Овдієнко В. В.,

секретар судового засідання - Литвин А. Є.,

позивач - ОСОБА_1 ,

представник позивача - ОСОБА_2 ,

відповідач - ОСОБА_3 ,

третя особа - ОСОБА_4 ,

розглянувши за відсутності учасників справи у порядку спрощеного позовного провадження в залі суду справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про встановлення порядку користування житловим приміщенням, третя особа ОСОБА_4 ,

у с т а н о в и в:

20.11.2024 адвокат Браславська О. А. в інтересах ОСОБА_1 через систему "Електронний суд" подала позовну заяву до ОСОБА_3 про визначення наступного порядку користування квартирою АДРЕСА_1 : - виділити у користування позивача житлову кімнату, яка позначена у технічному паспорті під номер 5, площею 12,6 кв.м, з прилеглим балконом і коморою; виділити ОСОБА_3 у користування житлову кімнату, яка позначена в технічному паспорті під номер 9, площею 16,4 кв.м; - інші приміщення: коридор, вбиральню, кухню залишити у спільному користуванні співвласників, а також просила стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати.

На обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач є співвласником квартири АДРЕСА_1 . Іншими співвласниками є ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

Відповідач є співвласником 1/3 частки квартири у порядку спадкування за заповітом після смерті матері ОСОБА_5 , яку відповідач прийняв фактично, але не оформив свої спадкові права.

У спірній квартирі зареєстровані позивач разом з сином ОСОБА_4 , однак вони позбавлені можливості користуватися своєю часткою квартири, оскільки з відповідачем не досягнуто згоди щодо порядку користування квартирою.

Згідно даних технічного паспорту, вказана квартира має загальну площу 47,1 кв.м, житлову 29 кв.м. Позивач та третя особа мають по 1/3 частці у власності квартири.

Технічна характеристика квартири відображає наявність в квартирі двох житлових кімнат: кімната, яка позначена у технічному паспорті під номером 9, площею 16,4 кв.м; кімната, яка позначена у технічному паспорті під номером 5, площею 12,6 кв.м.

Враховуючи, що позивач має намір і бажання користуватися своєю часткою квартири та часткою свого сина ОСОБА_4 , просила виділити позивачу у користування житлову кімнату, яка позначена в технічному паспорті під номером 5, площею 12,6 кв.м, з прилеглим балконом і коморою, а відповідачу виділити у користування житлову кімнату, яка позначена у технічному паспорті під номером 9, площею 16,4 кв.м.

Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 28.11.2024 прийнято позовну заяву та відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи, призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні в залі суду на 19.12.2024.

16.12.2024 відповідач ОСОБА_3 надіслав до суду відзив, в якому вказав, що позивач добровільно залишила місце свого проживання і виїхала за межі України, покинувши матір, яка потребувала стороннього догляду, на нього. Пізніше з квартири виїхав син позивачки ОСОБА_4 . Позивач припинила спілкуватися з ним та з матір`ю, допомоги не надавала. Потім померла їх мати ОСОБА_5 , але ні ОСОБА_1 та її син ОСОБА_4 не приїздили.

Також, вважав, що дії позивача є передчасними, оскільки він не чинить будь-яких перешкод у користуванні квартирою, здійснює погашення заборгованості за житлово-комунальні послуги.

На його думку, третя особа ОСОБА_4 повинен особисто розпоряджатися, користуватися власною часткою у квартирі.

Вважав позов позивача таким, що має намір позбавити належної йому частки у спірній квартирі, і вважав, що необхідне меншу кімнату площею 12,6 кв.м, виділити йому, а більшу площею 16,4 кв.м - позивачу та третій особі.

19.12.2024 за клопотанням представника позивача ОСОБА_2 судовий розгляд відкладено до 31.01.2025.

20.12.2024 представник позивача ОСОБА_2 надіслала відповідь на відзив на позовну заяву, в якому зазначила про те, що позивач змушена була залишити місце свого проживання, оскільки з того часу, як ОСОБА_3 почав мешкати у спірній квартирі, почалися сварки, відповідач зловживав алкогольними напоями, у зв`язку з чим позивач неодноразово викликала поліцію. В подальшому, під час сварок мати ОСОБА_5 займала позицію сина, що негативно впливало на психічний стан позивачки, оскільки до появи відповідача у позивачки були доброзичливі стосунки з матір`ю, вона піклувалася про неї. Після чого, позивач змушена була проживати в орендованій квартирі. Позивач неодноразово зверталася до відповідача з пропозицією вирішити питання щодо порядку користування квартирою, щоб вона мала змогу зробити ремонт у кімнаті і проживати в ній, однак відповідач згоди на таку пропозицію не надав, у зв`язку з чим позивач змушена звернутися до суду.

20.12.2024 третя особа ОСОБА_4 подав заяву, в якій підтримав позовні вимоги ОСОБА_1 та просив проводити розгляд справи за його відсутності, а також підтвердив обставини, викладені в позовній заяві, та відповіді на відзив.

30.01.2025 до суду надійшли додаткові письмові пояснення відповідача ОСОБА_3 , в яких останній зазначив, що жодних перешкод ОСОБА_1 у користуванні квартирою не чинив. Позивач добровільно залишила місце проживання і у 2019 році виїхала до Італії. Документи на квартиру знаходяться у ОСОБА_1 . За життя мати намагалася документи забрати, викликала з цього приводу поліцію, однак документи на квартиру так і залишилися у ОСОБА_1 . Тривалий час він проживав в орендованій квартирі, а коли на прохання матері переїхав у спірну квартиру, почалися сварки з сестрою, вона негативно налаштувала сина ОСОБА_4 проти нього та матері, поширювала неправдиві чутки, що він зловживає алкогольними напоями. Спроби вирішити спір мирним шляхом позитивного результату не дали, від спілкування позивач та її представник відмовилися.

31.01.2025 за клопотанням представника позивача ОСОБА_2 судовий розгляд відкладено на 31.03.2025.

28.03.2025 до суду надійшли додаткові пояснення ОСОБА_3 , в яких останній позовні вимоги не визнав, вважав дії позивачки такими, що спрямовані на незаконне заволодіння квартирою. Просив судовий розгляд справи відкласти, оскільки потребує правової допомоги.

31.03.2025 за клопотанням відповідача судовий розгляд справи відкладено на 15.05.2025.

14.05.2025 до суду надійшли додаткові письмові пояснення відповідача ОСОБА_3 , в яких останній зазначив, що позивач ОСОБА_1 не провела реєстрацію права власності на квартиру, а також не надала до суду відповідний витяг. Також, позивач ОСОБА_1 не використала право безспірного досудового порядку розподілу. ОСОБА_1 переховує та утримує правовий документ на квартиру, внаслідок чого він позбавлений можливості реалізувати свої спадкові права після смерті матері. Відсутність реєстрації права власності на квартиру є перешкодою для будь-яких переоформлень. Знову наголосив, що саме він здійснював догляд за матір`ю, яка проживала у кімнаті, на яку претендує позивач.

Вважав, що вказана кімната повинна залишитись у користуванні спадкоємця матері.

Крім того, відповідач ОСОБА_3 надіслав заяву про витребування доказів та клопотання виклик свідків.

15.05.2025 ухвалою суду відмовлено у задоволенні заяви відповідача про витребування доказів та задоволено клопотання відповідача про виклик свідків, в судове засідання, яке призначене на 10:30 годину 25.06.2025, викликано наступних свідків: - ОСОБА_6 ; - ОСОБА_7 ; - ОСОБА_8 ; - ОСОБА_9 .

24.06.2025 відповідач ОСОБА_3 надіслав додаткові пояснення, в яких просив дослідити у судовому засідання оригінал правовстановлюючого документа.

25.06.2025 відповідач ОСОБА_3 надіслав додаткові пояснення, в яких просив допитати в наступному судовому засіданні свідка ОСОБА_7 .

25.06.2025 відповідач ОСОБА_3 надіслав додаткові пояснення, в яких повідомив про неможливість прибуття до суду свідка ОСОБА_9 .

25.06.2025 допитано свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_8 , після допиту свідків за клопотанням відповідача ОСОБА_3 судовий розгляд відкладено на 13.08.2025.

13.08.2025 відповідач ОСОБА_3 надіслав заяву, в якій повідомив, що позивач ОСОБА_1 з 2020 року не проживає у спірній квартирі, а перебуває за кордоном. Вважав, що позивач штучно створила цей спір, оскільки він не чинив будь-яких перешкод у користуванні майном. Вважав, що він не повинен бути відповідачем по цій справі. Взагалі він не заперечує проти встановлення порядку користування спірною квартирою, але з урахуванням його інтересів.

13.08.2025 допитано свідка ОСОБА_7

13.08.2025 належним чином повідомлені учасники справи в судове засідання не з`явилися.

Представник позивача ОСОБА_2 у заяві від 01.05.2025 просила проводити розгляд справи за її відсутності та за відсутності позивача на задоволенні позовних вимог наполягала.

Відповідач ОСОБА_3 надіслав заяву, в якій просив допитати свідків та провести судове засідання за його відсутності.

Третя особа ОСОБА_4 у заяві від 20.12.2024 просив розгляд справи проводити за його відсутності, позовні вимоги ОСОБА_1 підтримав.

Дослідивши письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, допитавши свідків, суд дійшов наступного:

Частинами 1, 3 статті 13 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Відповідно до статей 76-81 Цивільного процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування, а також докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

На підставі доказів, досліджених під час судового розгляду, судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Спірним є порядок користування квартирою АДРЕСА_1 .

Згідно копії паспорта громадянина України НОМЕР_1 позивач ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , з 11.02.1998 (а. с. 9-12, 24).

За даними копії свідоцтва про право власності на житло, виданого 19.01.1996 Виробничим управлінням житлово-комунального господарства, квартира АДРЕСА_3 належала на праві спільної власності в рівних частках ОСОБА_5 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 (а. с. 15).

З копії технічного паспорту на квартиру АДРЕСА_4 , що знаходиться у власності: ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , у будинку АДРЕСА_5 вбачається, що вона складається з: двох кімнат - кімната під номером 9 площею 16,4 кв.м, а кімната під номером 5 площею 12,6 кв.м, поєднана з балконом площею 3 кв.м; кухні площею 5,7 кв.м, ванної кімнати площею 2 кв.м, вбиральні 1 площею 1 кв.м, коридору площею 6,3 кв.м, комори площею 1,5 кв.м. Загальна площа квартири складає 46.1 кв.м (а. с. 20, 21).

З копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_5 (а. с. 14).

З листа приватного нотаріуса Чугуївського районного нотаріального округу Харківської області Сібільової С. М. № 101/02-14 від 29.03.2023 вбачається, що заява ОСОБА_1 про відмову від прийняття спадщини після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 матері ОСОБА_5 на користь онука померлої ОСОБА_4 , справжність підпису на якій засвідчена Генеральним консульством України в Мілані 16.02.2023, за реєстровим № 1674, надійшла 29.03.2023, зареєстрована за вхідним № 56/02-14 та того ж дня зареєстрована в книзі обліку та реєстрації спадкових справ за № 43, та долучена до спадкової справи за № 9/2023. Також, ОСОБА_1 повідомлено, що ОСОБА_5 залишила заповіт на ім`я сина ОСОБА_3 , який посвідчений приватним нотаріусом Чугуївського районного нотаріального округу Харківської області Сібільовою С. М. 12.09.2019 за реєстровим № 51 (а. с. 16).

29.10.2024 на адресу відповідача направлено пропозицію щодо визначення порядку користування спірною квартирою, відповідно до якої запропоновано наступний варіант: у користування ОСОБА_1 виділити кімнату під номером 5, площею 12,6 кв.м, з прилеглим балконом і комору, яка прилягає до кімнати № НОМЕР_3 ; ОСОБА_3 виділити у користування кімнату під № 9, площею 16,4 кв.м, а інші приміщення: коридор, вбиральню, кухню, залишити у спільному користуванні (а. с. 17, 18).

Зображення кімнати, прилеглої до балкону, підтверджується, що вона наповнена особистими речами (а. с. 50).

Свідок ОСОБА_6 показала, що ОСОБА_3 здійснював догляд за матір`ю, а позивач ОСОБА_1 вчиняла дії по приховуванню документів на спірну квартиру.

Свідок ОСОБА_8 показав, що дійсно між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 виник конфлікт щодо користування квартирою, але позивачка перебуває за кордоном.

Свідок ОСОБА_7 показала, що ОСОБА_3 здійснював догляд за матір`ю ОСОБА_5 , а ОСОБА_1 та її син ОСОБА_4 ніяких дій по утриманню квартири та ОСОБА_5 не здійснювали.

Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до статті 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Згідно статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства.

Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

Власність зобов`язує.

Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі.

Держава не втручається у здійснення власником права власності.

Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов`язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Особливості здійснення права власності на культурні цінності встановлюються законом.

Відповідно до статті 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою.

Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю.

Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Якщо договір між співвласниками про порядок володіння та користування спільним майном відповідно до їхніх часток у праві спільної часткової власності посвідчений нотаріально, він є обов`язковим і для особи, яка придбає згодом частку в праві спільної часткової власності на це майно.

У постанові Верховного Суду від 22 березня 2023 року по справі № 463/6829/21-ц викладено висновок, що відсутність реєстрації права власності відповідно до Закону України "Про реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" не зумовлює позбавлення особи прав користування та володіння належним їй на праві власності майном.

У спадкоємця, який в установленому законом порядку прийняв спадщину, права володіння та користування спадковим майном виникають з часу відкриття спадщини, тому такий спадкоємець може захищати свої порушені права володіння та користування спадковим майном з використанням способів, визначених главою 29 ЦК України.

Отже, доводи відповідача ОСОБА_3 про відсутність реєстрації права власності на квартиру та неприйняття ним спадщини після смерті матері ОСОБА_5 не знайшли свого підтвердження, та не узгоджуються з висновком, викладеним у постанові Верховного Суду від 22 березня 2023 року по справі № 463/6829/21-ц.

У постанові від 17 лютого 2016 року у справі № 6-1500цс15 Верховний Суд України дійшов висновку про те, що стаття 358 ЦК України свідчить про те, що первинне значення у врегулюванні відносин між співвласниками має домовленість. Очевидним є те, що рішення суду не може підмінити собою їх домовленість. Водночас, при виникненні конфліктної ситуації, яка унеможливлює добровільне встановлення порядку користування спільним майном між співвласниками, такий порядок користування може встановити суд. При здійсненні права власності співвласниками щодо спільного майна потрібно враховувати правову природу такої власності, адже співвласникам належить, так звана, ідеальна частка у праві власності на спільне майно, яка є абстрактним вираженням співвідношення в обсязі прав співвласників щодо спільної власності. Отже, кожному з них належить не частка у спільному майні, а частка у праві власності на це майно. Потрібно розмежовувати порядок поділу спільної власності з метою припинення такого її режиму і порядок встановлення користування спільним майном. Суд виділяє в користування сторонам спору в натурі частки, адекватні розміру їх часток у праві власності на спільне майно. При цьому допускається можливість відійти в незначних обсягах від відповідності реальних часток ідеальним у зв`язку з неможливістю забезпечити їх точну відповідність. Таке рішення не змінює розміру часток співвласників у праві власності на спільне майно, не порушує їх прав як власників.

Подібні за змістом висновки викладені у постановах Верховного Суду у складі колегії Касаційного цивільного суду від 08 вересня 2021 року у справі № 761/44705/19, від 12 серпня 2021 року у справі від 644/5579/18, від 26 травня 2021 року у справі № 750/11539/18.

Встановлення порядку користування квартирою з незначним відхиленням від ідеальних часток співвласників житлової площі, із урахуванням планування квартири, є єдиним оптимальним способом вирішення спору між співвласниками квартири.

Зі змісту поданих сторонами заяв по суті спору та показань свідків вбачається, що між сторонами тривалий час існують неприязні стосунки та суперечки з приводу користування спільною квартирою.

Оскільки ОСОБА_1 та ОСОБА_3 не змогли за взаємною згодою, добровільно вирішити питання щодо порядку користування квартирою АДРЕСА_1 , за наявності конфліктної ситуації, яка унеможливила добровільне встановлення порядку користування спільним майном між співвласниками, встановлення такого порядку має бути здійснено судом.

Технічна характеристика спірної квартири не дозволяє здійснити виділення в користування сторонам спору в натурі частки, адекватні розміру їх часток у праві власності на цю квартиру. Водночас, суд взяв до уваги, що необхідність відійти від відповідності реальних часток ідеальним, у зв`язку з неможливістю забезпечити їх точну відповідність, у розглядуваному спорі може бути реалізована за рахунок ідеальної частки співвласника ОСОБА_4 , який є третьою особою, що не заявив самостійних вимог щодо предмету спору, однак підтримав позовні вимоги своєї матері ОСОБА_1 .

Запропонований позивачкою порядок користування спірною квартирою не передбачає відступу від відповідності реальних часток ідеальним, за якого зменшується реальна частка відповідача, порівняно з належною йому 1/3 ідеальною часткою. Тому доводи відповідача про те, що позивачка цим позовом намагається позбавити його права на квартиру є безпідставними.

За таких обставин, позовна заява ОСОБА_1 є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Згідно зі статтею 141 Цивільного процесуального кодексу України з відповідача належить стягнути на користь позивача витрати по сплаті судового збору (а. с. 25).

Керуючись ст. ст. 12, 13, 76-81, 89, 141, 211, 223, ч. 2 ст. 247, 259, 263-265, 268, 352, 354 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Позовну заяву задовольнити.

Визначити порядок користування квартирою АДРЕСА_1 , наступним чином:

- виділити у користування ОСОБА_1 житлову кімнату, яка позначена у технічному паспорті під номер 5, площею 12,6 кв.м, з прилеглим балконом і коморою;

- виділити ОСОБА_3 у користування житлову кімнату, яка позначена в технічному паспорті під номер 9, площею 16,4 кв.м;

- коридор, вбиральню, кухню залишити у спільному користуванні співвласників.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору в розмірі 968 (дев`ятсот шістдесят вісім) грн 96 коп.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не буде подано.

Учасники справи, а також особи, які не брали участь у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду через Зміївський районний суд Харківської області протягом тридцяти днів з дня складання повного рішення суду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач - ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_6 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_4 .

Відповідач - ОСОБА_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_6 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_5 .

Третя особа - ОСОБА_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_6 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_6 .

Повне рішення складене 13.08.2025.

Головуючий: В. В. Овдієнко