Справа № 405/655/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2025 року м. Кропивницький

Подільський районний суд міста Кропивницького у складі

головуючого судді: Драного В.В.

при секретарі: Дятел О.В.

розглянувши за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про встановлення факту, що має юридичне значення, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Охременко А.В., звернулася до суду з позовом до відповідача ІНФОРМАЦІЯ_2 про встановлення юридичного факту перебування позивача на утриманні ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 . В обґрунтування позову вказала, що з 1994 року, коли позивачу було 10 років, її мати ОСОБА_3 почала проживати з ОСОБА_2 однією сім`єю як чоловік та дружина. Разом вони виховували та утримували позивача, а ОСОБА_2 ставився до неї як до рідної дочки. При цьому, ОСОБА_2 своїх дітей не мав. У 2006 році померла мати позивача ОСОБА_3 , після чого ОСОБА_2 продовжив проживати разом із позивачем та її дочкою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та продовжив їх утримувати, а саме сплачував комунальні послуги, робив поточний ремонт у будинку. Коли позивач вийшла заміж та в неї народилася дитина ОСОБА_5 , ОСОБА_2 визнавав його як свого онука, а чоловіка позивача як свого зятя. У січні 2023 року ОСОБА_2 був мобілізований та ІНФОРМАЦІЯ_3 загинув, виконуючи бойові завдання. Поховання ОСОБА_2 здійснювала позивач. Вказує, що між позивачем та ОСОБА_2 були родинні відносини та останній здійснював її повне матеріальне утримання. У зв`язку з відсутністю іншого врегульованого порядку встановлення факту перебування на утриманні позивач позбавлена можливості довести такий факт та одержати документ, що підтверджує факт її перебування на утриманні у ОСОБА_2 . Встановлення даного факту необхідно позивачу для оформлення спадщини, яка залишилася після смерті ОСОБА_2 , а також впливатиме на отримання позивачем соціальних гарантій, передбачених для осіб, які перебували на утриманні.

Ухвалою суду від 28.02.2024 року відкрито провадження у вказаній цивільній справі та призначено підготовче судове засідання.

19.03.2024 року представник відповідача подав до суду відзив на позов, в якому позовні вимоги не визнав та вказав, що ІНФОРМАЦІЯ_5 не є належним відповідачем у справі, будь-які спірні правовідносини між сторонами відсутні.

27.03.2024 року представник позивача подав до суду відповідь на відзив на позов, в якій позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити.

Представник відповідача 02.04.2024 року подав до суду заперечення на відповідь на відзив на позов, в яких вказав, що відповідач жодним чином не порушував прав позивача, а тому не є належним відповідачем у справі. Натомість, заінтересованими особами у справі вважає Міністерство оборони України, ІНФОРМАЦІЯ_6 та в/ч НОМЕР_1 .

Ухвалою від 21.05.2024 року у задоволенні клопотання відповідача про залучення учасників справи відмовлено, закрито підготовче провадження у справі та призначено розгляд справи по суті.

Представник позивача адвокат Охременко А.В. 17.06.2025 року подав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав, просить розгляд справи провести без їх участі. У попередніх судових засіданнях позивач та її представник пояснили, що коли позивачу було 9 років її мати познайомилася із ОСОБА_2 , який в подальшому проживав разом з ними. ОСОБА_2 хотів удочерити її, однак, між ними була мала різниця у віці, а тому не зміг цього зробити. Утримання та навчання позивача, а також її дитини здійснював ОСОБА_2 . Коли ОСОБА_2 був мобілізований, то він перераховував кошти. З 2005 року по 2021 року вона не перебувала у шлюбі та виховувала дитину. Після смерті батька ОСОБА_2 вона звернулася до ТЦК та СП із заявою про отримання одноразової грошової допомоги, однак їй було відмовлено, так як вона не є рідною дочкою померлого. ОСОБА_2 має брата, однак його місце перебування невідоме, його батьки померли.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений відповідно до вимог ст.ст. 128-131 ЦПК України, причини неявки не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи від нього не надходило.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, враховуючи неявку в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

За таких обставин, суд визнав за можливе розглянути справу за відсутності сторін на підставі матеріалів справи та наявних у справі доказів.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази по справі в їх сукупності, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_1 народилася ІНФОРМАЦІЯ_7 та її батьками є ОСОБА_6 та ОСОБА_3 (а.с. 9).

25.03.1987 року батьки позивача розірвали шлюб, що підтверджується відповідним свідоцтвом про розірвання шлюбу (а.с. 11).

Згідно паспорту громадянина України позивач ОСОБА_1 з 06.02.2002 року зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 7).

У свою чергу, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , зареєстрований з 31.03.1996 року за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується паспортом громадянина України (а.с. 12-13).

ОСОБА_2 у 2005-2006 р.р. здійснював оплату за навчання ОСОБА_1 в університеті (а.с. 17-19).

ІНФОРМАЦІЯ_9 у позивача народилася дитина ОСОБА_4 , що підтверджується відповідним свідоцтвом про народження. Батьком дитини вказано ОСОБА_7 , який записаний зі слів матері згідно ч. 1 ст. 125 СК України (а.с. 20, 21).

ІНФОРМАЦІЯ_10 ОСОБА_3 померла, що підтверджується відповідним свідоцтвом про смерть (а.с. 16).

26.09.2020 року ОСОБА_1 уклала шлюб з ОСОБА_5 , що підтверджується відповідним свідоцтвом про шлюб (а.с. 25). ІНФОРМАЦІЯ_11 в них народилася дитина ОСОБА_8 , що підтверджується відповідним свідоцтвом про шлюб (а.с. 26).

Як вбачається з трудової книжки ОСОБА_5 серії НОМЕР_2 , виданої 03.02.2017 року, він з 03.02.2017 року по 23.09.2021 року працював у ФОП ОСОБА_9 та 23.09.2021 року був звільнений за власним бажанням (а.с. 121-122).

Згідно виписки АТ КБ «Приватбанк» ОСОБА_2 у період з квітня по вересень 2023 року здійснював грошові перекази на картковий рахунок ОСОБА_4 (а.с. 35).

З наданих позивачем фотографій вбачається, що ОСОБА_2 брав участь у сімейних святах разом із позивачем, в тому числі на її весіллі (а.с. 40-48).

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2 помер, що підтверджується відповідним свідоцтвом про смерть (а.с. 37).

Так, 08.09.2023 року позивачу ІНФОРМАЦІЯ_12 було направлено сповіщення № 292 про те, що її батько ОСОБА_2 виконуючи бойові завдання, здійснюючи заходи з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії рф загинув ІНФОРМАЦІЯ_3 у районі населеного пункту Кліщіївка Бахмутського району Донецької області (а.с. 36).

12.09.2023 року позивач здійснила поховання ОСОБА_2 , що підтверджується відповідним свідоцтвом про поховання (а.с. 38).

Згідно довідки Квартального комітету № 20 Подільського району м. Кропивницького від 28.05.2025 року № 54 ОСОБА_2 проживав до моменту смерті за адресою: АДРЕСА_1 без реєстрації (а.с. 163).

У судовому засіданні свідок ОСОБА_10 пояснила, що вона товаришувала з матір`ю позивача з 1988 року, а ОСОБА_2 знає з 2000 року. До 2006 року ОСОБА_2 проживав з матір`ю позивача, а коли остання померла, то він проживав із позивачем. ОСОБА_2 працював в університеті та допомагав позивачу, казав, що вона та її діти його сім`я. ОСОБА_2 купував побутову техніку, холодильник. ОСОБА_2 хотів удочерити позивача, просив свідка йому в цьому допомогти.

Свідок ОСОБА_11 у судовому засіданні пояснив, що знає ОСОБА_2 з 2000 року. ОСОБА_2 проживав разом із ОСОБА_3 , в якої була дочка ОСОБА_1 . Після смерті ОСОБА_3 . ОСОБА_2 проживав разом із позивачем однією сім`єю, яку утримував за свої кошти. ОСОБА_2 був як батько позивачу та вважав онукою її дитину, а також казав, що хотів удочерити позивача. Вказав, що у ОСОБА_2 є рідний брат, однак свідок давно його не бачив. Інших родичів та близьких ОСОБА_2 не мав.

У судовому засіданні свідок ОСОБА_12 пояснила, що вона проживає поруч із позивачем, яка є її подругою. Пояснила, що бачила ОСОБА_2 , який проживав разом із позивачем та давав їй кошти на придбання продуктів харчування. ОСОБА_2 працював у ОСОБА_10 та отримував заробітну плату, а позивач не працювала ніде. Чоловік позивача також ніде не працював. Крім того, вони купували побутову техніку, дрова, разом садили овочі на городі. Позивач та її діти перебували на утриманні в ОСОБА_2 . Позивач називала ОСОБА_2 батьком, а ОСОБА_2 називав її дочкою.

Свідок ОСОБА_13 у судовому засіданні пояснила, що вона перебувала у дружніх відносинах із матір`ю позивача ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , які проживали разом. Позивач вважала ОСОБА_2 своїм батьком, а своїм дітям дідом. Після смерті у 2006 році ОСОБА_3 . ОСОБА_2 залишився проживати у її будинку разом з позивачем. Свідок добре спілкувалася з ОСОБА_2 , він стався до позивача як до своєї дочки, матеріально допомагав позивачу, все їй купував.

У позовній заяві ОСОБА_1 вказала, що встановлення факту перебування позивача на утриманні ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 необхідно їй для оформлення спадщини, яка залишилася після смерті ОСОБА_2 , а також оформлення соціальних гарантій, передбачених для осіб, які перебували на його утриманні.

Так, статтями 1216, 1217 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Як вбачається з ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ч. 1 ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

Так, відповідно до ст.ст. 1264, 1265 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини, а у п`яту - інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення, а також утриманці спадкодавця, які не були членами його сім`ї. Утриманцем вважається неповнолітня або непрацездатна особа, яка не була членом сім`ї спадкодавця, але не менш як п`ять років одержувала від нього матеріальну допомогу, що була для неї єдиним або основним джерелом засобів до існування.

Тобто, законодавець встановлює такі вимоги до утриманця спадкодавця як:

1)неповнолітня або непрацездатна особа;

2)не член сім`ї спадкодавця;

3)не менш 5 років одержувала від нього матеріальну допомогу;

4)надана спадкодавцем матеріальна допомога повинна бути для неї єдиним або основним джерелом засобів до існування.

Згідно п. 4.3, 4.4 глави 10 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5, факт перебування на утриманні підтверджується рішенням суду, що набрало законної сили, про встановлення факту перебування непрацездатної чи неповнолітньої особи на утриманні. Непрацездатність утриманця за віком може бути підтверджена паспортом, свідоцтвом про народження; непрацездатність за станом здоров`я - за пенсійною книжкою або довідкою, виданою відповідним органом медико-соціальної експертизи.

Так, Верховний Суд також звертав увагу на те, що належним відповідачем у справі про встановлення факту, що має юридичне значення, пов`язане із правом на спадкування, за умови відсутності спадкоємців, є саме територіальна громада в особі відповідної місцевої ради. Подібна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 22.03.2023 року в справі № 405/5508/21.

Позивач стверджує, що у померлого ОСОБА_2 відсутні спадкоємці, а тому належним відповідачем у даній справі є, зокрема, Кропивницька міська рада, яка є представником територіальної громади.

Водночас, інформація про спадкоємців ОСОБА_2 та заведення спадкової справи після його смерті за заявами інших осіб, у матеріалах справи відсутня, а з урахуванням принципів змагальності та диспозитивності цивільного судочинства, встановлених ст.ст. 12, 13 ЦПК України, суд позбавлений можливості самостійно витребовувати дану інформацію.

При цьому, суд відзначає, що позивач правом на подання до суду клопотань про витребування доказів не скористалася, самостійних заходів щодо витребування даних відомостей шляхом направлення відповідних запитів, заяв, тощо з метою з`ясування всіх належних відповідачів у справі також не вживала.

Також, як вбачається із ч. 1 ст. 37 Закону України «Про пенсійне забезпечення» право на пенсію в разі втрати годувальника мають непрацездатні члени сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні (стаття 38). Згідно ст. 38 цього Закону члени сім`ї померлого вважаються такими, що були на його утриманні, якщо вони були на його повному утриманні або одержували від нього допомогу, яка була для них постійним і основним джерелом засобів до існування. Члени сім`ї померлого, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які й самі одержували яку-небудь пенсію, мають право перейти на нову пенсію.

Згідно ч. 3 ст. 37 цього Закону непрацездатними членами сім`ї вважаються:

а) діти, брати, сестри й онуки, які не досягли 18 років або старші цього віку, якщо вони стали інвалідами до досягнення 18 років, при цьому брати, сестри й онуки - за умови, якщо вони не мають працездатних батьків;

б) батько, мати, дружина, чоловік, якщо вони є інвалідами або досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування";

в) один з батьків, або чоловік (дружина), або дід, бабуся, брат чи сестра, незалежно від віку і працездатності, якщо він (вона) зайнятий доглядом за дітьми, братами, сестрами чи онуками померлого годувальника, які не досягли 8 років, і не працює;

г) дід і бабуся - в разі відсутності осіб, які за законом зобов`язані їх утримувати.

Вихованці, учні, студенти, курсанти, слухачі, стажисти мають право на пенсію в разі втрати годувальника до закінчення навчальних закладів, але не довше ніж до досягнення ними 23-річного віку.

Згідно ст.ст. 8, 10 Закону України «Про пенсійне забезпечення» виплата таких пенсій здійснюється з коштів Пенсійного фонду України. Пенсійний фонд України є самостійною фінансово-банківською системою, не входить до складу державного бюджету України. Пенсійне забезпечення відповідно до цього Закону здійснюється органами Пенсійного фонду України.

Відтак, належним відповідачем у даній справі є, зокрема, відповідний орган Пенсійного фонду України, який уповноважений здійснювати пенсійне забезпечення позивача в разі втрати годувальника.

Окрім того, згідно ч. 1 ст. 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

Так, відповідно до ч. 4 ст. 16-1 цього Закону до членів сімей загиблих (померлих) осіб, зазначених у статті 16 цього Закону, зокрема, належать утриманці загиблої (померлої) особи, визначені відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

У свою чергу, згідно ст.ст. 30, 31 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» право на пенсію в разі втрати годувальника мають непрацездатні члени сімей загиблих, померлих або таких, що пропали безвісти військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які перебували на їх утриманні. Члени сім`ї померлого вважаються такими, що перебували на його утриманні, якщо вони були на його повному утриманні або одержували від нього допомогу, яка була для них постійним і основним джерелом засобів до існування. Непрацездатними членами сім`ї вважаються:

а) діти, брати, сестри та онуки, які не досягли 18 років або старші цього віку, якщо вони стали особами з інвалідністю до досягнення 18 років;

б) батьки та дружина (чоловік), якщо вони досягли віку, що дає право на призначення пенсії за віком, встановленого частиною першою статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (незалежно від тривалості страхового стажу), або є особами з інвалідністю;

в) батьки та дружина (чоловік), якщо вони не взяли повторний шлюб військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які загинули, померли чи пропали безвісти;

г) дід і бабуся - при відсутності осіб, які за законом зобов`язані їх утримувати;

д) дружина (чоловік) або один з батьків чи дід, бабуся, брат або сестра, незалежно від віку і працездатності, якщо вона (він) зайнята доглядом за дітьми, братами, сестрами чи онуками померлого годувальника, які не досягли 8-річного віку, і не працює.

Згідно ч. 6 ст. 16-3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» одноразова грошова допомога призначається і виплачується Міністерством оборони України, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, а також органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів - військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві - резервістами.

Відтак, належним відповідачем у даній справі є, зокрема, Міністерство оборони України, який уповноважений призначати та виплачувати одноразову грошову допомогу у разі загибелі (смерті) військовослужбовця.

Також, відповідно до ст. 10 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» призначення і виплата пенсій особам, зазначеним у статті 1-2 цього Закону, здійснюються органами Пенсійного фонду України.

Відтак, належним відповідачем у даній справі є, зокрема, відповідний орган Пенсійного фонду України, який уповноважений здійснювати пенсійне забезпечення військовослужбовців.

Водночас, позивач у своїй позовній заяві визначила відповідачем лише ІНФОРМАЦІЯ_5 , а відтак реалізувала своє право на захист саме у такий спосіб, розпорядившись своїми вимогами на власний розсуд.

Відповідно до ст. 51 ЦПК України суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача.

Однак, суд відзначає, що відомі спадкоємці померлого ОСОБА_2 відсутні, а позивачем до участі у справі територіальна громада в особі Кропивницької міської ради залучена не була. Так само позивачем не залучено до участі в справі в якості співвідповідачів Міністерство оборони України та відповідні органи Пенсійного фонду України, до відання яких входить реалізація соціальних гарантій, передбачених для осіб, які перебували на утриманні загиблого військовослужбовця. До закінчення підготовчого провадження та в ході розгляду справи по суті позивач клопотань про залучення співвідповідачів не заявляла.

Визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи.

Позов у справі за відсутності належного відповідача або співвідповідача не може бути вирішений по суті відповідно до закону незалежно від того, якими фактичними обставинами та правовими нормами він обґрунтовується.

Зазначений правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.12.2018 року у справі № 570/3439/16-ц.

Разом з тим, повноважень самостійно залучити таку особу в якості співвідповідача суд не має, позаяк такі процесуальні дії належить вчиняти лише за клопотанням позивача (постанова Верховного Суду від 13.04.2021 року в справі № 925/440/18).

На думку суду, вирішувати спір та досліджувати доводи сторін по суті заявлених позовних вимог без належного визначення складу учасників є недоцільним, оскільки це не призведе до належного захисту порушеного права.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що через неналежний склад відповідачів у цьому спорі, а саме незалучення Кропивницької міської ради, Міністерства оборони України та відповідних органів Пенсійного фонду України в якості співвідповідачів, у задоволенні позовних вимог про встановлення факту, що має юридичне значення слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 19, 76, 81, 141, 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 ) до ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_4 ) про встановлення факту, що має юридичне значення відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його підписання до Кропивницького апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Подільського районного суду

міста Кропивницького В.В. Драний