Виноградівський районний суд Закарпатської області
_______________________________________________________________________________________________ Справа № 299/1627/25
Номер провадження 2/299/450/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30.07.2025 року м.Виноградів

Виноградівський районний суд Закарпатської області в особі головуючого судді Надопта А.А., при секретарі Стрижак О.М. розглянувши у відкритому підготовчому засіданні у залі суду у місті Виноградів цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог: державного нотаріуса Виноградівської державної нотаріальної контори про визнання права власності на нерухоме майно у порядку спадкування за законом,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог: державного нотаріуса Виноградівської державної нотаріальної контори про визнання права власності на нерухоме майно

Вимоги позову мотивовано тим, що позивач є спадкоємицею по смерті свого батька ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

До складу спадщини, що відкрилася на день смерті батька позивача, ввійшли:

- земельна ділянка площею 1.96 га з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Сасівської сільської ради;

- земельна ділянка площею 0.67 га з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Сасівської сільської ради.

Заповіт покійний не залишив. Відповідно до ч.2 ст.1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього кодексу. Позивач як дочка є спадкоємцем за законом першої черги.

За прийняттям спадщини позивач звернулася до Виноградівської державної нотаріальної контори. Однак, у зв`язку із відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно державний нотаріус у видачі свідоцтва на спадщину відмовила. Така ситуація обумовлена тим, що після сметрі батька віднайти оригінал державного акту на земельні ділянки не вдалося.

За таких обставин через відсутність необхідних правовстановлюючих документів на спадкове майно позивач позбавлена можливості оформити прийняття спадщини у регламентованому порядку.

Позивачка в підготовче судове засідання не з`явилася, направила до суду клопотання про підтримання позовних вимог і просила такі задоволити.

Відповідач в підготовче судове засідання не з`явився, належним чином повідомлений про розгляд справи, подав до суду клопотання про розгляд справи у його відсутності, проти задоволення вимог позову не заперечує.

Третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог: державного нотаріуса Виноградівської державної нотаріальної контори Боричок К.В., належним чином повідомлена про розгляд справи, в судове засідання не з`явилася.

Вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного висновку.

Розглядаючи вказану справу в межах заявлених вимог та наданих сторонами доказів, суд приходить до переконання, що дані конкретні правовідносини врегульовані ЦК України.

У судовому засіданні належними доказами достовірно встановлено позивач є спадкоємицею по смерті свого батька, ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть НОМЕР_1

До складу спадщини, що відкрилася на день смерті чоловіка позивача, ввійшли:

- земельна ділянка площею 1.96 га з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Сасівської сільської ради;

- земельна ділянка площею 0.67 га з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Сасівської сільської ради.

Факт родинних відносин позивачки і спадкодавця підтверджується свідоцтвом про народження позивачки ОСОБА_1 серії НОМЕР_2 від 16.04.2019 року(повторно) та свідоцтвом про одруження серії НОМЕР_3 від 24.12.1979 року

Заповіт покійний не залишив. Відповідно до ч.2 ст.1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього кодексу. Позивач як дружина є спадкоємцем за законом першої черги.

За прийняттям спадщини позивач звернулася до Виноградівської державної нотаріальної контори. Однак, у зв`язку із відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно державний нотаріус у видачі свідоцтва на спадщину відмовила. Така ситуація обумовлена тим, що після сметрі батька віднайти оригінал державного акту на земельні ділянки не вдалося.

За запитом позивача в архівних матеріалах Відділу №4 у Берегівському районі ҐУ Держгеокадастру у Закарпатській області вдалося віднайти копію державного акту на право власності на земельну ділянку серії IV-3K №035782 від 06.11.2002 року (підтверджує належність спадкодавцю земельної ділянки загальною площею 2.63 га., на підставі розпорядження райдержадміністрації №572 від 06.11.2002 року )

У той же час ч.3 ст.1296 ЦК України регламентовано, що відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину, Верховний Суд роз`яснив, що законодавець розмежовує поняття «виникнення права на спадщину» та «виникнення права власності на нерухоме майно, що входить до складу спадщини», і пов`язує із виникненням цих майнових прав різні правові наслідки. Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов`язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину та не здійснив державну реєстрацію права (таку правову позицію відображено в постанові ВС від 14.08.2019 р. у справі №523/3522/16-ц).

Спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Часом відкриття спадщини є день смерті особи. (ст.ст. 1216, 1218, 1220, 1221 Цивільного кодексу України далі ЦК).

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Способами захисту цивільних прав та інтересів є, зокрема, визнання права (п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК).

За змістом листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.03.2013 № 24-753/0/4-13 "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування", визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Для подальшого утримання та збереження майна необхідно оформити право власності на спадкове майно, проте іншого шляху, окрім визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку, не існує.

В п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року "Про судову практику у справах про спадкування роз`яснено, що відносини спадкування регулюються правилами ЦК, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року.

В п.3.1 Узагальнення проведеного ВССУ від 16.05.2013 року відмічено, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК), а в п.3.3 що у випадках відсутності правовстановлюючих документів та відсутності реєстрації об`єкта нерухомості за спадкодавцем (на ім`я спадкодавця) суди в основному задовольняють вимоги спадкоємців про визнання права власності на нерухоме майно.

Отже, застосуванню підлягає ст. 392 ЦК, відповідно до якої позов про визнання права власності може бути пред`явлений, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати власником документа, який засвідчує його право власності.

Верховний Суд України в п. 23 Постанови Пленуму «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року за № 7 роз`яснив, що Свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду з правилами позовного провадження.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи.

Крім того, відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК відсутність Свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Відповідно до ч.1 ст.1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Згідно ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Виходячи з вимог ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч.1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 Цивільного кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Згідно ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше право не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідну до ст.16 ЦК України визнання права є одним із способів захисту цивільних прав та інтересів, що підлягають захисту судом.

За вказаних обставин позивачем на законних підставах набуто право власності на спадкове майно, тому позовні вимоги підлягають до задоволення в повному обсязі.

Враховуючи вищевикладене, на підставі ст.ст.16, 328, 392, 1216, 1220, 1216, 1222, 1223, 1268, 1269, 1270, 1296, 1297 Цивільного кодексу, керуючись ст.ст.2,4,19, 23, 27, 175-177, 315 ЦПК України,

У Х В А Л И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 задоволити.

У порядку спадкування за законом визнати за позивачем ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_4 , право власності на:

- земельну ділянку площею 1.96 га з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Сасівської сільської ради;

- земельну ділянку площею 0.67 га з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Сасівської сільської ради.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його прийняття безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 30 днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

ГоловуючийНадопта А. А.