ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/6424/25 Справа № 177/2982/24 Суддя у 1-й інстанції - Суботіна С. А. Суддя у 2-й інстанції - Бондар Я. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 серпня 2025 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Бондар Я.М.

суддів Зубакової В.П., Остапенко В.О.

секретар судового засідання Лідовська А.А.

сторони

позивач - Акціонерне товариство «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК»

відповідач - ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження, цивільну справу за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_1 на рішення Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 24 березня 2025 року, ухвалене суддею Суботіною С.А. у м.Кривому Розі Дніпропетровської області, повне судове рішення складено 27 березня 2025 року,

УСТАНОВИВ

Представник позивача АТ «ПУМБ» Киричук Г.М. через систему «Електронний суд» 19.12.2024 звернулася до суду з м позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості та просила стягнути з відповідача ОСОБА_1 на користь АТ «ПУМБ» заборгованість у розмірі 163 812,08 грн, витрати зі сплати судового збору в розмірі 2422,40 грн.

В обґрунтування пред`явлених вимог вказала, що між АТ «ПУМБ» та ОСОБА_1 09.04.2019 укладено кредитний договір №501, на підставі якого відповідачу видано кредит у розмірі 50 997,94 грн, та 06.03.2020 кредитний договір №002, на підставі якого видано кредит у розмірі 100 000,00 грн.

Через невиконання відповідачем своїх кредитних зобов`язань, станом на 06.10.2024 перед позивачем утворилася заборгованість в загальному розмірі 163 812,08 грн, яка включає: за кредитним договором №501 заборгованість у розмірі 50 997,94 грн, заборгованість за відсотками 34 401,92 грн; за кредитним договором №002 заборгованість у розмірі 36 542,66 грн, заборгованість за відостками 9,56 грн, заборгованість за комісією 41 860,00 грн.

На даний час ОСОБА_1 продовжує ухилятись від виконання своїх зобов`язань і не погашає заборгованість за кредитним договором, що є порушенням законних прав та інтересів АТ «ПУМБ».

Рішенням Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 24 березня 2025 року позовні вимоги Акціонерного товариства «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, задоволені.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» заборгованість:

- за кредитним договором від 09.04.2019 №501 станом на 06.10.2024 у загальному розмірі 85 399 (вісімдесят п`ять тисяч триста дев`яносто дев`ять) гривень 86 копійок, яка складається з заборгованості за кредитом у розмірі 50 997 (п`ятдесят тисяч дев`ятсот дев`яносто сім) гривень 94 копійки; заборгованості за відсотками в розмірі 34 401 (тридцять чотири тисячі чотириста одна) гривня 92 копійка;

- за кредитним договором від 06.03.2020 №002 станом на 06.10.2024 у загальному розмірі 78 412 (сімдесят вісім тисяч чотириста дванадцять) гривень 22 копійки, яка складається з заборгованості за кредитом у розмірі 36 542 (тридцять шість тисяч п`ятсот сорок дві) гривні 66 копійок; заборгованості за відсотками в розмірі 9 (дев`ять) гривень 56 копійок, заборгованості за комісією в розмірі 41 860 (сорок одна тисяча вісімсот шістдесят) гривень 00 копійок.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» у рахунок відшкодування судових витрат зі сплати судового збору 2 422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) гривні 40 копійок.

Відповідач ОСОБА_1 , будучи незгодним з ухваленим судовим рішенням подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на незаконність і необґрунтованість оскаржуваного судового рішення, просить його скасувати, ухвалити нове, яким частково задовольнити позовні вимоги Акціонерного товариства «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» у сумі 36 552 грн.

Скаржник зазначає, що в одній позовній заяві об`єднано декілька вимог, які не пов`язані між собою, так як підставою їх виникнення є різні договори, різні умови та додані докази, різні основні та похідні вимоги, задоволення яких залежить від задоволення основної позовної вимоги. Вказує, що в даному випадку, один кредитний договір про видачу кредитної картки і зовсім інший договір про видачу споживчого кредиту у конкретній сумі з конкретними відсотками і датою повернення зовсім дві різні вимоги. Зазначає, що ні позивачем, ні судом, всупереч п.5 ч.3 ст.175 ЦПК України не зазначено в позові будь-якого обґрунтування наявності підстав щодо доцільності об`єднання позовних вимог, впливу такого об`єднання на вирішення справи та наявності підстав для такого об`єднання.

Також відповідач звертає увагу на те, що позивачем сплачено судовий збір 11.12.2024 у розмірі 2422,40 грн, при цьому не було враховано, що кожна заявлена вимога є самостійною вимогою.

Вказує, що 09.04.2019 відповідач підписав заяву №501 про приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб АТ «ПУМБ», однак такого договору не укладалося.

Зазначає, що в матеріалах справи є виписка по поточному рахунку НОМЕР_1 , якою встановлено, що відповідач користувався грошима позивача, сплачував кошти і підтверджень тому, що позивач надав кредит саме в сумі 50 997,94 грн суду не надано. Вказує, що відповідач зобов`язання за вказаним договором виконав і навіть перевиконав.

Відповідно до виписки з 25.04.2019 по 30.06.2022 підтверджено, що відповідач використав кошти позивача у сумі 73567,17 грн, нараховано процентів за період користування кредитом 48 452,40 грн, сплатив кошти на погашення заборгованості 81 500,75 грн, комісія по договору 1100,00 грн.

Далі в провадженні виписки по іншому рахунку за період з 30.05.2019 по 01.08.2022, в якій знову ж таки нараховується комісія за користування лімітом у сумі 60 967,04 грн, погашені відповідачем проценти у сумі 58 015,66 грн.

Таким чином, використані за договором від 09.04.2019 кредитні кошти у сумі 73 567,17 грн, нараховані проценти за користування кредитом 48 452,40 грн, проведена відповідачем оплата 139 516,41 грн. Переплата 17 496,84 грн. Суд першої інстанції не надав належної оцінки вказаним відповідачем у відзиві на позов даним. Відповідач вважає, що суд першої інстанції у рішенні не відповів на головні вирішальні питання щодо позовів такого виду, як аналіз судової практики з подібними правовідносинами за позовом Банку до фізичної особи про стягнення заборгованості за тілом кредиту, процентами за користування кредитом, пені та дійшов невірного висновку.

Відповідач зазначає, що за кредитним договором №002 від 06.03.2020 він зобов`язання виконав частково: сплатив: 63 457,34 грн, борг у сумі 36 542,66 грн основного боргу та 09,56 грн процентів за користування не сплачений.

Вказує, що, враховуючи те, що за кредитним договором встановлено щомісячну плату за послуги банку, які за законом повинні надаватись безоплатно, пункти договору щодо обов`язку позичальника сплачувати плату за обслуговування кредиту щомісячно в терміни та розмірах, визначених графіком щомісячних платежів за кредитним договором є нікчемними.

Зазначає, що в укладеному сторонами кредитному договорі не передбачено переліку додаткових супутніх банківських послуг, за які встановлена така плата як плата за переказ коштів 24.06.2021 у сумі 1100,00 грн, проценти за користування лімітом ККП 60 967,04 грн, а всього 62 067,04 грн. Позивач не зазначив та не надав доказів узгодження з відповідачем переліку послуг за які він має сплачувати вказану плату. Відповідач вважає, що з наданих позивачем доказів вбачається безпідставне та неправомірне нарахування щомісячних комісій відповідачу за договорами від 09.04.2019 та від 06.03.2020.

Відзив на апеляційну скаргу не подано.

Заслухавши суддю доповідача, вислухавши думку відповідача ОСОБА_1 , який підтримав доводи і вимоги апеляційної скарги з викладених у ній підстав, просив рішення, скасувати, ухвалити нове, яким частково задовольнити позовні вимоги Акціонерного товариства «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» у сумі 36 552 грн., перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, заявлених позовних вимог, за наявними у справі матеріалами, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга відповідача не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Судом встановлено, що 09.04.2019 між ОСОБА_1 та АТ «ПУМБ», шляхом підписання заяви №501 на приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, укладено кредитний договір, за умовами якого ОСОБА_1 отримав кредит на споживчі цілі в розмірі 30 000,00 грн, встановлена стандартна процентна ставка 47,88%, реальна річна процентна ставка 47,88%, орієнтовна загальна вартість кредиту 12 577,58 грн, строк кредитування 12 місяців, зі спливом вказаного строку продовжується кожного разу на такий самий строк у разі відсутності заперечень будь-якої зі сторін.

У паспорті споживчого кредиту, який містить підпис відповідача, визначені сума кредиту, розмір відсоткової ставки, строк дії договору та порядок погашення заборгованості.

ОСОБА_1 встановлено кредитний ліміт у розмірі 30 000,00 грн, при цьому, як слідує з довідки про збільшення кредитного ліміту, відповідачу кредитний ліміт неодноразово змінювався, а саме: збільшено до 35 000,00 грн 13.08.2019, збільшено до 40 000,00 грн 11.12.2019, збільшено до 51 000,00 грн 20.05.2021, зменшено до 50 998,00 грн 27.02.2022, зменшено до 50 997,94 грн 16.03.2022.

Окрім того, встановлено та сторонами визнається, що 06.03.2020 між ОСОБА_1 та АТ «ПУМБ», шляхом підписання заяви №002 на приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, укладено кредитний договір, за умовами якого ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 100 000,00 грн, встановлено розмір комісії за обслуговування кредиту 2,99%, реальна річна процентна ставка 72,154%, загальна вартість кредиту 207 655,22 грн, строк кредитування 36 місяців.

В паспорті споживчого кредиту, який містить підпис відповідача, визначені сума кредиту, розмір відсоткової ставки, строк дії договору та порядок погашення заборгованості.

Відповідно до платіжної інструкції від 06.03.2020 №TR41412151.41816.8810, АТ «ПУМБ» перераховано ОСОБА_1 грошові кошти в розмірі 100 000,00 грн на виконання умов договору від 06.03.2020 №002.

Згідно з наданим АТ «ПУМБ» розрахунками заборгованості, станом на 06.10.2024 відповідач має заборгованість у загальному розмірі 163 812,08 грн, яка включає: заборгованість за кредитним договором №501 у розмірі 85 399,86 грн, із яких 50 997,94 грн - заборгованість за кредитом, 34 401,92 грн - заборгованість за відсотками; заборгованість за кредитним договором №002 у розмірі 78 412,22 грн, із яких 36 542,66 грн заборгованість за кредитом, 9,56 грн заборгованість за відсотками, 41 860,00 грн - заборгованість за комісією.

АТ «ПУМБ» 07.10.2024 за вихідним №КНО-44.2.2/561 направив на адресу відповідача письмову вимогу (повідомлення) в якій зазначив, що станом на 06.10.2024 у ОСОБА_1 існує заборгованість перед банком за договором №501 у розмірі 85 399,86 грн, за договором №002 у розмірі 78 412,22 грн. а тому вимагає погасити заборгованість по кредитному договору не пізніше 30 (тридцяти) календарних днів з дня отримання повідомлення, яке залишено відповідачем без реагування.

Суд першої інстанції, ухвалюючи рішення про повне задоволення позовних вимог АТ «ПУМБ» виходив з їх доведеності належними та допустимими доказами та їх обґрунтованості.

Колегія суддів повністю погоджується з такими висновками суду першої інстанції та не погоджується з доводами сторони відповідача викладеними в апеляційній скарзі,які були предметом розгляду судом першої інстанції, що відображено в судовому рішенні, виходячи з наступних підстав.

Як визначено ч. 1 ст. 641 ЦК України, що пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна зі сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.

Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

За ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами, відповідно до ст.629 ЦК України.

Відповідно до ст.ст.610, 611 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Аналіз зазначених норм права дає можливість зробити висновок про те, що позичальник, який добровільно погодився на умови кредитного договору, повинен належно їх виконувати, а у разі порушення зобов`язання нести передбачену договором та/або законом відповідальність.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Між сторонами виник спір щодо належного виконання відповідачем кредитних зобов`язань та наявності правових підстав для стягнення заборгованості в судовому порядку.

Так, позивачем на підтвердження заявлених позовних вимог суду надано наступні докази: Заява №002 на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб від 06 березня 2020 року, який особисто підписаний сторонами; Паспорт споживчого кредиту, в якому відображена інформація щодо умов кредитування та яка надається споживачу до укладення Договору про споживчий кредит, який також підписаний сторонами, зокрема Позичальником ОСОБА_1 06 березня 2020 року; Заява №501 про приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб від 09.04.2019, яка також підписана відповідачем; Паспорт споживчого кредиту, в якому відображена інформація щодо умов кредитування та яка надається споживачу до укладення Договору про споживчий кредит, який також підписаний сторонами, зокрема Позичальником ОСОБА_1 09 квітня 2019 року; ксерокопія паспорта ОСОБА_1 ; ксерокопію РНОКПП; Письмову вимогу повідомлення ОСОБА_1 про погашення заборгованості за кредитними договорами від 07.10.2024; Платіжну інструкцію від 06 березня 2020 року про перерахування Банком кредитних коштів ОСОБА_1 у розмірі 100 000 грн; Довідку про збільшення кредитного ліміту; Розрахунки заборгованості за обома кредитними Договорами; Виписка з особового рахунку по Договору від 06.03.20 та виписка з особового рахунку по Договору від 09.04.2016 (в електронному виді) (а.с.6-12).

Умовами кредитного Договору №501 від 09.04.2019, який особисто підписано відповідачем обумовлена стандартна процентна ставка - 47,88%, реальна річна процентна ставка - 47,88%, орієнтовна загальна вартість кредиту 12 577,58 грн, строк кредитування 12 місяців, зі спливом вказаного строку продовжується кожного разу на такий самий строк у разі відсутності заперечень будь-якої зі сторін.

Також у Паспорті споживчого кредиту, який містить підпис відповідача, визначені сума кредиту, розмір відсоткової ставки, строк дії договору та порядок погашення заборгованості.

За зазначеним кредитним договором ОСОБА_1 спочатку було встановлено кредитний ліміт у розмірі 30 000,00 грн, який у подальшому змінювався, а саме: збільшено до 35 000,00 грн 13.08.2019, збільшено до 40 000,00 грн 11.12.2019, збільшено до 51 000,00 грн 20.05.2021, зменшено до 50 998,00 грн 27.02.2022, зменшено до 50 997,94 грн 16.03.2022.

За кредитним договором №501 від 09.04.2019, відповідно до розрахунку заборгованості наданому позивачем, загальна сума боргу складає - 85 399,86 грн, з яких 50 997,94 грн - заборгованість за кредитом, 34 401,92 грн - заборгованість за відсотками.

Окрім того, 06.03.2020 між сторонами було укладено ще один кредитний договір №002, на підставі якого відповідач отримав кредит у розмірі 100 000,00 грн, що підтверджено платіжною інструкцією від 06.03.2020 №TR41412151.41816.8810.

Умовами кредитного Договору №002 від 06.03.2020, який підписано Позичальником, сторонами було узгоджено усі істотні умови, зокрема: розмір комісії за обслуговування кредиту 2,99%, реальна річна процентна ставка 72,154%, загальна вартість кредиту 207 655,22 грн, строк кредитування 36 місяців.

В паспорті споживчого кредиту, який містить підпис відповідача також, визначені сума кредиту, розмір відсоткової ставки, строк дії договору та порядок погашення заборгованості.

За кредитним договором №002 від 06.03.2020, відповідно до розрахунку заборгованості наданому позивачем, загальна сума боргу складає 78 412,22 грн, яка складається з заборгованості за кредитом у розмірі - 36 542,66 грн, заборгованості за відсотками в розмірі 9,56 грн та заборгованості за комісією в розмірі 41 860,00 грн.

Суд першої інстанції дослідивши надані позивачем виписки по особовим рахункам встановив, що користуючись кредитними коштами відповідач використовував кредитний ліміт не тільки при розрахуванні за покупки через РОS-термінал, а також для погашення строкової заборгованості та заборгованості по відсоткам за договорами, переказуючи кошти між своїми рахунками.

Доведеність факту отримання відповідачем кредитної картки із встановленим на ній кредитним лімітом, активне користування нею (переведення коштів між картками, придбання товарів, оплата послуг, погашення кредиту тощо) в сукупності є свідченням наявності між сторонами кредитно-договірних зобов`язань.

Так, виписка з особового рахунку позичальника містять інформацію про рух коштів на балансі кредитної катки відповідача, всі операції за кредитною карткою із зазначенням суми, дати проведення операції та чіткою вказівкою призначення проведеної операції.

Банківська виписка має статус первинного документа, що підтверджено Переліком типових документів, затвердженого наказом Мін`юсту від 12.04.2012 №578/5, згідно з яким до первинних документів, які фіксують факт виконання держоперації та служать підставою для записів у регістрах бухобліку і в податкових документах, віднесені касові, банківські документи; повідомлення банків; виписки банків; корінці квитанцій і касових чекових книжок.

Таким чином, АТ «ПУМБ» надав суду саме первинні бухгалтерські документи про видачу та сплату коштів відповідачем за кредитними договорами.

При цьому, на підтвердження своєї позиції про недоведеність позовних вимог, відповідачем суду не надано доказів, які б спростовували розрахунки заборгованості перед АТ «ПУМБ», не доведено відсутність заборгованості та наявність переплати за кредитними договорами від 09.04.2019 №501 та від 06.03.2020 №002, тобто розрахунки заборгованості про кредитним договорам не спростовані, свого конррозрахунку суду не надано.

Доводи відповідача про нікчемність умов кредитного договору в частині нарахування комісії, були предметом розгляду судом першої інстанції, що відображено в оскаржуваному судовому рішенні.

Так, цивільне законодавство встановлює презумпцію свободи договору, яка полягає насамперед у вільному волевиявленні особи на вступ у договірні відносини, а також у вільному визначенні особою умов договору в яких фіксуються взаємні права та обов`язки його сторін.

Свобода договору не є абсолютною (необмеженою), вона існує в рамках норм чинного законодавства, а дії сторін договору мають ґрунтуватися на засадах розумності, добросовісності та справедливості, тобто відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору.

Правові та організаційні засади споживчого кредитування визначають право споживача перед укладенням договору про споживчий кредит отримати від кредитодавця всю необхідну інформацію щодо умов кредитування. Ця інформація надається кредитодавцем споживачу за спеціальною письмовою чи електронною формою. За умови дотримання такої форми кредитодавець визнається таким, що виконав вимоги щодо надання споживачу інформації до укладення договору про споживчий кредит.

Підставами для визнання правочину недійсним є недодержання однією стороною чи всіма сторонами вимог, які встановлені ч.ч.1-3, 5-6 ст.203 ЦК України, у тому числі, вимог щодо змісту правочину та волевиявлення його учасника.

Суд першої інстанції критично поставився до тверджень відповідача щодо несправедливості умов договорів, оскільки в судовому засіданні встановлено, що укладені між АТ «ПУМБ» і ОСОБА_1 договори від 09.04.2019 №501 та від 06.03.2020 №002 містять всі істотні умови, погоджені з відповідачем, що підтверджується його підписом.

Також судом було враховано, що на момент укладення вказаних договорів, квітень 2019 року та березень 2020 року, та упродовж достатнього проміжку часу з дня їх укладення, ОСОБА_1 не заявляв вимог щодо визнання умов договорів несправедливими (недійсними). Окрім того, з розрахунку заборгованості за кредитним Договором №002 від 06.03.2020 встановлено, що ОСОБА_1 протягом тривалого проміжку часу, а саме з 06.04.2020 по 06.01.2022 щомісячно сплачував комісію у розмірі 2 990 грн, при цьому заборгованість за комісією з урахуванням канікул нарахована позивачем за період з 06.08.2022 по 29.06.2023 та складає 41 860,00 грн.

Верховний Суд у складі колегії суддів першої судової палати Касаційного цивільного суду від 10.01.2019 у справі № 526/405/13 зазначив, що факт не вчинення жодних дій, щодо розірвання кредитних договорів, або визнання їх недійсними тривалий час, а також користуванням кредитними коштами та сплати відповідачем у рахунок часткового погашення заборгованості за кредитними договорами - є нічим іншим як визнання вище наведених кредитних договорів такими, що укладені з досягненням всіх істотних умов, а також підтвердженням отриманням всіх благ, передбачених кредитним договором.

Отже, наданими позивачем належними та допустимими доказами, а саме заявами на приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб №501 та №002, паспортами споживчого кредиту до них, які містять підпис відповідача, розрахунками заборгованості за кредитними договорами та виписками по особовому рахунку, заявлені позивачем позовні вимоги доведені в повному обсязі та не спростовані відповідачем.

Перевіривши справу та доводи відповідача, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягали застосуванню, повно, всебічно та обґрунтовано встановив обставини справи, надав належну оцінку наявним у справі доказам, у результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення про задоволення позову, яке відповідає вимогам ст.ст.263, 264 ЦПК України.

Отже, доводи апеляційної скарги сторони відповідача не спростовують встановлені у справі фактичні обставини та висновки, які обґрунтовано викладені у мотивувальній частині рішення суду першої інстанцій, та зводяться до переоцінки доказів, незгоди скаржника з висновками щодо їх оцінки та містять посилання на факти, що були предметом дослідження суду.

Оскільки апеляційна скарга залишена без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, підстав для здійснення перерозподілу судових витрат не має, тому понесені відповідачем судові витрати зі сплати судового збору за подачу апеляційної скарги залишаються за ним.

Керуючись ст.ст.367,374, 375, 381, 382 ЦПК України, Дніпровський апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 24 березня 2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Повне судове рішення виготовлено 14 серпня 2025 року.

Головуючий:

Судді: