Справа № 462/2011/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 серпня 2025 року м.Львів

Залізничний районний суд м. Львова у складі:

головуючого-судді Палюх Н.М.

при секретарі Мельник А.-В.П.

з участю відповідача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду у м.Львові справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу,

встановив:

Позивачка 24 березня 2025 року звернулася у суд з позовом про розірвання шлюбу між нею та відповідачем. Свої вимоги обґрунтовує тим, що вони з відповідачем перебувають у зареєстрованому шлюбі з 17 вересня 2013 року і від спільного подружнього життя мають доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Однак спільне життя у неї з відповідачем не склалося, так як між ними не було взаєморозуміння та взаємоповаги, вони виявилися людьми з різними поглядами на сімейні відносини, сімейні обов`язки з ведення спільного господарства, через що постійно виникали сварки та суперечності на побутовому рівні. Вже більше 3 років вони проживають окремо і не підтримують сімейних відносин. Переконана, що їх сім`я розпалася остаточно і примирення між ними неможливе, перебування в шлюбі суперечить її інтересам. На підставі наведеного просить шлюб розірвати.

В судове засідання позивачка та її представник не з`явилися, однак представник позивачки подав заяву, в якій просить позов задовольнити та розглядати справу без його і позивачки участі, що суд вважає за можливе.

Відповідач в судовому засіданні позову не визнав та зазначив, що дійсно між ним і позивачкою виникали тимчасові непорозуміння, деякий час вони проживають окремо, однак він любить позивачку і хоче зберегти сім`ю та спільно з нею виховувати неповнолітню доньку.

Заслухавши відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї.

У відповідності до ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка.

Згідно з ст. 56 Сімейного кодексу України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.

Відповідно до ст.ст. 104-105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у тому числі за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 Сімейного кодексу України.

Ст. 109 Сімейного кодексу України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі чоловіка та дружини і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей.

Відповідно до ст.ст. 110, 112 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений один із подружжя. Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Як встановлено судом, сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 17 вересня 2013 року і від спільного подружнього життя мають доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Судом беззаперечно встановлено, що між сторонами тривалий час немає взаєморозуміння, виникали сварки, тривалий час вони проживають окремо і не підтримують подружніх відносин, позивачка не має наміру продовжувати подальші шлюбні відносини і збереження шлюбу суперечить її інтересам.

Суд намагався зберегти сім`ю сторін, у червні цього року надавав їм термін для примирення, проте вони не помирилися.

Задовольняючи позов, суд виходить з того, що шлюб має добровільний характер та ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка і припиняється внаслідок його розірвання, що засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків і позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Незгода лише будь-кого із сторін продовжувати шлюбні стосунки є підставою для визнання її права вимагати розірвання шлюбу.

Отже, суд вважає, що шлюб між сторонами носить формальний характер, оскільки вони вже тривалий час проживають окремо і не підтримують сімейних відносин, позивачка втратила до відповідача хороші почуття і помиритися з ним не бажає, а тому цей шлюб слід розірвати.

Таким чином, оцінюючи докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги знайшли своє повне ствердження, а тому підлягають до задоволення.

На підставі ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню 968 гривень 96 копійок судового збору.

На підставі ст.ст.12, 89, 264, 265 ЦПК України, керуючись ст.ст. 109-112 СК України, суд

ухвалив:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , укладений 17 вересня 2013 року у Галицькому відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції, актовий запис №232.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 968 гривень 96 копійок судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Позивач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 .

Суддя: