Справа №751/723/25
Провадження №2-ві/751/3/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 липня 2025 року місто Чернігів

Н о в о з а в о д с ь к и й р а й о н н и й с у д м і с т а Ч е р н і г о в а

у складі: головуючого-судді Деркача О. Г.

секретаря судового засідання Курач В.С.

за участю позивача ОСОБА_1 та її представника - адвоката Блохіної Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Чернігові в режимі відеоконференції заяву представника позивача - адвоката Блохіної Наталії Вікторівни про відвід судді Ченцової С.М. у справі № 751/723/25 (провадження №2/751/726/25),

ВСТАНОВИВ:

У провадженні судді Новозводського районного суду міста Чернігова Ченцової С.М. знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення місця проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з матір`ю, та надання ОСОБА_1 право на тимчасове виїзне перебування та постійне проживання з дитиною ОСОБА_3 за межами України в Королівстві Норвегія, без згоди батька ОСОБА_2 .

23.07.2025 року через систему «Електронний суд» представник позивача Блохіна Н.В. подала заяву про відвід судді Ченцової С.М.

Заява представника позивача мотивована тим, що у справі суддею вчинено низку дій, що об`єктивно свідчать про відсутність неупередженості а саме:

- позов поданий у січні 2025 року, проте суддя безпідставно відкладає розгляд справи, не приймає рішення в розумний строк;

- призначене на 27.042025 року засідання не було проведене, причини відкладення офіційно не повідомлені. З даного приводу подано заяву через систему "Електронний суд", яка не розглянута;

- остання судове засідання перенесено майже на три місяці, на 17.10.2025 року, що свідчить про свідоме затягування розгляду справи;

- адвокат відповідача не вперше подає заяви про відкладення судового розгляду, що свідчить про системне зволікання. Дані заяви задоволені, незважаючи на те, що явка представника відповідача не є обов`язковою, та у процесі був присутній відповідач;

- суддя особисто спілкується з відповідачем у своєму службовому кабінеті перед початком судового засідання;

- свідків того ж дня, також попросили пройти до зали судового засідання, де вони очікували виклику біля зали. Пізніше суддя та відповідач вийшли разом із зали, у коридорі суддя дозволила собі зробити дискримінаційні за своєю суттю заяви, що є прямим проявом упередженості та ставить під сумнів нейтральність, незацікавленість та справедливість судового розгляду;

- після закінчення онлайн судового засідання, суддя та відповідач, близько 15 хвилин перебували в залі судового засідання та мали особисте спілкування без участі позивача, що також підтверджується показаннями свідків;

- суддя безпідставно перекладає відповідальність за обмеження спілкування батька з дитиною на позивача, незважаючи на те, що батько з 2012 року не проявляв інтересу до дитини та жодного разу її не бачив.

Зазначає, що все викладене вище, у сукупності, створює об`єктивне враження про особисту зацікавленість судді у прийнятті рішення на користь відповідача та системне формування упередженого ставлення до позивача. Суддя немає ні процесуального, ні морального права, ні звичайного людського, коментування слабкості відповідача і сили позивача у приватних розмовах, висловлюватися так, що принижує позивача як жінку-матір, яка захищає інтереси дитини.

Ухвалою судді Ченцовою С.М. від 23.07.2025 року заяву представника позивача Блохіної Н.В. про відвід судді призначено до судового розгляду. (а.с.170-171)

Ухвлою суду від 23.07.2025 року заяву представника позивача Блохіної Н.В. про відвід судді Ченцової С.М. у справі №751/723/25 визнано необгрунтованою та передано до канцелярії суду, для визначення її розгляду іншим суддею, у порядку встановленому ч.1 ст.33 ЦПК України. (а.с.172-174)

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.07.2025 року розгляд заяви представника позивача Блохіної Н.В. про відвід судді Ченцової С.М. у справі №751/723/25 було розподілено судді Деркачу О.Г.

Ухвалою судді Деркача О.Г. розгляд заяви представника позивача Блохіної Н.В. про відвід судді Ченцової С.М. призначено до розгляду в судове засіданння.

Позивач ОСОБА_1 та її представник - адвокат Блохіна Н.В., заяву про відвід судді Ченцової С.М. підтримали, при викладенні обставин посилались на обставини зазначені в заяві.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про дату час розгляду заяви повідомлений належним чином, звернувся до суду із заявою про розгляд питання про відвів судді без його участі, проти задоволення заяви заперечує і просить відмовити.

Представник третьої особи - управління (служба) у справах дітей Чернігівської міської ради в судове засідання не з`явились. Заяви клопотання до суду не надходили.

Суд визнав можливим проводити розгляд справи за відсутності учасників які не з`явились.

Вислухавши учасників справи, що з`явились, дослідивши матеріали справи, суд доходить наступних висновків.

Так, відповідно до положень ст. 36 ЦПК України, суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: 1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; 3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; 4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; 5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді. До складу суду не можуть входити особи, які є членами сім`ї, родичами між собою чи родичами подружжя.

Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 37 цього Кодексу.

Як передбачено вимогами ст. 39 ЦПК України, з підстав, зазначених у статтях 36, 37 і 38 цього Кодексу, суддя, секретар судового засідання, експерт, спеціаліст, перекладач зобов`язані заявити самовідвід. З підстав, зазначених у статтях 36, 37 і 38 цього Кодексу, судді, секретарю судового засідання, експерту, спеціалісту, перекладачу може бути заявлено відвід учасниками справи. Відвід повинен бути вмотивованим і заявленим протягом десяти днів з дня отримання учасником справи ухвали про відкриття провадження у справі, але не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. Самовідвід може бути заявлений не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. Після спливу вказаного строку заявляти відвід (самовідвід) дозволяється лише у виняткових випадках, коли про підставу відводу (самовідводу) заявнику не могло бути відомо до спливу вказаного строку, але не пізніше двох днів із дня, коли заявник дізнався про таку підставу. Встановлення обставин, вказаних у пунктах 1-4 частини першої статті 36 цього Кодексу, статті 37 цього Кодексу, звільняє заявника від обов`язку надання інших доказів упередженості судді для цілей відводу. Якщо відвід заявляється повторно з підстав, розглянутих раніше, суд, який розглядає справу, залишає таку заяву без розгляду.

Отже, за умовами ч. 3 ч. 4 ст. 39 ЦПК України відвід повинен бути вмотивованим, а заявник зобов`язаний надати докази упередженості судді у випадку наявності обставин, що викликають сумніви в неупередженості або об`єктивності судді.

Разом із тим, слід зазначити, що визначення юридичного змісту оціночної категорії «безсторонній суд» зумовлює необхідність врахування суб`єктивного та об`єктивного критеріїв безсторонності. Перший з них означає, що суддя має бути суб`єктивно вільним від упередженості при розгляді справи; другий - що суддя має забезпечити достатні гарантії для усунення будь-яких обґрунтованих сумнівів щодо його неупередженості.

При цьому, аналіз практики рішень ЄСПЛ з цього питання дає можливість прийти до висновку що критерієм порушення суб`єктивної складової даного поняття, можуть бути висловлювання судді по суті правової проблеми, яка порушена у позові у засобах масової інформації до свого головування у суді при розгляді конкретної справи; не реагування судді на расистські висловлювання; якщо головуючий у справі, у пресі вжив висловлювання, які натякали на негативну оцінку заявника, ще до того, як суд під його головуванням повинен був винести рішення у справі тощо. Конкретизуючи суб`єктивний критерій, Суд підкреслює, що поки не доведено інше, діє презумпція особистої безсторонності судді. Суб`єктивна упередженість полягає, як правило, в умисних чи необережних діях суддів перед початком чи під час судового розгляду справи.

Таким чином, можливо зробити висновок про те, що особа яка подала заяву про відвід судді, повинна довести на підставі доказів факти порушення порядку у визначення складу суду.

Згідно із усталеною практикою Європейського суду з прав людини, наявність безсторонності (неупередженості) має визначатися, для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції, за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв.

Так, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Мироненко і Мартиненко проти України» від 10 грудня 2009 року, зазначено, що наявність безсторонності має визначатися для цілей п. 1 ст. 6 Конвенції, за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. За суб`єктивним критерієм оцінюється особисте переконання та поведінка конкретного судді, тобто, чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у цій справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності (рішення у справах «Фей проти Австрії», «Веттштайн проти Швейцарії»). У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім (рішення у справі «Пуллар проти Сполученого Королівства» від 10 червня 1996 року). Особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного.

Отже, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі.

У контексті об`єктивного критерію окремо від поведінки суддів слід визначити, чи існували переконливі факти, які могли б викликати сумніви щодо їхньої безсторонності. Це означає, що при вирішенні того, чи є у цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезстороннім, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими (рішення ЄСПЛ у справі «Ветштайн проти Швейцарії», у справі «Газета «Україна-Центр» проти України» (заява №16695/04) рішення від 15 липня 2010 року (набуло статусу остаточного від 15 жовтня 2010 року), п.п. 28-32).

Не є підставами для відводу судді заяви, які містять припущення про існування упередженості, не підтверджені належними та допустимими доказами.

Cумнів у безсторонності судді повинен бути розумним, інакше будь-який судовий процес можна було б перетворити у безкінечну недовіру до суду та відповідно змін його складу.

При цьому, відповідно до положень національного законодавства, зокрема, вимогами ч. 4 ст. 36 ЦПК України визначено, що незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Підставою для відводу судді Ченцової С.М. заявником визначена незгода саме з процесуальними діями судді Ченцової С.М. як головуючого судді у даній справі, а саме: неодноразове відкладення розгляду справи на тривалий термін (на думку заявника - затягування розгляду справи), а також висловлення окремої думки суддею, щодо перебування представника позивача за межами країни.

За таких обставин, дослідивши заяву, перевіривши матеріали справи, враховуючи також практику Європейського суду з прав людини, який неодноразово зазначав, що презумпція особистої неупередженості судді діє до тих пір, поки не доведено інше, суд вважає, що заявником не зазначені та не доведені будь-які обставини, які викликають сумнів в неупередженості судді Ченцової С.М. при розгляді даної цивільної справи.

Таким чином, розглянувши питання про відвід судді Ченцової С.М. в порядку, визначеному ч.8 ст. 40 ЦПК України, суд вважає, що заявлений відвід задоволенню не підлягає, оскільки підстав для відводу судді, передбачених вищенаведеними положеннями чинного процесуального законодавства України, не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись статтями 33, 36, 38-40, 182, 260, 261 352-355 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви представника позивача - адвоката Блохіної Наталії Вікторівни про відвід судді Ченцової С.М. у справі № 751/723/25 (провадження №2/751/726/25) - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає, заперечення проти її змісту можуть бути включені до апеляційної скарги на рішення суду.

Повний текст ухвали складений 29.07.2025 року.

Суддя О. Г. Деркач