Справа № 215/1491/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 серпня 2025 року Тернівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області, у складі: головуючого судді Данилевського М.А.,

за участю секретаря судового засідання Маняхіної А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження в порядку ч.2 ст.247 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу в м. Кривому Розі скаргу представника скаржника ОСОБА_1 , яка діє в інтересах ОСОБА_2 на бездіяльність Покровського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) та скасування арешту майна, заінтересована особа: Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк»,-

ВСТАНОВИВ:

04 березня 2025 року представник скаржника ОСОБА_1 , яка діє в інтересах ОСОБА_2 ,звернувся до суду із скаргою на бездіяльність ВДВС у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), в якій просить зобов`язати Покровський ВДВС м. Кривого Рогу Криворізького району Дніпропетровської області ПМУМЮ (м. Одеса) вжити заходів щодо зняття арешту з майна ОСОБА_2 та скасувати арешт, накладений постановою про накладення арешту на майно боржника та оголошення заборони на його відчуження державного виконавця Тернівського відділу державної виконавчої служби Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області від 17 лютого 2011 на все нерухоме майно ОСОБА_2 .

Ухвалою Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 06.03.2025 було відкрито провадження по справі та призначено її до розгляду в судовому засіданні..

В призначене судове засідання скаржник та його представник, а також представники стягувача та виконавчої служби не з`явились.

Представник скаржника в наданій заяві просив розглянути справу без її участі та задовольнити скаргу.

Інші учасники про причини неявки своїх представників не повідомили.

За вказаних обставин, враховуючи положення ч.3 ст.211, ч.2 ст.247, ч.2 ст.450 ЦПК України, суд визнав за можливе провести розгляд справи за відсутності сторін, за наявними у справі матеріалами та без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Перевіривши викладені в скарзі доводи та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, а саме: Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, що в останньому наявне зареєстроване обтяження у вигляді арешту майна ОСОБА_2 , на підставі постанови Тернівського ВДВС Криворізького міського управління юстиції від 17.02.2011 року, реєстраційний номер обтяження 10846156, дата та час реєстрації 17.02.2011 року, 15:05:14.

З долученої до скарги копії відповіді вих. №46305 від 24.02.2025 Покровського ВДВС у місті Кривому Розі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), в якій зазначено, що у зв`язку з реорганізацією Тернівського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) приєднано до Покровського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), відповідно до наказу Міністерства юстиції України №933/5 від 10.03.2023 року.

У Єдиному реєстрі заборони відчуження нерухомого майна, за боржником ОСОБА_2 наявне обтяження від 17.02.2011 року, яке внесене на підставі постанови про накладення арешту на майно боржника та оголошення заборони на його відчуження. б/н від 17.02.2011, виданої Тернівським відділом державної виконавчої служби Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області.

Копії вищезазначеної постанови надати немає можливості, так як згідно з «Інструкції з організації примусового виконання рішень» строк зберігання виконавчих проваджень складає три роки, виконавче провадження в рамках, якого була винесена дана постанова знищено.

Відповідно до ч. 2 ст. 446 ЦПК України, процесуальні питання, пов`язані з виконанням рішень інших органів (посадових осіб), вирішуються судом за місцем виконання відповідного рішення.

Частиною 1 ст.447-1 ЦПК України передбачено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

Відповідно до ст.451 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу.

У разі встановлення обґрунтованості скарги суд скасовує оскаржувані рішення та визнає оскаржувані дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню в разі невиконання їх в добровільному порядку, на час видачі виконавчого листа та накладення арешту на майно боржника були врегульовані Законом України «Про виконавче провадження №606-XIV.

За змістом ст.5 Закону №606-XIV (тут та далі в редакції на момент винесення постанови про арешт майна боржника) державний виконавець зобов`язаний вживати заходів примусового виконання рішень, встановлених цим Законом, неупереджено, своєчасно, повно вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець при здійсненні виконавчого провадження має право накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в порядку, встановленому законодавством.

Згідно ст.4 Закону №606-XIV заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на майно боржника; 2) звернення стягнення на заробітну плату (заробіток), доходи, пенсію, стипендію боржника; 3) вилучення у боржника і передача стягувачеві певних предметів, зазначених у рішенні; 4) інші заходи, передбачені рішенням.

Частиною 1 ст.50 Закону №606-XIV передбачено, що звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті (опису), вилученні та примусовій реалізації.

Відповідно доч.1ст.55Закону №606-XIV арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом: винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, якою накладається арешт на майно боржника та оголошується заборона на його відчуження; винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні в банках або інших фінансових установах; винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту.

Аналіз зазначених норм дає підстави дійти висновку, що арешт майна боржника є заходом звернення стягнення на майно боржника, який застосовується для забезпечення реального виконання рішення, що відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» підлягає примусовому виконанню.

Відповідно до ч.1 ст.25 Закону №606-XIV державний виконавець провадить виконавчі дії з виконання рішення до завершення виконавчого провадження у встановленому цим Законом порядку, а саме: закінчення виконавчого провадження - згідно із ст.37 цього Закону; повернення виконавчого документа стягувачу - згідно із ст.40 цього Закону; повернення виконавчого документа до суду чи іншого органу (посадовій особі), який його видав, - згідно із ст.40-1 цього Закону.

Згідно ч.ч.1,2 ст.38 Закону №606-XIV у разі закінчення виконавчого провадження згідно із статтею 37 цього Закону, крім направлення виконавчого документа за належністю до іншого органу державної виконавчої служби; повернення виконавчого документа стягувачу згідно із статтею 40 цього Закону; повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, згідно із статтею 40-1 цього Закону, припиняється чинність арешту майна боржника, скасовуються інші здійснені державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку з завершенням виконавчого провадження.

Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

Якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем був накладений арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа стягувачу або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про скасування арешту, накладеного на майно боржника.

В постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 27.03.2020 року у справі№817/928/17(адміністративне провадження №К/9901/20268/18) зазначено про те, що як закінчення виконавчого провадження, так і повернення виконавчих документів з різних підстав, законодавцем визначено як стадію завершення виконавчого провадження, за яким ніякі інші дії державного виконавця не проводяться.

Згідно з положеннями ст.41 Конституції України та ст.321 ЦК України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні. Право приватної власності є непорушним.

Стаття 1 Першого протоколу до Конвенції закріплює, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

В постановах Верховного Суду у складі колегій суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 07.07.2021 року у справі№2-356/12(провадження №61-5972св19), від 03.11.2021 року у справі№161/14034/20(провадження №61-1980св21), від 22.12.2021 року у справі№645/6694/15-ц(провадження №61-18160св19), від 26.01.2022 року у справі №127/1541/14-ц (провадження №61-2829св21), в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 18.01.2023 року у справі№127/1547/14-ц(провадження №61-12997св21), в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 09.01.2023 року у справі№2-3600/09(провадження №61-12406св21) викладено правовий висновок про те, що наявність протягом тривалого часу не скасованого арешту на майно боржника, за умови відсутності виконавчого провадження та майнових претензій з боку стягувача, є невиправданим втручанням у право особи на мирне володіння своїм майном.

Відповідно до ч.1 ст.21 Закону №606-XIV виконавчі документи можуть бути пред`явлені до виконання в такі строки: 1) посвідчення комісій по трудових спорах, постанови судів у справах про адміністративні правопорушення та постанови органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, - протягом трьох місяців; 2) інші виконавчі документи - протягом року, якщо інше не передбачено законом.

Згідно ст.22 Закону №606-XIV строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються: а) пред`явленням виконавчого документа до виконання; б) частковим виконанням рішення боржником; в) надання судом, який видав виконавчий документ, відстрочки виконання рішення.

Після переривання строку пред`явлення виконавчого документа до виконання перебіг строку поновлюється. Час, що минув до переривання строку, до нового строку не зараховується.

У разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю повного або часткового виконання рішення строк пред`явлення виконавчого документа до виконання після перерви встановлюється з дня повернення виконавчого документа стягувачу.

З відповіді від 24.02.2025 Покровського ВДВС у місті Кривому Розі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), в якій зазначено, що є правонаступником Тернівського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), на адвокатський запит представника Граматчикова О.В., вбачається, що надати будь-яку інформацію щодо арешту майна останнього та матеріали виконавчого провадження не вбачається можливим, оскільки виконавче провадження було знищено.

Станом на 21.02.2025 на виконанні виконавчих проваджень, за боржником яким є ОСОБА_2 - не перебуває.

За твердженням заявника ОСОБА_2 на виконанні Тернівського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі раніше перебувало виконавче провадження про стягнення із заявника боргу на користь АТ «ПриватБанк», але заборгованість перед АД КБ «ПриватБанк» станом на дату подання скарги ОСОБА_2 - погашена.

Згідно довідки АД КБ «ПриватБанк» від 28.04.2025, ОСОБА_2 не має заборгованості перед АТ КБ «ПриватБанк» станом на 28.04.2025.

Суд враховує, що одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають з відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Під час виконання судових рішень сторони виконавчого провадження у відповідності до ст.447 ЦПК України, ст.74 Закону України «Про виконавче провадження» мають право оскаржити рішення, дії або бездіяльність органів державної виконавчої служби, їх посадових осіб, виконавців чи приватних виконавців у порядку судового контролю, оскільки виконання судового рішення є завершальною стадією судового розгляду.

Згідно п.20 Розділу ІІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України №5112/5 від 02.04.2021 року, визначено, що у разі якщо після повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених частиною першою статті 37 Закону України «Про виконавче провадження», встановлено, що такий виконавчий документ не підлягає виконанню або покладені виконавчим документом на боржника зобов`язання підлягають припиненню відповідно до умов угоди про врегулювання спору (мирової угоди), укладеної між іноземним суб`єктом та державою Україна на будь-якій стадії урегулювання спору або розгляду справи, включаючи стадію визнання та виконання рішення, незалежно від дати укладення такої угоди, виконавець, керуючись частиною четвертою статті 40 Закону України «Про виконавче провадження», виносить постанову про скасування заходів примусового виконання, здійснених під час виконання такого виконавчого документа, без винесення постанови про відновлення виконавчого провадження.

Копії постанов виконавця, передбачені цим пунктом, в день їх винесення надсилаються відповідним органам, установам, посадовим особам для їх виконання. У випадках, передбачених законом, на підставі постанови про скасування заходів примусового виконання виконавець вчиняє дії щодо реєстрації припинення обтяження такого майна.

З урахуванням вищенаведеного, суд вважає, що подальше обтяження майна боржника ОСОБА_2 згідно постанови державного виконавця Тернівського відділу державної виконавчої служби Криворізького міського управління юстиції про арешт майна б/н від 17.02.2011 року на протязі тривалого часу у виконавчому провадженні яке на виконанні не перебуває, за відсутності даних щодо повторного пред`явлення стягувачем виконавчого листа з дотримання встановлених Законом України «Про виконавче провадження» строків, є невиправданим втручанням у право на мирне володіння майном боржника.

В зв`язку з цим, суд приходить до висновку про необхідність задоволення скарги, зобов`язавши Покровський відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) вчинити дії щодо зняття (скасування) арешту та заборони відчуження майна боржника ОСОБА_2 , накладеного постановою державного виконавця Тернівського відділу державної виконавчої служби Криворізького міського управління юстиції б/н від 17.02.2011 року в рамках виконавчого провадження (номер запису про обтяження 10846156, дата та час державної реєстрації 17.02.2011 року 15:05:14).

Керуючись ст.ст.2,4,5,10-13,76-81,211,223,247,258-260,447,451 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_2 на бездіяльність Покровського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) та скасування арешту майна, заінтересована особа: Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» - задовольнити.

Зобов`язати Покровський відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) (50096, м. Кривий Ріг, вул. Федора Караманець, буд.37В, ) вчинити дії щодо зняття (скасування) арешту та заборони відчуження майна боржника ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ), накладеного постановою державного виконавця Тернівського відділу державної виконавчої служби Криворізького міського управління юстиції про арешт майна б/н від 17.02.2011 року в рамках виконавчого провадження (номер запису про обтяження 10846156, дата та час державної реєстрації 17.02.2011 року 15:05:14).

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена учасниками справи шляхом подачі апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали складено 18 серпня 2025 року.

СУДДЯ: