ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 серпня 2025 року

м. Київ

справа № 403/10234/12

провадження № 61-5679св25

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

головуючого - Червинської М. Є.,

суддів: Зайцева А. Ю., Коротенка Є. В. (суддя-доповідач), Коротуна В. М., Тітова М. Ю.,

учасники справи:

скаржник (стягувач) - Публічне акціонерне товариство Акціонерний банк «Укргазбанк»

суб`єкт оскарження - державний виконавець Першого Правобережноговідділу державної виконавчої служби у Шевченківському та Центральному районах м. Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Горбачова Ольга Сергіївна,

заінтересована особа (боржник) - ОСОБА_1 ,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк» на постанову Дніпровського апеляційного суду від 22 квітня 2025 року у складі колегії суддів: Єлізаренко І. А., Макарова М.О., Свистунової О.В.,

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст вимог скарги

05 листопада 2024 року Публічне акціонерне товариство Акціонерний банк «Укргазбанк» (далі - ПАТ АБ «Укргазбанк», банк) через систему «Електронний суд» звернулося до суду зі скаргою, у якій просило:

- визнати незаконною бездіяльність державного виконавця Першого Правобережного відділу державної виконавчої служби у Шевченківському та Центральному районах м. Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Горбачової О. О. щодо неповернення ПАТ АБ «Укргазбанк» у встановленому законом порядку авансового внеску, сплаченого у виконавчому провадженні № НОМЕР_2 в сумі 16 000 грн платіжним дорученням від 29 грудня 2016 року № 6582-2689;

- зобов`язати Перший Правобережний відділ державної виконавчої служби у Шевченківському та Центральному районах м. Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) повернути ПАТ АБ «Укргазбанк» невикористану суму авансового внеску, сплаченого в сумі 16 000 грн платіжним дорученням від 29 грудня 2016 року № 6582-2689.

В обґрунтування скарги посилалось на те, що згідно з платіжним дорученням від 29 грудня 2016 року № 6582-2689 банком як стягувачем був сплачений авансовий внесок у розмірі 16 000 грн для пред`явлення на примусове виконання виконавчого листа, виданого Бабушкінським районним судом м.Дніпропетровська 06 грудня 2013 року у справі № 403/10234/12, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» заборгованості.

13 січня 2017 року державним виконавцем Шевченківського ВДВС м. Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області Гросовою К. О. було відкрито виконавче провадження № НОМЕР_2 з виконання зазначеного вище виконавчого листа про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» заборгованості.

23 червня 2018 року державним виконавцем Шевченківського ВДВС м. Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області Горбачовою О. О. в межах виконавчого провадження № НОМЕР_2 винесена постанова про повернення виконавчого листа № 403/10234/12, виданого 06 грудня 2013 року Бабушкінським районним судом м.Дніпропетровська, стягувачу на підставі пункту 2 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» у зв`язку з відсутністю у боржника майна, на яке може бути звернено стягнення.

Згідно з частиною третьою статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» у разі повернення виконавчого документа з підстав, передбачених частиною першою цієї статті, стягувачу повертаються невикористані суми внесеного ним авансового внеску.

Однак при винесенні цієї постанови невикористані суми авансових внесків при закінченні виконавчого провадження банку не поверталися.

Заявник зазначав, що звертався до виконавчої служби з вимогами про повернення суми авансових внесків, однак такі вимоги залишилися без задоволення.

Короткий зміст ухвали суду першої інстанції

Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 14 лютого 2025 року скаргу задоволено.

Визнано бездіяльність державного виконавця Першого Правобережного відділу державної виконавчої служби у Шевченківському та Центральному районах м. Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Горбачової О. С. щодо неповернення невикористаного авансового внеску при поверненні виконавчого документу з підстав, передбачених частиною першою статтею 37 Закону України «Про виконавче провадження», неправомірною.

Зобов`язано Перший Правобережний відділ державної виконавчої служби у Шевченківському та Центральному районах м. Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) повернути ПАТ АБ «Укргазбанк» невикористану суму авансового внеску, сплаченого в сумі 16 000 грн платіжним дорученням від 29 грудня 2016 року № 6582-2689 за банківськими реквізитами: Одержувач: АБ «Укргазбанк», IВАN № НОМЕР_1 в АБ «Укргазбанк» м. Київ, , МФО 32047.

Задовольняючи вимоги скарги, суд першої інстанції виходив з її обґрунтованості та доведеності. При цьому вказав, що бездіяльність виконавця, посадових осіб органів ДВС є триваючим правопорушенням, у зв`язку з чим початок перебігу строку на її оскарження автоматично відкладається. Тому строк звернення до суду з цією скаргою не пропущений.

Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 22 квітня 2025 року апеляційну скаргу Першого Правобережного відділу державної виконавчої служби у Шевченківському та Центральному районах м. Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) задоволено, ухвалу Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 14 лютого 2025 року скасовано та ухвалено нове рішення у справі, яким у задоволенні скарги відмовлено.

Постанова апеляційного суду мотивована тим, що зі скаргою на бездіяльність державного виконавця ПАТ АБ «Укргазбанк» звернулося до судучерез шість років після повернення йому як стягувачу виконавчого документа та більше ніж через рік після отриманняінформації про відсутність авансового внеску на рахунку відділу. При цьому, із заявою про поновлення пропущеного процесуального строку на звернення до суду із скаргою у цій справі банк не звертався, поважних причин для його поновлення не зазначав, тому у задоволенні скарги слід відмовити.

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

01 травня 2025 року ПАТ АБ «Укргазбанк» звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргою на постанову Дніпровського апеляційного суду від

22 квітня 2025 року.

У касаційній скарзі заявник просить скасувати вказану постанову апеляційного суду та залишити в силі ухвалу суду першої інстанції.

Касаційна скарга мотивована тим, що оскаржуване судове рішення ухвалено судом апеляційної інстанції з порушенням норм матеріального та процесуального права, без повного дослідження усіх доказів та обставин, що мають значення для справи та без урахування висновків Верховного Суду щодо застосування норми права у подібних правовідносинах.

Доводи інших учасників справи

15 травня 2025 року Перший Правобережний відділ державної виконавчої служби у Шевченківському та Центральному районах м. Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) подав відзив, у якому просить касаційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувану постанову апеляційного суду - без змін, посилаючись на її законність та обґрунтованість.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Статтею 388 ЦПК України передбачено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Ухвалою Верховного Суду від 06 травня 2025 року відкрито провадження у справі за поданою касаційною скаргою, витребувано матеріали справи із суду першої інстанції.

04 червня 2025 року матеріали цивільної справи надійшли до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду від 05 серпня 2025 року справу призначено до судового розгляду.

Фактичні обставини справи

Судами встановлено, що 06 грудня 2013 року Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська видано виконавчий лист № 403/10234/12 про стягнення з

ОСОБА_1 на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» заборгованість за кредитним договором № 22/ф/6 від 01 лютого 2008 року в розмірі 52 001,32 доларів США та 114 195,40 грн.

Платіжним дорученням від 29 грудня 2016 року № 6582-2689 ПАТ АБ «Укргазбанк» як стягувачем на виконання вимог Закону України «Про виконавче провадження» сплачено авансовий внесок у сумі 16 000 грн за подачу виконавчого листа № 403/10234/12 від 06 грудня 2013 року про стягнення боргу з ОСОБА_1

13 січня 2017 року державним виконавцем Шевченківського ВДВС м. Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області Гросовою К. О. було відкрито виконавче провадження № НОМЕР_2 з виконання виконавчого листа № 403/10234/12, виданого 06 грудня 2013 року Бабушкінським районним судом м.Дніпропетровська, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» заборгованості.

23 червня 2018 року державним виконавцем Шевченківського ВДВС м. Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області Горбачовою О. О. в межах виконавчого провадження № НОМЕР_2 винесена постанова про повернення виконавчого листа № 403/10234/12, виданого 06 грудня 2013 року Бабушкінським районним судом м.Дніпропетровська, стягувачу на підставі пункту 2 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» у зв`язку з відсутністю у боржника майна, на яке може бути звернено стягнення.

21 серпня 2023 року ПАТ АБ «Укргазбанк» на адресу Першого Правобережного відділу державної виконавчої служби у Шевченківському та Центральному районах м. Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) направило запит про надання звіту про використання авансового внеску по боржникам, у тому числі щодо ОСОБА_1 (ВП № НОМЕР_2) з призначенням платежу від 29 грудня 2016 року на суму 16 000 грн «Авансовий внесок за подачу виконавчого листа № 403/10234/12 від 06 грудня 2013 року Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська про стягнення боргу з ОСОБА_1 без ПДВ (ВП № НОМЕР_2)».

У відповідь на вказаний вище запит Першим Правобережним відділом державної виконавчої служби у Шевченківському та Центральному районах м.Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) була надана відповідь від 25 серпня 2023 року № 81673, у якій зазначено, що згідно з даними автоматизованої системи виконавчих проваджень встановлено, що на примусовому виконанні Шевченківського ВДВС у м. Дніпрі перебували наступні виконавчі провадження, зокрема у період з 22 січня 2017 року по 23 червня 2018 року ВП № НОМЕР_2 з примусового виконання виконавчого листа № 403/10234/12, виданого Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» боргу. Вказане провадження завершено 23 червня 2018 року на підставі пункту 2 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження», матеріали виконавчого провадження знищені за терміном їх зберігання. Також повідомлено про неможливість направлення звітів про використання авансових внесків в рамках запитуваних виконавчих проваджень у зв`язку з відсутністю матеріалів цих виконавчих проваджень у відділі (у тому числі відсутність звітів в автоматизованої системи виконавчих проваджень).

Зазначений вище документ було отримано ПАТ АБ «Укргазбанк» 01 вересня 2023 року (вх. № 513-09/1073).

30 серпня 2023 року ПАТ АБ «Укргазбанк» було направлено запит №513/8909/2023 на адресу Першого Правобережного відділу державної виконавчої служби у Шевченківському та Центральному районах м. Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про надання звіту про використання авансового внеску по боржникам та повернення невикористаних сум авансових внесків, у тому числі щодо ОСОБА_1 (ВП № НОМЕР_2) з призначенням платежу від 29 грудня 2016 року на суму 16 000 грн «Авансовий внесок за подачу виконавчого листа № 403/10234/12 від 06 грудня 2013 року Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська про стягнення боргу з ОСОБА_1 ».

У подальшому ПАТ АБ «Укргазбанк» була отримана відповідь від 09 жовтня 2023 року № 101217 Першого Правобережного відділу державної виконавчої служби у Шевченківському та Центральному районах м. Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), в якій зазначено, що за результатами моніторингу по залишках коштів на рахунках авансових внесків встановлена відсутність коштів, які сплачені ПАТ АБ «Укргазбанк» 29 грудня 2016 року у сумі 16 000 грн з призначенням платежу «Авансовий внесок за подачу виконавчого листа № 403/10234/12 від 06 грудня 2013 року Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська про стягнення боргу з ОСОБА_1 без ПДВ».

12 жовтня 2023 року ПАТ АБ «Укргазбанк» направило скаргу № 132/35849/2023 до Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), в якій просило зобов`язати начальника Першого Правобережного відділу державної виконавчої служби у Шевченківському та Центральному районах м. Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) перерахувати невикористані суми авансових внесків, які сплачені у тому числі за подачу виконавчого листа № 403/10234/12 від 06 грудня 2013 року Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська про стягнення боргу з ОСОБА_1 без ПДВ (ВП № НОМЕР_2).

На скаргу банку від 12 жовтня 2023 року Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) надало відповідь від 15 листопада 2023 року № 46510/05-08, в якій зазначило, що відповідно до відомостей АСВП, встановлено, що авансовий внесок у розмірі 16 000 грн за виконавчим провадженням ВП № НОМЕР_2 платіжними дорученнями перераховані на рахунок Шевченківського відділу державної виконавчої служби у м. Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), але згідно з відомостями автоматизованої системи виконавчих проваджень у вкладці «надходження» за даними виконавчими провадженнями, відсутні надходження вказаних авансових внесків.

11 вересня 2024 року ПАТ АБ «Укргазбанк» надіслало лист-звернення № 132/27248/2024, в якому просило зобов`язати начальника Першого Правобережного відділу державної виконавчої служби у Шевченківському та Центральному районах м. Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) перерахувати невикористані суми авансового внеску.

25 жовтня 2024 року банком отримані відповіді на цей лист-звернення від 03 жовтня 2024 року № 52693 та від 30 жовтня 2024 року № 148742/2826, в яких зазначено, що за результатами моніторингу по залишках коштів на рахунках авансових внесків встановлена відсутність коштів, які сплачені ПАТ АБ «Укргазбанк». Першим Правобережним відділом державної виконавчої служби у Шевченківському та Центральному районах м. Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) на адресу прокуратури направлений лист щодо можливості повернення документів, вилучених під час обшуку.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу. Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до частини другої статті 2 ЦПК України суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону оскаржувана постанова суду апеляційної інстанції відповідає не у повному обсязі.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Згідно зі статтею 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.

Пунктом 9 частини другої статті 129 Конституції України передбачено, що основними засадами судочинства є, зокрема, обов`язковість судового рішення.

Відповідно до частини першої статті 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Тобто виконавче провадження є процесуальною формою, що гарантує примусову реалізацію рішення суду, яким підтверджені права та обов`язки суб`єктів матеріальних правовідносин цивільної справи.

Частиною першою статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції, чинній на момент вчинення виконавчих дій) передбачено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі статтею 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Частиною першою статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Відповідно до частини першої статті 449 ЦПК України скаргу може бути подано до суду: а) у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи; б) у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій.

Пропущений для подання скарги строк може бути поновлено судом за наявності поважних причин його пропуску на підставі клопотання особи, яка подає скаргу, що має бути заявлено одночасно зі скаргою. У разі подання скарги з пропуском строку і за відсутності поважних причин для його поновлення та клопотання особи, яка подає скаргу, така скарга залишається судом без розгляду (частина друга статті 449 ЦПК України).

У постановах від 18 листопада 2020 року у справах № 466/948/19 (провадження № 61-16974св19) та №439/1493/15-ц (провадження № 61?7804св19), від 31 липня 2023 року у справі № 2-3187/11 (провадження № 61-4984св23) Верховний Суд вказав, що строки на подання скарги є процесуальними, можуть бути поновлені за наявності поважних для цього причин за заявою заявника, яка подається одночасно зі скаргою або викладається у скарзі у вигляді клопотання.

Згідно зі статтею 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Частиною першою статті 127 ЦПК України визначено, що суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

При таких обставинах, судам необхідно враховувати, що скарга (заява), пропущений строк на подання якої не поновлено, залишається без розгляду.

Строки, встановлені законом або судом, обчислюються роками, місяцями і днями, а також можуть визначатися вказівкою на подію, яка повинна неминуче настати (стаття 123 ЦПК України).

У відповідності достатті 124 ЦПК України строк, обчислюваний роками, закінчується у відповідні місяць і число останнього року строку.Строк, обчислюваний місяцями, закінчується у відповідне число останнього місяця строку. Якщо закінчення строку, обчислюваного місяцями, припадає на такий місяць, що відповідного числа не має, строк закінчується в останній день цього місяця. Якщо закінчення строку припадає на вихідний, святковий чи інший неробочий день, останнім днем строку є перший після нього робочий день. Перебіг строку, закінчення якого пов`язане з подією, яка повинна неминуче настати, закінчується наступного дня після настання події. Останній день строку триває до 24 години, але коли в цей строк слід було вчинити процесуальну дію в суді, де робочий час закінчується раніше, строк закінчується в момент закінчення цього часу. Строк не вважається пропущеним, якщо до його закінчення заява, скарга, інші документи чи матеріали або грошові кошти здані на пошту чи передані іншими відповідними засобами зв`язку.

У постанові від 19 квітня 2023 року у справі № 759/20392/18 (провадження № 61-905св23) Верховний Суд зазначив, що, виходячи з результату системного аналізу статей 123, 124, 126 ЦПК України із положеннями пункту «а» частини першої статті 449 ЦПК України, статті 74 Закону України «Про виконавче провадження», перебіг десятиденного строку для оскарження рішення, дій чи бездіяльності виконавця починається з наступного дня після настання події, з якої пов`язано його початок, тобто після фактичної обізнаності особи про порушення її прав і свобод.

У постанові від 23 червня 2022 року у справі № 914/2265/20 Верховний Суд вказав, що: «водночас об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду в постанові від 04 лютого 2022 року у справі № 925/308/13-г зазначила, що за порівняльного аналізу змісту термінів «дізнався» та «повинен був дізнатися», що містяться у положеннях статті 341 Господарського процесуального кодексу України, суд доходить висновку про презумпцію обов`язку особи знати про стан своїх прав у виконавчому провадженні; доведення факту, через який сторона не знала про порушення свого права і саме з цієї причини не звернулася за його захистом до суду, недостатньо. У цьому висновку Суд враховує, що процесуальні норми створюються для забезпечення належного відправлення правосуддя і сторони повинні очікувати їх застосування задля забезпечення дотримання принципу юридичної визначеності. Отже, під час визначення початку перебігу строку звернення до суду із скаргою на дії (бездіяльність) суб`єкта, закріпленого у частині першій статті 341 Господарського процесуального кодексу України, необхідно враховувати поведінку скаржника (чи мав він реальну можливість (повинен був) дізнатися про стверджуване ним порушення його прав, вчинені ним дії, направлені на з`ясування стану виконавчого провадження тощо). У висновку про презумпцію обов`язку особи знати про стан своїх прав у виконавчому провадженні, що є сталою та послідовною судовою практикою, суд звертається до правової позиції Верховного Суду, викладеної, зокрема, в постановах від 14 серпня 2019 року у справі № 910/7221/17, від 12 січня 2021 року у справі № 910/8794/17, від 12 жовтня 2021 року у справі № 918/333/13-г».

Верховний Суд у постанові від 01 листопада 2023 року у справі № 904/3734/20, прийнятій у подібних правовідносинах, вказав, що передумовою для розгляду скарги на дії чи бездіяльність державного, приватного виконавця по суті є встановлення факту подання цієї скарги у передбачений законом строк або наявності відповідного клопотання та обставин для поновлення такого строку, якщо його було пропущено з поважних причин. Протилежні дії суду порушуватимуть права інших учасників спору (зокрема виконавця, дії якого оскаржуються) та загальні засади судочинства, а саме його диспозитивності, рівності перед законом і судом та змагальності сторін.

ПАТ АБ «Укргазбанк» у скарзі просило суд: визнати незаконною бездіяльність державного виконавця щодо неповернення стягувачу у встановленому законом порядку авансового внеску, сплаченого у виконавчому провадженні № НОМЕР_2 в сумі 16 000 грн платіжним дорученням від 29 грудня 2016 року № 6582-2689;зобов`язати Перший Правобережний відділ ДВС у Шевченківському та Центральному районах м. Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) повернути ПАТ АБ «Укргазбанк» невикористану суму авансового внеску, сплаченого в сумі 16 000 грн платіжним дорученням від 29 грудня 2016 року № 6582-2689.

Скаржник зазначав, що 23 червня 2018 року державним виконавцем Шевченківського ВДВС м. Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області Горбачовою О. О. в межах виконавчого провадження № НОМЕР_2 винесена постанова про повернення виконавчого листа № 403/10234/12 від 06 грудня 2013 року стягувачу на підставі пункту 2 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» у зв`язку з відсутністю у боржника майна, на яке може бути звернено стягнення.

Згідно з частиною третьою статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» у разі повернення виконавчого документа з підстав, передбачених частиною першою цієї статті, стягувачу повертаються невикористані суми внесеного ним авансового внеску.

Однак при винесенні цієї постанови невикористані суми авансових внесків при закінченні виконавчого провадження банку не поверталися.

Із матеріалів справи вбачається, що скарга на дії державного виконавця Першого Правобережного відділу ДВС у Шевченківському та Центральному районах м.Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Горбачової О. О. подана стягувачем ПАТ АБ «Укргазбанк» до суду 05 листопада 2024 року, тобто через шість років після повернення виконавчого документа стягувачу та більше ніж через рік після отримання банком інформації 01 вересня 2023 року про відсутність авансового внеску на рахунку відділу та відсутність матеріалів виконавчого провадження у відділі.

Питання поновлення строку звернення до суду з цією скаргою скаржник не порушував.

Стягувач фактично оскаржує діяння державноговиконавця, пов`язане з неповерненням суми авансового внеску, яке мала відбутися разом із поверненням 23 червня 2018 року в межах виконавчого провадження № НОМЕР_2 виконавчого листа № 403/10234/12, виданого 06 грудня 2013 року Бабушкінським районним судом м.Дніпропетровська.

Враховуючи поведінку скаржника,вчинені ним дії, направлені на з`ясування питань щодо повернення суми авансового внеску, наявність у ПАТ АБ «Укргазбанк» протягом шести років після повернення йому виконавчого документа реальноїможливостідізнатися про стверджуване ним порушення його прав, з огляду на відсутність клопотання про поновлення пропущеного строку, суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що звернення банку зі скаргою здійснено поза межами визначеного законодавством десятиденного строку на оскарження.

Доводи касаційної скарги щодо направлення заяв від стягувача приватному виконавцю з проханням повернути авансовий внесок, колегія суддів Верховного Суду не бере до уваги, оскільки звернення в позасудовому порядку для вирішення спору не зупиняє процесуальних строків, указані обставини можуть бути підставами для поновлення строку у разі подання скаржником відповідної заяви, проте у цій справі таких дій вчинено не було.

Також доводи касаційної скарги про те, що ПАТ АБ «Укргазбанк» оскаржує триваючу бездіяльність державноговиконавця в частині неповернення авансового внеску, колегія суддів Верховного Суду відхиляє, оскільки заявнику достеменно було відомо конкретну дату, коли були порушені його права - 23 червня 2018 року (неповернення авансового внеску разом із поверненням виконавчого листа без виконання), і саме з цього моменту законодавець визначив строк на оскарження зазначених дій.

Зазначене у повній мірі узгоджується з правовими висновками, викладеними у постанові Верховного Суду від 15 листопада 2023 рокуу справі № 552/3735/20(провадження № 61-7756св23).

Доводи касаційної скарги про неврахування судами висновків про застосування норм права у подібних спірних правовідносинах, які викладені у наведених постановах Верховного Суду є необгрунтованими, оскільки висновки у цих справах і у справі, яка переглядається, та встановлені судом фактичні обставини, що формують зміст правовідносин, є різними, у кожній із зазначених справ суди виходили з конкретних обставин справи та фактично-доказової бази з урахуванням наданих сторонами доказів, оцінюючи їх у сукупності.

Разом із тим, апеляційний суд, переглядаючи ухвалу суду першої інстанції, за наслідками розгляду апеляційної скарги відмовив у задоволенні скарги на дії державного виконавця, залишивши поза увагою, що в разі пропуску заявником встановленого законом строку на звернення до суду з відповідною скаргою, за відсутності належних доказів на підтвердження поважності причин такого пропуску, мав би залишити цю скаргу без розгляду, відповідно до вимог статей 126, 127 ЦПК України.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до частини першої статті 412 ЦПК України підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Ураховуючи, що у справі не вимагається збирання або додаткової перевірки чи оцінки доказів, обставини справи встановлені апеляційним судом повно, але допущено порушення норм процесуального права, постанова суду апеляційної інстанції підлягає скасуванню з ухваленням у справі нового рішення про залишення скарги без розгляду.

Керуючись статтями 400, 409, 412, 416, 418, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк» задовольнити частково.

Постанову Дніпровського апеляційного суду від 22 квітня 2025 року скасувати.

Ухвалити у справі нове судове рішення, яким скаргу Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк» на бездіяльність державного виконавця Першого Правобережного відділу державної виконавчої служби у Шевченківському та Центральному районах м. Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Горбачової Ольги Сергіївни та зобов`язання повернути невикористану суму авансового внеску залишити без розгляду.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий М. Є. Червинська

Судді: А. Ю. Зайцев

Є. В. Коротенко

В. М. Коротун

М. Ю. Тітов