1Справа № 186/868/25 2/335/2237/2025
УХВАЛА
про застосування заходів процесуального примусу
14 серпня 2025 року Вознесенівський районний суд міста Запоріжжя в складі головуючого судді Шалагінової А. В., розглянувши в порядку письмового провадження процесуальне питання про застосування заходів процесуального примусу у цивільній справі за позовом ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
ВСТАНОВИВ:
12.05.2025 за підсудністю, визначеною ухвалою Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 22.04.2025, до суду надійшла позовна заява ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
У матеріалах справи наявна інформація з Єдиного державного демографічного реєстру відповідач ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , що є тимчасово окупованою територією.
Відповідно до ч. 6 ст. 187 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) у разі якщо відповідачем у позовній заяві вказана фізична особа, яка не є суб`єктом підприємницької діяльності, суд не пізніше двох днів з дня надходження позовної заяви до суду звертається до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) такої фізичної особи.
Частиною 1 ст. 27 ЦПК України встановлено, що позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.
Відповідно до ч. 2 ст. 41 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», порядок створення, ведення та доступу до відомостей Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб визначається Кабінетом Міністрів України.
Постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2016 № 646 затверджено Порядок створення, ведення та доступу до відомостей Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб (далі Порядок), у п. 2 якого визначено, що база даних автоматизований банк відомостей, створений для забезпечення єдиного державного обліку фізичних осіб, які є внутрішньо переміщеними. Відповідальним за забезпечення формування та ведення бази даних є Міністерство соціальної політики України (далі Мінсоцполітики).
Згідно з п.п. 12, 13 вказаного Порядку, посадові особи уповноважених органів мають право на безоплатній основі одержати інформацію з Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб.
Частиною 7 ст. 187 ЦПК України передбачено, що інформація про місце проживання (перебування) фізичної особи має бути надана протягом п`яти днів з моменту отримання відповідним органом реєстрації місця проживання та перебування особи відповідного звернення суду.
Ухвалою суду від 13.05.2025 витребувано від Мінсоцполітики інформацію з Єдиної інформаційної бази даних внутрішньо переміщених осіб щодо ОСОБА_1 , громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , останнє відоме зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .
Копію зазначеної ухвали було надіслано до Мінсоцполітики 13.05.2025 рекомендованим листом із повідомленням, яке було вручене уповноваженій особі вказаного Міністерства 20.05.2025.
Також, 23.06.2025 копія вказаної ухвали була повторно надіслана Мінсоцполітики рекомендованим листом із повідомленням, яке було вручене уповноваженій особі вказаного Міністерства 07.07.2025.
Таким чином Мінсоцполітики отримало копію ухвали від 13.05.2025 про витребування доказів двічі 20.05.2025 і 07.07.2025.
Проте, протягом 5 днів з дня отримання копії ухвали, відповідні докази суду не подані.
Станом на 14.08.2025 ухвала від 13.05.2025 не виконана, витребувані докази суду не надані, причини неможливості виконання ухвали у встановлений ухвалою строк не повідомлені.
Відповідно до ст. 143 ЦПК України заходами процесуального примусу є процесуальні дії, що вчиняються судом у визначених цим Кодексом випадках з метою спонукання відповідних осіб до виконання встановлених у суді правил, добросовісного виконання процесуальних обов`язків, припинення зловживання правами та запобігання створенню протиправних перешкод у здійсненні судочинства.
Пунктом 3 ч. 1 ст. 148 ЦПК України суду надано право у разі неповідомлення суду про неможливість подати докази, витребувані судом, або неподання таких доказів без поважних причин постановити ухвалу про стягнення в дохід державного бюджету з відповідної особи штрафу у сумі від 0,3 до трьох розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
З матеріалів справи встановлено, що ухвала про витребування доказів від 13.05.2025, яку Мінсоцполітики двічі отримало в паперовому вигляді 20.05.2025 і 07.07.2025, станом на 14.08.2025 не виконана, оскільки Мінсоцполітики не повідомило суд у встановлений ухвалою строк про неможливість подання доказів, а також витребувані судом докази у встановлений судом строк без поважних причин не подало.
Не виконання ухвали суду про витребування доказів перешкоджає розгляду та вирішенню справи в передбачений законом строк, визначенню підсудності, а також ухваленню законного й обґрунтованого рішення.
Таким чином, у даному випадку наявні підстави для застосування до Мінсоцполітики заходів процесуального примусу у вигляді стягнення штрафу розміром 1 прожитковий мінімум для працездатних осіб.
Згідно з ч. 5 ст. 148 ЦПК України ухвала про стягнення штрафу є виконавчим документом та має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом. Стягувачем за таким виконавчим документом є Державна судова адміністрація України.
Відповідно до ч. 2 ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження» боржником є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава, на яких покладається обов`язок щодо виконання рішення.
Оскільки згідно з Постановою Кабінету Міністрів України № 904 від 21.07.2025 вказане Міністерство змінило назву на Міністерство соціальної політики, сім`ї та єдності України, тому стягнення штрафу належить здійснити саме з Міністерства соціальної політики, сім`ї та єдності України.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 143, 148, 260, 265 ЦПК України, суд
Застосувати до Міністерства соціальної політики, сім`ї та єдності України заходи процесуального примусу у вигляді стягнення штрафу.
Роз`яснити Міністерству соціальної політики, сім`ї та єдності України, що відповідно до ч. 2 ст. 144 ЦПК України, застосування заходів процесуального примусу не звільняє від виконання обов`язку щодо надання витребуваних на підставі ухвали від 13 травня 2025 року документів.
Копію ухвали направити Міністерству соціальної політики, сім`ї та єдності України для відома.
Суд може скасувати постановлену ним ухвалу про стягнення штрафу, якщо особа, стосовно якої її постановлено, виправила допущене порушення та (або) надала докази поважності причин невиконання відповідних вимог суду чи своїх процесуальних обов`язків.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та підлягає негайному виконанню у порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до Запорізького апеляційного суду в 15-денний строк з дня її постановлення.

Учасник справи, якому повна ухвала не була вручена у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 15 днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Ухвала про стягнення штрафу є виконавчим документом.

Ухвалу складено в повному обсязі та видано 14 серпня 2025 року.

Строк пред`явлення ухвали до виконання до 15 серпня 2028 року.

Інформація відповідно до статті 4 Закону України «Про виконавче провадження»:

Стягувач Державна судова адміністрація України (01601, м. Київ, вул. Липська, 18/5, ).

Боржник Міністерство соціальної політики, сім`ї та єдності України, м. Київ, вул. Еспланадна, 8/10, 01601, .

Суддя А. В. Шалагінова