Справа № 2-99/11
Провадження № 6/521/465/25
про залишення заяви без руху
11 серпня 2025 року м. Одеса
Вирішуючи питання про прийняття заяви до розгляду та відкриття провадження, суд дійшов висновку про залишення заяви без руху за таких підстав.
Частиною 1 ст. 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно ст.442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець. Суд розглядає заяву про заміну сторони її правонаступником у десятиденний строк з дня її надходження до суду у судовому засіданні з повідомленням учасників справи та заінтересованих осіб. Неявка учасників справи та інших осіб не є перешкодою для вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження. Ухвала про заміну сторони виконавчого провадження надсилається (надається) учасникам справи, а також державному виконавцю, приватному виконавцю в порядку, передбаченому ст.272 цього Кодексу. Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.
Однак, ст.442 ЦПК України не врегульовані вимоги щодо форми та змісту заяви про заміну сторони виконавчого провадження.
Відповідно до п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 26.12.2003 року №14 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження», скарги, заяви, подання мають відповідати загальним вимогам щодо форми та змісту позовної заяви, передбаченим положеннями ЦПК України.
Відтак, вимоги до заяви заявника про заміну сторони у виконавчих листах визначаються загальними нормами, зокрема, ст. 175, 177 ЦПК України.
Так, п. 8 ч.3 ст.175 ЦПК України визначено, що позовна заява повинна містити перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви.
У ч.5 ст.177 ЦПК України зазначається, що позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).
Як визначено п.4 ч.2 ст.43 ЦПК України учасники справи зобов`язані: подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази.
Водночас, як встановлено судом, заявником, у порушення п.8 ч.3 ст.175 ЦПК України та ч.5 ст.177 ЦПК України заявник до заяви про зміну стягувача у виконавчих листах не зазначає в додатках до вказаної заяви та не додає до матеріалів заяви ані виконавчих листів, у яких слід замінити стягувача, а не рішення Центрального районного суду м. Сімферополя, Автономної Республіки Крим від 27.02.2012 року у справі №2-99/11, тобто доказів, які необхідні для вирішення питання про заміну сторони у виконавчих листах.
При цьому, судом встановлено, що в Єдиному державному реєстрі судових рішень Центрального районного суду м. Сімферополя, Автономної Республіки Крим від 27.02.2012 року у справі №2-99/11 відсутнє, до архіву Хаджибейського районного суду міста Одеси справа №2-99/11 не передавалася.
Відтак, заявнику необхідно надати суду виконавчі документи та рішення Центрального районного суду м. Сімферополя, Автономної Республіки Крим від 27.02.2012 року у справі №2-99/11.
Згідно з ч.1 ст.185 ЦПК України, суд, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у ст. 175-177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.
Суд звертає увагу, що право на доступ до правосуддя не є абсолютним, на цьому наголошує і Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях «Голдер проти Великої Британії» від 21.02.1975, «Жоффр де ля Прадель проти Франції» від 16.12.1992. Відтак, в кожному випадку позивач при зверненні до суду із позовом повинен дотримуватися норм процесуального законодавства.
Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини її основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.
Враховуючи викладені вище обставини, суд дійшов висновку про залишення заяви без руху з наданням заявнику строку для усунення вказаних в ухвалі недоліків.
Керуючись ст. 175, 177, 183,185, 260, 261, 353 ЦПК України, Хаджибейський районний суд міста Одеси
Роз`яснити заявнику, що у випадку не усунення недоліків заяви, заява буде вважатись неподаною і повернута заявнику. Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.
Суддя: І.В. Плавич