Справа № 357/4072/23
Провадження № 2/357/21/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 серпня 2025 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючий суддя Цукуров В. П.,

секретар судового засідання Чайка О.В.,

за участю представника позивача адвоката Синяченко В.П., представника відповідача адвоката Олійника О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду №1 в місті Біла Церква Київської області за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Білоцерківської міської ради, ОСОБА_2 , третя особа: державний реєстратор Шкарівської сільської ради Білоцерківського району Київської області Олійник Ірина Юріївна, про визнання протиправним та скасування рішень, скасування державної реєстрації права власності на земельну ділянку

В С Т А Н О В И В :

І. Описова частина.

Короткий зміст позовних вимог.

У квітні 2023 року ОСОБА_1 (далі «Позивач») звернувся до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з даним позовом до Білоцерківської міської ради Київської області (далі «Відповідач 1»), ОСОБА_2 , (далі «Відповідач 2») про визнання протиправним та скасування рішень, скасування державної реєстрації права власності на земельну ділянку.

В обґрунтування заявлених вимог Позивач посилається на такі обставини.

04.08.2020 року, користуючись правом, наданим ст.118 Земельного кодексу України, Позивач подав заяву Шкарівському сільському голові Бондару А.Г. з проханням надати дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, орієнтовною площею 0,5 га, у межах села Шкарівка згідно із викопіюванням. У додатках до заяви було додано графічний матеріал, на якому зазначено бажане місце розташування земельної ділянки. Вищевказана заява була прийнята виконавчим комітетом Шкарівської сільської ради за вx.№02-28-127 від 04.08.2020 року, що підтверджується відповідним штампом на заяві.

06.08.2020 року Шкарівська сільська рада Білоцерківського району Київської області прийняла Рішення №41-478 про надання дозволу на розробку проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,5 га для ведення особистого селянського господарства, яка знаходиться за адресою: Київська область, Білоцерківський район, Шкарівська сільська рада. У відповідному рішенні Шкарівська сільська рада визначила Позивачу подати на затвердження чергової сесії ради проект землеустрою для ведення особистого селянського господарства.

3 метою розробки проекту землеустрою для ведення особистого селянського господарства Позивач звернувся із заявою до ФОП ОСОБА_3 про виготовлення проекту із землеустрою щодо відведення земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 , орієнтовною площею 0,3189 га, у зв`язку з чим 25.08.2020 року був укладений договір №25-08/20.

31.08.2020 року ФОП ОСОБА_3 було розроблено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність Позивача для ведення особистого селянського господарства, площею 0,3189 га по АДРЕСА_1 .

02.10.2020 року Висновком №15795/82-20 Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області було погоджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_1

05.10.2020 року на підставі проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, розробленого за замовленням Позивача ФОП ОСОБА_3 , Відділом у Березнегуватському районі Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області було здійснено державну реєстрацію земельної ділянки та присвоєно земельній ділянці кадастровий номер :02:019:0001, що підтверджується Витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку N?HB-020 та Поземельною книгою.

Після пройденого встановленого законом порядку відведення земельної ділянки, Позивач подав до Шкарівської сільської ради Білоцерківського району Київської області проєкт землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства, площею 0,3189 га по АДРЕСА_1 на затвердження.

23.10.2020 року на 43 сесії 7 скликання Шкарівська сільська рада, розглянувши проєкт землеустрою, керуючись п.34 ч.1 ст.26 Закону України «Про місцеве самоврядування Україні», ст.ст.12, 20, 186 Земельного кодексу України затвердила Позивачу проект землеустрою щодо передачі земельної ділянки кадастровий номер :02:019:0001 у власність для ведення особистого селянського господарства, площею 0,3189 га по АДРЕСА_1 та вирішила передати земельну ділянку у власність Позивача та розпорядилася землевпорядній службі внести відповідні зміни у земельно-кадастрову документацію, що підтверджується Витягом з Рішення №43-519 від 23.10.2020 року «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_1 »

Отримавши рішення Шкарівської сільської ради №43-519 від 23.10.2020 року «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_1 » Позивач звернувся до державного реєстратора з наміром зареєструвати у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно право власності на земельну ділянку.

Однак, Позивачу було відмовлено в державній реєстрації, в зв`язку з тим, що право власності на земельну ділянку з кадастровим номером :02:019:0001 було зареєстроване за ОСОБА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 . Реєстрацію провела державний реєстратор Шкарівської сільської ради Білоцерківського району, Київська області Олійник Ірина Юріївна (Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 55865514 від 22.12.2020, інформаційна довідка №268032832) .

Згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (інформаційна довідка №268032832), право власності на земельну ділянку з кадастровим номером :02:019:0001, площею 0,3189 га зареєстроване на підставі Рішення Шкарівської сільської ради Білоцерківського району Київської області N?43-511 від 23.10.2020 року, яке прийняте на сесії Шкарівської сільської ради.

У рішенні Шкарівської сільської ради №43-511 від 23.10.2020 року затверджується технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), розроблена ФОІІ ОСОБА_3 для ОСОБА_2 .

Позивач стверджує, що пройшов всю процедуру безоплатного отримання земельної ділянки у власність, після отриманого рішення Шкарівської сільської ради №43-519 від 23.10.2020 року «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_4 », але сама реєстрація права власності на земельну ділянку стала неможливою через зареєстроване на неї право власності за ОСОБА_2 на підставі незаконно виданого рішення сільської ради про затвердження неіснуючої технічної документації та передання земельної ділянки у приватну власність та вважає, що має правомірні очікування щодо оформлення права власності на земельну ділянку, оскільки саме Позивачем було дотримано процедуру, яка передує отриманню у власність земельної ділянки.

Посилаючись на приписи Конституції України, Цивільного кодексу України, Земельного кодексу України, Закону України «Про Державний земельний кадастр», Закону України «Про землеустрій», Цивільного процесуального кодексу України, Позивач просив суд:

визнати протиправним та скасувати рішення Шкарівської сільської ради Білоцерківського району Київської області №43-511 від 23.10.2020 року;

скасувати рішення державного реєстратора Шкарівської сільської ради Білоцерківського району Київської області Олійник Ірини Юріївни №55865514 від 22.12.2020 року про державну реєстрацію права власності за ОСОБА_2 на земельну ділянку площею 0,3189 та з кадастровим номером :02:019:0001, яка розташовується за адресою: АДРЕСА_1 ;

стягнути на його користь з Білоцерківської міської ради та ОСОБА_2 судові витрати (т.1 а.с. 1-18).

Рух справи. Процесуальні рішення. Заяви по суті.

10.04.2023 року відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, головуючим у справі визначено суддю Орєхова О.І (т.1 а.с. 111-112).

10.04.2023 року Позивачем до суду також була подана заява про вжиття заходів забезпечення позову, в якій він просив суд:

забезпечити позов шляхом накладення арешту на земельну ділянку площею 0,3189 га, кадастровим номером :02:019:0001, яка розташовується за адресою: АДРЕСА_1 ;

заборонити ОСОБА_2 вчиняти дії спрямовані на зміну цільового використання, її поділу чи об`єднання з іншими земельними ділянками, а також відчуження в будь-який спосіб;

заборонити органам, які здійснюють реєстрацію речових прав проводити будь-які реєстраційні дії щодо земельної ділянки з кадастровим номером :02:019:0001 (т.1 а.с. 113-122).

10.04.2023 року відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи раніше визначеному складу суду заяву про забезпечення позову передано судді Орєхову О.І. (т.1 а.с. 141).

13.04.2023 року ухвалою судді ОСОБА_5 суду було частково задоволено заяву Позивача та постановлено вжити заходи по забезпеченню позову «шляхом накладення арешту у вигляді заборони на відчуження земельної ділянки площею 0,3189 га з кадастровим номером :02:019:0001, яка розташовується за адресою: АДРЕСА_1 та належить на праві приватної власності ОСОБА_2 ». В задоволенні іншої частини вимог заяви відмовлено (т.1 а.с. 144-151).

16.05.2023 року ухвалою судді Орєхова О.І. було відкрито провадження у даній справі, постановлено провести її розгляд за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання (т.1 а.с. 163-164).

06.06.2023 року до канцелярії суду Відповідачем 1 було надано клопотання про відкладення розгляду справи (т.1 а.с. 172).

06.06.2023 року до канцелярії суду представником Позивача була подана заява про проведення судового засідання, призначеного на 06.06.2023 року без його участі (т.1 а.с. 177).

06.06.2023 року у судовому засіданні за відсутності учасників справи судом на місці було постановлено ухвалу про відкладення підготовчого судового засідання до 03.07.2023 року (т.1 а.с. 178).

26.06.2023 року електронним листом до суду Відповідачем 1 було надіслано клопотання від 23.06.2023 року №1817/01-07 про розгляд справи без представника Білоцерківської міської ради (т.1 а.с. 187-188).

03.07.2023 року в підготовче судове засідання сторони не з`явились, суд постановив ухвалу про закриття «підготовчого засідання» та призначення справи до судового розгляду по суті на 25.07.2023 року (т.1 а.с. 191, 192-193).

24.07.2023 року до канцелярії суду представником ОСОБА_2 (Відповідача 2) було подано відзив на позовну заяву, у якому той заперечував проти задоволення позовних вимог, просив відмовити у їх задоволенні у повному обсязі з наступних підстав.

На думку Відповідача 2, Позивач помилково вважає, що Шкарівська сільська рада своїм рішенням, нібито, незаконно передала у власність земельну ділянку ОСОБА_2 . Окрім цього, обґрунтовує саму незаконність рішення органу місцевого самоврядування крізь призму позбавлення його законного права на приватизацію спірної земельної ділянки.

Відповідач 2 вважає, що ОСОБА_2 не може виступати відповідачем у даній справі у зв?язку з тим, що жодні позовні вимоги щодо ОСОБА_2 у позовній заяві не зазначені та відповідно в підставах позову зазначаються дії органу владних повноважень, що, на думку позивача, призвели до порушення його цивільного права та інтересу, в силу норм Конституції України, орган місцевого самоврядування несе самостійну відповідальність за винесені ним рішення.

ОСОБА_2 жодним чином не міг вплинути на рішення Шкарівської сільської ради та відповідно не може відповідати за зміст викладеного у акті органу владних повноважень. Враховуючи той факт, що позивач у підставах позову обґрунтовує свої доводи та міркування у площині незаконності рішення органу владних повноважень та водночас у позовних вимогах просить визнати протиправним та скасувати рішення Шкарівської сільської ради, скасувати державну реєстрацію права власності на земельну ділянку, відповідно ОСОБА_2 жодним чином не може бути відповідачем у даній справі. На переконання Відповідача 2, так як рішення у справі може вплинути на права та законні та інтереси ОСОБА_2 , слід змінити його статус з відповідача на третю особу, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача.

Відповідач 2 переконаний, що законно володіє своєю земельною ділянкою. Рішенням від 23.10.2020 року Шкарівська сільська рада надала у власність оспорювану земельну ділянку ОСОБА_2 . Отримавши рішення органу місцевого самоврядування, котре є легітимною та законною підставою для реєстрації права власності, ОСОБА_2 звернувся до державного реєстрації для реалізації свого конституційного права. При цьому, рішення органу місцевого самоврядування в силу презумпції правомірності та легітимності було винесено на користь Відповідача 2. Тобто, станом на день реєстрації права власності за ОСОБА_2 рішення Шкарівської сільської ради було чинним.

Відповідач 2 вважає, що Позивачем обраний неналежний спосіб захисту своїх прав, тому що рішення Шкарівської сільської ради від 23.10.2020 р. є актом індивідуальної дії.

Відповідно до Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 14.03.2023 р., ОСОБА_2 змінив вид цільового використання земельної ділянки на код 11.02 «Землі промисловості, транспорту, електронних комунікацій, енергетики, оборони та іншого призначення» про що додається проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки, цільове призначення якої змінюється із земель для ведення особистого селянського господарства у землі для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості.

Відповідач 2 наголошує, що він відкрито, добросовісно користується своїм майном, та з метою здійснення забудови земельної ділянки, звернувся до ТОВ «ЕНЕРГОАУДИТ-ПРОЕКТ» та ДТЕК «Київські електромережі» задля розробки робочого проекту про реконструкцію електричних мереж». Відповідачем 2 були отримані технічні вимоги про винесення та переобладнання ділянок за межі забудови ОСОБА_2 . Згодом був укладений договір про надання послуг з перенесення об`єктів електроенергетики. В додаток до цього Відповідачем 2 додано всі необхідні дозволи на здійснення даної процедури. Після погодження даної процедури та укладення договорів ОСОБА_2 звернувся до ДСЛІ «Київлісозахист», з метою спеціального обстеження приватної ділянки загальною площею 0, 3189 га, кадастровий номер :02:019:0001, на предмет наявності деревно-чагарникової рослинності, що потребує видалення, облік дерев, надання відповідних консультацій, висновків і рекомендацій, оформлення відповідної документації та отримав дану послугу. Таким чином, вказане свідчить про добросовісність та відкритість володіння майном. Своє майно Відповідач 2 не продає, не передає та не здає в оренду.

Щодо стосується способу захисту, то Відповідач 2 вважає, що у разі задоволення позовних вимог позивача, а саме скасувавши рішення від 23.10.2020 року та скасувавши державну реєстрацію права власності, позивач жодним чином не відновить порушене право, адже в рішенні від 23.10.2020 року зазначено, що у власність позивачу передається земельна ділянка для ведення особистого селянського господарства. Як було зазначено вище, рішення органу місцевого самоврядування про надання у власність земельної ділянки є актом індивідуальної дії. Враховуючи той факт, що такої земельної ділянки станом на сьогодні вже не існує, задоволення такого позову буде спрямоване виключно на порушення прав ОСОБА_2 та жодним чином не на відновлення порушеного права ОСОБА_1 . Тобто, фактично скасування державної реєстрації права власності та скасування рішення, що винесено на користь ОСОБА_2 не дає можливості ОСОБА_1 зареєструвати за собою право власності на земельну ділянку у зв?язку зі зміною її цільового призначення.

З огляду на вищезазначене, Відповідач 2, вважає вимоги Позивача такими, що не підлягають задоволенню (т.2 а.с. 1-9).

31.07.2023 року до канцелярії суду від представника Позивача надійшла відповідь на відзив на позовну заяву, у якій останній зазначив, що інтерес ОСОБА_2 визначено саме як інтерес Відповідача, оскільки саме він є наразі власником земельної ділянки, право власності на яку зареєстровано на підставі документу, прийнятого за начебто поданої ним неіснуючої технічної документації з землеустрою. Відповідач 2 не проходив установлений законом порядок відведення земельної ділянки, не розробляв та не замовляв розробку будь-якої документації з землеустрою щодо відведення йому земельної ділянки у ФОП ОСОБА_3 , у визначеному законом порядку не погоджував документацію з землеустрою, із заявою щодо реєстрації земельної ділянки до Державного кадастрового реєстратора не звертався, земельну ділянку на підставі документації з землеустрою не реєстрував, невідомим незаконним чином отримав Рішення Шкарівської сільської ради Білоцерківського Київської області №43-511 від 23.10.2020 року. Зауважив, що позбавлення Позивача законного права на приватизацію земельної ділянки це наслідок , який відбувся у зв`язку з вказаними вище фактами і вчиненням/не вчиненням Відповідачем 2 юридично значущих дій для цього. Наголосив, що у даному випадку однією з мір відповідальності ОСОБА_2 є стягнення з нього частини судових витрат, адже через незаконні дії Позивач змушений звертатися до суду, несучи при цьому відповідні витрати. Зауважив, що спірна земельна ділянка сформована та існує юридично (т.2 а.с. 90-95).

28.08.2023 року до канцелярії суду від представника Відповідача 2 надійшли заперечення на відповідь на відзив, у яких останній зазначив, що у даній справі Позивачем оскаржуються виключно дії органу публічної адміністрації. Тобто, Позивач ствердно доводить той факт, що ОСОБА_2 має відповідати за дії Шкарівської сільської ради, що суперечить принципу реальної відповідальності. Таким чином, позовна вимога про стягнення судових витрат не є безумовною та однорідною підставою для твердження того, що ОСОБА_2 має бути Відповідачем по даній справі. Зауважив, що факт внесення до ЄРДР відомостей та відкриття кримінального провадження стосовно Шкарівської сільської ради не свідчить про незаконність та підроблення спірного рішення. Наголосив, що кримінальне провадження було відкрито у 20021 році, утім досі жодного процесуального рішення за наслідками його розгляду не прийнято. Зазначив, що спірне рішення є індивідуально-правовим актом, адресованим конкретній особі. Такий акт не має зворотної дії в часі і він вже вичерпав свою дію, а відтак його скасування не несе за собою будь-яких правових наслідків. Зауважив, що фактичне скасування державної реєстрації права власності та скасування спірного рішення не дасть змогу Позивачу зареєструвати за собою право власності на земельну ділянку у зв`язку зі зміною її цільового призначення (т.2 а.с. 112-113).

07.11.2023 року ухвалою судді Орєхова О.І. постановлено прийняти заяву представника Позивача про відмову від позову, провадження у даній справі закрито, скасовано заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою судді від 13.04.2023 року (т.2 а.с. 133-135).

15.05.2024 року постановою Київського апеляційного суду ухвалу судді Орєхова О.І. від 07.11.2023 року про закриття провадження у справі було скасовано, справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції (т.3 а.с. 26-31).

04.06.2024 року дана справа надійшла до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області.

Автоматизованою системою документообігу суду справу передано для розгляду судді Цукурову В.П. (т.3 а.с. 42-46).

06.06.2024 року ухвалою суду прийняти дану цивільну справу до провадження, постановлено провести її розгляд за правилами загального позовного провадження (т.3 а.с. 47-48).

31.07.2024 року ухвалою суду було частково задоволено заяву представника Позивача про забезпечення позову, заборонено державним реєстраторам вчиняти будь-які реєстраційні дії, приймати будь-які рішення про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень щодо земельної ділянки з кадастровим номером :02:019:0001 (т.3 а.с. 106-109).

У ході підготовчого провадження судом проведено наступні підготовчі дії: направлено позивачу копію ухвали про відкриття провадження у справі, направлено копію ухвали, позовної заяви та копії доданих до неї документів відповідачу, визначено предмет спору та характер спірних правовідносин, позовних вимог та склад учасників судового процесу, встановлено загальний порядок з`ясування обставин та порядок дослідження доказів, крім того суд вирішив по суті заяви та клопотання сторін.

24.09.2024 року ухвалою суду закрито підготовче провадження по даній цивільній справі, призначено її до судового розгляду по суті (т.3 а.с. 137-138).

26.12.2024 року ухвалою суду, занесеною до протоколу судового засідання, зобов`язано Відповідача 1 Білоцерківську містку раду надати до суду відзив на позовну заяву з приєднаними до нього усіма письмовими доказами. Визнано явку особисто Позивача, представника Відповідача 1 та особисто Відповідача 2 у судове засідання обов`язковою (т.3 а.с. 182 зворот, 183).

20.02.2025 року до канцелярії суду від представника Відповідача 1 надійшов відзив на позовну заяву, у якому останній просив суд здійснювати розгляд даної справи без участі представника Білоцерківської міської ради. Зазначив, що 01.08.2023 року Білоцерківською міською радою направлено запит до управління надання адміністративних послуг Головного управління Держгеокадастру про надання копії технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) ОСОБА_2 , яка затверджена рішенням Шкарівської сільської ради Білоцерківського району Київської області від 23.10.2020 року № 43-511 щодо земельної ділянки площею 0,3189 ra. кадастровий номер :02:019:0001, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 . 08.08.2023 року на адресу Білоцерківської міської ради надійшла відповідь із змісту якої вбачається, шо на земельну ділянку кадастровий номер :02:019:0001 документація із землеустрою на ОСОБА_2 у місцевому фонді документації із землеустрою та оцінки земель Білоцерківського району Київської області відсутня. 22.05.2023 року Білоцерківською міською радою направлено запит до архівного відділу Білоцерківської районної державної адміністрації про надання копії рішення Шкарівської сільської ради Білоцерківського району Київської області від 23.10.2020 року № 43-511 «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) із ОСОБА_2 із доданими до неї документами. 22.05.2023 року на адресу Білоцерківської міської ради надійшов супровідний лист із долученням копії рішення Шкарівської сільської ради Білоцерківського району Київської області від 23.10.2020 року № 43-511 «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) ОСОБА_2 та поіменне голосування за рішення Шкарівської сільської ради Білоцерківського району Київської області від 23.10.2020 року № 43-511. Крім цього, із згаданого вище листа архівного відділу Білоцерківської районної державної адміністрації вбачається, що інші запитувані документи, а саме: заяви, протоколи постійної комісії подання (звернення, тощо), пояснювальні записки до проекту рішення, проекти рішень та копії розпорядження в архівному відділі відсутні. Звернув увагу на те, що усі рішення Шкарівської сільської ради Білоцерківського району Київської області, які прийнятті нею до моменту приєднання до Білоцерківської міської територіальної громади в особі Білоцерківської міської ради, передані та знаходяться в архіві Білоцерківської районної державної адміністрації. Білоцерківською міською радою будь-яких рішень які стосуються ОСОБА_2 радою не приймалося (т.3 а.с. 209-211).

Позиції сторін в судовому засіданні. Показання свідка.

У судових засіданнях представник Позивача надав пояснення, аналогічні за змістом позовній заяві, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити. 28.05.2025 року судовому засіданні Позивач, явка якого судом неодноразово визнавалася обов`язковою, пояснив суду що не пам`ятає коли він звернувся за реєстрацією права власності на спірну земельну ділянку.

У судових засіданнях Відповідач 2 та його представник заперечували проти задоволення позовних вимог, надали пояснення, аналогічні за змістом відзиву на позовну заяву.

28.05.2025 року в судовому засіданні судом було допитано свідка ОСОБА_3 , який пояснив наступне. Він зареєстрований у якості фізичної особи-підприємця. Основний вид його діяльності - в сфері інжинірингу, геології та геодезії, надр, послуг технічного консультування в цих сферах (код по КВЕД 7112). 04.08.2020 року до свідка звернувся Позивач, вони уклали договір на виконання землевпорядних робіт. Замовник при цьому надав свідку: рішення Шкарівської сільської ради про відведення земельної ділянки і викопіювання, завірене сільською радою. Свідок розробив документацію і направив для затвердження на екстериторіальний висновок, який було отримано 02.10.2020 року. Після цього державний кадастровий реєстратор вніс земельну ділянку в базу та визначив кадастровий номер. На цьому його робота закінчилася. Пояснив, що у договорі з Позивачем у розділі 7 у анкетних даних замовника ним було допущено технічну помилку. Підтвердив, що договір він підписував саме з Позивачем, який був присутній особисто. При цьому місця підписання договору свідок не пам`ятає.

ІІ. Мотивувальна частина.

Фактичні обставини справи, встановлені судом.

1. Розробка технічної документації.

04.08.2020 року Позивач подав до Шкарівської сільської ради Білоцерківського району Київської області заяву про надання дозволу на розробку проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність (т.1 а.с. 21).

06.08.2020 року Рішенням №41-478 Шкарівської сільської ради Білоцерківського району Київської області Позивачу надано дозвіл на розробку проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність (т.1 а.с. 22).

25.08.2020 року Позивач уклав договір з ФОП ОСОБА_3 , предметом якого є виконання робіт по розробленню проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність (т.1 а.с. 24).

На виконання умов вказаного договору ФОП ОСОБА_3 було виготовлено проєкт землеустрою щодо відведення земельної ділянки (т.1 а.с. 25-60).

Згідно з витягу з державного земельного кадастру про земельну ділянку від 05.10.2020 року №НВ-020, 31.08.2020 року на підставі даного проєкту відбулась державна реєстрація земельної ділянки в Державному земельному кадастрі, земельній ділянці присвоєно кадастровий номер :02:019:0001, площа - 0,3189 га, цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства (т.1 а.с. 123-124).

2. Передача земельної ділянки у власність.

23.10.2020 року Шкарівською сільською радою Білоцерківського району Київської області було прийнято рішення №43-511 про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) ОСОБА_2 , яким вирішено затвердити ОСОБА_2 технічну документацію щодо земельної ділянки та передати йому у власність земельну ділянку з кадастровим номером :02:019:0001, площею 0,3189 га. (т.1 а.с. 129)

В цей же день, 23.10.2020 року Шкарівською сільською радою Білоцерківського району Київської області було прийнято рішення №43-519 про затвердження проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_1 , яким вирішено затвердити ОСОБА_1 проєкт землеустрою земельної ділянки та передати земельну ділянку з кадастровим номером :02:019:0001, площею 0,3189 га йому у власність (т.1 а.с. 125).

Також судом встановлено, що 23.10.2020 року Шкарівською сільською радою Білоцерківського району Київської області було прийнято по суті інше рішення №43-511 про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) ОСОБА_6 , яким вирішено затвердити ОСОБА_6 технічну документацію щодо земельної ділянки та передати йому у власність земельну ділянку з кадастровим номером :02:019:0002, площею 0,4787 га. (т.1 а.с.128).

16.12.2020 року державним реєстратором Шкарівської сільської ради Білоцерківського району Київської області Олійник І.Ю. було прийнято рішення №55865514 про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку :02:019:0001, площею 0,3189 га за ОСОБА_2 , номер запису про право власності 39856573, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 204 (т.1 а.с. 136).

19.10.2022 року ОСОБА_2 , як власник вищевказаної земельної ділянки, склав заяву про зміну цільового призначення вищевказаної земельної ділянки (т.2 а.с. 18).

Також ОСОБА_2 розроблено проєкт землеустрою щодо відведення земельної ділянки, цільове призначення якої змінюється (т.2 а.с. 14-68).

14.03.2023 року відбулась зміна цільового призначення спірної земельної ділянки на «для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості», що підтверджується Витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 14.03.2023 року №НВ-023 (т.2 а.с. 10).

3. Щодо правонаступництва.

Відповідно до рішення Білоцерківської міської ради №09-02-VIII від 10.12.2020 року Білоцерківська міська рада є правонаступником всього майна, прав та обов`язків, у т.ч. Шкарівської сільської ради (т.4 а.с. 24 - 27).

Згідно з відомостями, які містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, 03.02.2022 року в реєстр внесено запис про припинення юридичної особи Шкарівської сільської ради (т.4 а.с. 37).

Норми процесуального і матеріального права, якими керується суд.

Реалізація принципу змагальності сторін у процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у статті 129 Конституції України.

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1 ст.4 ЦПК України).

За правилами ч.ч.1, 3 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Статтею 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Згідно зі ст.79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

У свою чергу, ст.80 ЦПК України передбачає, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Стаття 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Аналіз норм процесуального та матеріального права дає підставу вважати, що кожна сторона сама визначає стратегію свого захисту, зміст своїх вимог і заперечень, тягар доказування лежить на сторонах спору, а суд розглядає справу виключно у межах заявлених ними вимог та наданих доказів (Постанова Верховного Суду від 08 серпня 2019 року у справі №450/1686/17).

У частині третій статті 2 ЦПК України однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства визначено принцип змагальності сторін, сутність якого розкрита у статті 12 цього Кодексу.

Відповідно до частин третьої-четвертої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом; кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (постанови Верховного Суду від 02.10.2018 у справі № 910/18036/17, від 23.10.2019 у справі № 917/1307/18, від 18.11.2019 у справі № 902/761/18, від 04.12.2019 у справі № 917/2101/17). Аналогічний стандарт доказування застосовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 у справі № 129/1033/13-ц.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Згідно з ч. 6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

У той же час, Верховний Суд у своїх постановах неодноразово наголошував на необхідності застосування категорій стандартів доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони.

Згідно з пунктом 6 статті 3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність. Тлумачення як статті 3 ЦК України загалом, так і пункту 6 статті 3 ЦК України, свідчить, що загальні засади (принципи) цивільного права мають фундаментальний характер. Це, зокрема, проявляється в тому, що вони по своїй суті є нормами прямої дії й суд має надавати оцінку спірним правовідносинам у контексті відповідності поведінки сторін справи та інших осіб змісту загальних засад.

Згідно з частиною першою статті 15, частиною першої статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Статтею 41 Конституції України закріплено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом та є непорушним.

Згідно зі статтею 118 Земельного кодексу України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 ЗКУ, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується в порядку, встановленому статтею 186-1 ЗКУ.

Згідно зі статтею 25 Закону України «Про землеустрій» документація із землеустрою розробляється в електронній та паперовій формах у вигляді схеми, проекту, робочого проекту або технічної документації. Особливим видом такої документації є документація із землеустрою, яка одночасно є містобудівною документацією, - комплексні плани просторового розвитку територій територіальних громад, генеральні плани населених пунктів, детальні плани територій. Затверджена документація із землеустрою є публічною та загальнодоступною. Одним з видів документації із землеустрою є проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок. Згідно зі статтею 26 Закону України «Про землеустрій» замовниками документації із землеустрою можуть бути органи державної влади, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, органи місцевого самоврядування, землевласники і землекористувачі, а також інші юридичні та фізичні особи. Розробниками документації із землеустрою є юридичні особи, що володіють необхідним технічним і технологічним забезпеченням та у складі яких працює за основним місцем роботи сертифікований інженер-землевпорядник, який є відповідальним за якість робіт із землеустрою. Подання документації із землеустрою до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, для внесення відомостей до Державного земельного кадастру від імені замовника документації здійснюється її розробником, якщо інше не встановлено договором.

Статтею 27 Закону України «Про землеустрій» визначено, що замовники документації із землеустрою мають право виступати власником документації із землеустрою.

Отже, розроблення та виготовлення технічної документації щодо земельної ділянки для подальшого внесення відповідних відомостей до Державного земельного кадастру є лише підготовчими етапами для подальшої передачі у власність фізичним або юридичним особам, та не створює речового права на земельну ділянку.

Згідно з ч. 1 ст. 125 Земельного кодексу України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Постановою КМУ №127 від 25.12.2015 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено, що для державної реєстрації права власності на земельну ділянку, право на яку набувається шляхом передачі земельної ділянки у власність із земель державної або комунальної власності, подається рішення органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування про передачу земельної ділянки у власність або про затвердження документації із землеустрою щодо формування земельної ділянки та передачу її у власність чи надання у постійне користування.

Висновки суду.

Судом встановлено, що як Позивач, так і Відповідач-2 отримали рішення про надання у власність однієї й тієї самої земельної ділянки з кадастровим номером :02:019:0001, площею 0,3189 га, розташованої в межах території Шкарівської сільської ради. Обидва рішення були ухвалені в один день одним і тим самим органом місцевого самоврядування - Шкарівською сільською радою Білоцерківського району Київської області, а саме: рішення №43-511 від 23.10.2020 року про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) ОСОБА_2 та передачу йому у власність земельної ділянки з кадастровим номером :02:019:0001, площею 0,3189 га та після цього рішення №43-519 від 23.10.2020 року про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки кадастровий номер :02:019:0001, площею 0,3189 га та передачу у власність ОСОБА_1 земельної ділянки.

Однак, рішення на користь ОСОБА_2 має менший реєстраційний номер, ніж рішення на користь ОСОБА_1 , що свідчить про його хронологічну пріоритетність, оскільки воно було ухвалено раніше. На підставі рішення №43-511 від 23.10.2020 року Шкарівською сільською радою Білоцерківського району Київської області ОСОБА_2 звернувся до державного реєстратора та зареєстрував право власності на земельну ділянку. У даній справі рішення сільської ради на його користь є чинним, не скасованим, ухваленим раніше, і на його підставі було правомірно зареєстроване право власності на земельну ділянку. З тих пір ОСОБА_2 відкрито, добросовісно користується своїм нерухомим майном.

Позивач ОСОБА_1 виготовив технічну документацію, однак не завершив оформлення речового права, тобто не здійснив державної реєстрації права власності. Він вважає, що саме він мав би стати власником, оскільки замовив та оплатив виготовлення документації. З цього приводу суд зауважує, що такі дії є лише підготовчими етапами для подальшої передачі у власність земельної ділянки та не створюють речового права на земельну ділянку. Виготовлення технічної документації не є підставою для скасування вже зареєстрованого права іншої особи.

В обґрунтування позовних вимог Позивач посилається на зловживання посадовими особами Шкарівської сільської ради та зазначає про винесення ними незаконного рішення. Утім, він не надає суду доказів таких зловживань та незаконних дій, як і не надає доказів порушень порядку ухвалення рішення щодо ОСОБА_2 . Судом встановлено, що ані відповідного вироку, ані відповідного рішення суду про підтвердження даних фактів не ухвалювалося. Твердження Позивача базуються лише на його припущеннях.

В ході розгляду даної справи Позивач також не довів факту будь-яких протиправних дій як Відповідача 2 - ОСОБА_2 так і правопопередника Відповідача 1 Шкарівської сільської ради.

Як зазначалося вище, розроблення та виготовлення технічної документації щодо земельної ділянки для подальшого внесення відповідних відомостей до Державного земельного кадастру є лише підготовчими етапами для подальшої передачі земельної ділянки у власність фізичним або юридичним особам, а тому само по собі не створює речового права Позивача на спірну земельну ділянку. Тобто, факт замовлення Позивачем технічної документації не має правового значення для вирішення даної справи, оскільки сама по собі технічна документація не є підставою для державної реєстрації земельної ділянки за відповідною особою.

При цьому суд ураховує той факт, що у спірної земельної ділянки змінено цільове призначення. Задоволення позову привело би до порушення прав ОСОБА_2 та не відновило би порушеного права ОСОБА_1 , оскільки фактично скасування державної реєстрації права власності не надало би можливості ОСОБА_1 зареєструвати за собою право власності на земельну ділянку у зв`язку зі зміною її цільового призначення. Тобто, обраний Позивачем спосіб захисту права не є ефективним.

Також суд зауважує, що 23.10.2020 року Шкарівською сільською радою Білоцерківського району Київської області було прийнято по суті інше рішення під тим самим номером - №43-511 про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) ОСОБА_6 , яким вирішено затвердити ОСОБА_6 технічну документацію щодо земельної ділянки та передати йому у власність земельну ділянку з кадастровим номером :02:019:0002, площею 0,4787 га. (т.1 а.с.128). Утім, факт наявності вказаного рішення не має правового значення для вирішення даної справи, оскільки предметом цього рішення є інша земельна ділянка, яку було передано у власність іншій особі.

На виконання вимог п.п.3, 4 ч. 5 ст.12 ЦПК України суд всіляко сприяв Позивачу та надавав можливість довести зазначені ним фактичні обставини: за власною ініціативою неодноразово визнавав особисто його явку в судові засідання обов`язковою задля пояснень, так само визнавав обов`язковою явку Відповідача, викликав за власною ініціативою свідка задля встановлення фактичних обставин.

Утім, правових підстав для задоволення позовних вимог в ході розгляду даної справи судом встановлено не було.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках.

Таким чином, справу розглянуто в межах заявлених Позивачем позовних вимог, з урахуванням обраного ним способу захисту права, на підставі наданих сторонами та витребуваних судом доказів.

ІІІ. Щодо судового збору.

Згідно з п.2 ч.5 ст.265 ЦПК України у резолютивній частині рішення зазначається, зокрема, розподіл судових витрат.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином, у зв`язку з відмовою у задоволенні позовних вимог повністю, витрати по сплаті судового збору необхідно залишити за Позивачем.

ІV. Резолютивна частина.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. ст. 3, 12, 13, 81, 89, 141, 254, 263-265, 273, 352, 354 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Білоцерківської міської ради Київської області, ОСОБА_2 , третя особа: державний реєстратор Шкарівської сільської ради Білоцерківського району Київської області Олійник Ірина Юріївна, про визнання протиправним та скасування рішень, скасування державної реєстрації права власності на земельну ділянку відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач ОСОБА_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 .

Відповідач 1 Білоцерківська міська рада, місцезнаходження: вулиця Ярослава Мудрого, будинок 15, місто Біла Церка Київської області, 09117, .

Відповідач 2 ОСОБА_2 , реєстрації: АДРЕСА_3 , РНОКПП: НОМЕР_1 .

Третя особа: державний реєстратор Шкарівської сільської ради Білоцерківського району Київської області Олійник Ірина Юріївна, місцезнаходження: вулиця Миру, будинок 4, село Шкарівка Білоцерківський район Київської області, 09170.

Повне судове рішення складено 13.08.2025 року.

Суддя В. П. Цукуров