Справа № 205/7348/25
Номер провадження 2/573/447/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 серпня 2025 року м. Білопілля

Білопільський районний суд Сумської області у складі:

головуючої судді Терещенко О.І.,

з участю секретаря судового засідання Федорченко Г.В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Білопіллі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

УСТАНОВИВ:

18 липня 2025 року до Білопільського районного суду Сумської області за підсудністю з Сумського районного суду Сумської області надійшов вказаний позов.

Ухвалою судді від 29 липня 2025 року відкрито спрощене позовне провадження і справа призначена до судового розгляду (а. с. 28).

Позивачка ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилася, подала заяви про розгляд справи без її участі, позов підтримує, проти надання строку для примирення заперечує, оскільки тривалий час вони з чоловіком проживають окремо в різних населених пунктах, спільного господарства не ведуть (а. с. 31, 38).

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання також не з`явився, поштою направив заяву, в якій заперечував проти розірвання шлюбу та просив надати строк для примирення протягом 6 місяців, оскільки на його дружину впливають треті особи, які відносяться до нього з неприязню, а він бажає зберегти сім`ю (а. с. 36).

Повно та об`єктивно дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що заява відповідача про надання строку на примирення не підлягає у задоволенню, враховуючи таке.

Згідно з ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Згідно з ч. 5 ст. 55 СК України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги.

Частинами третьою та четвертою статті 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом.

Згідно із ст.111 СК України, суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства.

Системний аналіз норм СК України вказує на те, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя, збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. З цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя.

Отже, надання додаткового строку для примирення є виключно правом суду, а не його обов`язком. Такого висновку дійшов Верховний Суд справа №442/6319/16-ц,/ постанова від 30 травня 2019 року.

Також суд звертає увагу на те, що поняття «моральні засади суспільства» діючим законодавством не визначено, а тому при вирішення питання чи не буде надання часу на примирення суперечити моральним засадам суспільства суд застосовує положення ст.24 Сімейного кодексу України, яке закріплює вільну згоду жінки та чоловіка на шлюб та заборону примушування жінки та чоловіка до шлюбу. Отже, при категоричній незгоді позивача на примирення, суд вважає що надання такого строку на примирення буде суперечити ст.24 Сімейного кодексу України.

Суд враховує, що позивачка та відповідач з березня 2023 року проживають окремо один від одного в різних населених пунктах, дітей від подружнього життя не мають, спільного господарства не ведуть.

Окрім того, позивачка категорично заперечує про надання строку на примирення подружжю, суд дійшов висновку, що заява відповідача про надання строку на примирення є необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.

Керуючись ч. 7 ст. 240, п. 4 ч. 1 ст. 251, п. 3 ч. 1 ст. 253 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Заяву відповідача ОСОБА_2 про надання строку для примирення залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя