Справа № 155/1625/24 Головуючий у 1 інстанції: Яремчук С. М.
Провадження № 22-ц/802/953/25 Доповідач: Киця С. I.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 серпня 2025 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Киці С. І.,

суддів Данилюк В. А., Шевчук Л. Я.,

секретар судового засідання Черняк О. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Берестечківської міської ради Луцького району Волинської області про визначення додаткового строку для подання заяви нотаріусу про прийняття спадщини за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_1 на рішення Горохівського районного суду Волинської області від 19 червня 2025 року,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 у вересні 2024 року звернувся в суд із позовом до відповідача Берестечківської міської ради про визначення додаткового строку для подання заяви нотаріуса для прийняття спадщини. Позов обґрунтований тим, що він є сином ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . ІНФОРМАЦІЯ_2 помер його (позивача) дядько ОСОБА_3 , після смерті якого залишилось спадкове майно, зокрема, земельна ділянка для обслуговування житлових будинків/присадибні ділянки площею 0,0252 га, а також житловий будинок, що знаходяться в АДРЕСА_1 . Після смерті останнього ніхто спадщини не прийняв та відповідних документів не оформив. Вказував, що він не може в нотаріальному порядку успадкувати майно, через те, що пропустив строк для подання заяви про прийняття спадщини. Строк пропустив у зв`язку із тим, що у нього відсутнє свідоцтво про смерть ОСОБА_3 . Горохівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Луцькому районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про смерть ОСОБА_3 , у зв`язку з недостатністю долучених документів про родинні стосунки. Просив визначити ОСОБА_1 додатковий строк тривалістю шість місяців, для подання ним заяви про прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті ОСОБА_3 .

Рішенням Горохівського районного суду Волинської області від 16 червня 2025 року в цій справі в задоволенні позову відмовлено.

Позивач ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу на зазначене рішення суду. Вважає, що суд не розглянув його заяву про збільшення позовних вимог, чим порушив його процесуальні права. У рішенні відсутні посилання на норми матеріального права. Просив скасувати рішення Горохівського районного суду від 19 червня 2025 року повністю та ухвалити нове рішення, яки визначити ОСОБА_1 додатковий строк для подання ним заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

07 серпня 2025 року відповідач Берестечківська міська рада подала заяву про розгляд справи без участі її представника, при вирішенні апеляційної скарги покладаються на розсуд суду.

08 серпня 2025 року до суду апеляційної інстанції надійшло клопотання позивача ОСОБА_1 , у якому він підтримав вимоги апеляційної скарги. Вказав, що її задоволення пов`язане з вимогою в справі № 155/990/25 (об`єкт майнових прав - будинок на земельній ділянці, яка є об`єктом спадщини в цій справі). Просив розгляд справи проводити у його відсутності.

За змістом частин четвертої, п`ятої статті 268 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Суд апеляційної інстанції в складі колегії суддів, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дійшов висновку, що апеляційна скарга позивача задоволенню не підлягає.

Судом першої інстанції встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_3 , місце смерті: місто Берестечко, Горохівський район, Волинської області, що стверджується копією актового запису про смерть № 36 від 28 травня 1999 року, складеного Берестечківською міською радою Горохівського району Волинської області.

Після смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина на спадкове майно до складу якого входить земельна ділянка для обслуговування житлових будинків/присадибні ділянки площею 0,0252 га, що знаходиться в АДРЕСА_1 , яка надана Берестечківською міською Радою народних депутатів у приватну власність ОСОБА_3 на підставі рішення № 78 від 18 грудня 1993 року.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 , місце смерті: місто Берестечко, Горохівський район, Волинської області, що стверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданим 15 грудня 1982 року Берестечківською міською радою Горохівського району Волинської області.

Факт родинних відносин між позивачем ОСОБА_1 та померлим ОСОБА_2 як між батьком та сином підтверджується свідоцтвом про народження ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , серії НОМЕР_2 , відповідно до якого його батьком є ОСОБА_2 , матір`ю - ОСОБА_5 .

Зі свідоцтва про народження ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , серії НОМЕР_3 , його батьком є ОСОБА_6 , матір`ю - ОСОБА_7 .

Вважаючи себе спадкоємцем за законом після смерті ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 позивач звернувся до Горохівського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Луцькому районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції з метою видачі свідоцтва про смерть. Із відповіді Горохівського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Луцькому районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції встановлено, що ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про смерть ОСОБА_3 , у зв`язку з недостатністю долучених документів про родинні стосунки. А саме, відсутнє свідоцтво про народження ОСОБА_3 .

09 липня 2024 року ОСОБА_1 звернувся з вимогою до Берестечківської міської ради Луцького району Волинської області про оформлення права власності на житловий будинок, що знаходиться в АДРЕСА_1 та земельну ділянку для обслуговування житлових будинків/присадибні ділянки площею 0,0252 га.

Берестечківською міською радою Луцького району Волинської області 05 серпня 2024 року №Ф-114 роз`яснено ОСОБА_1 , що чинним законодавством України органам місцевого самоврядування не надано права щодо визначення права власності в порядку спадкування. Рекомендовано вирішити дане питання в судовому порядку.

З Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єктів нерухомого майна №360833006 від 04 січня 2024 року, встановлено, що за параметрами запиту - АДРЕСА_1 інформація у реєстрі відсутня.

Згідно з інформацією, яка надійшла від нотаріуса Горохівської державної нотаріальної контори Т.Островської на виконання вимог ухвали суду першої інстанції про витребування спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини, спадкова справа після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , не заведена. Інформація про наявність заповіту ОСОБА_4 у Спадковому реєстрі відсутня.

Позивач ОСОБА_1 вважає себе племінником ОСОБА_3 та спадкоємцем майна після його смерті, у зв`язку із чим просив визначити додатковий строк для подання заяви нотаріусу для прийняття спадщини.

Цивільний кодекс України застосовується до цивільних правовідносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності (пункт 4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України)

Згідно з пунктом 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України правила книги шостої ЦК України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом.

Спадкові відносини виникають з моменту відкриття спадщини. При цьому, як частини друга статті 1220 ЦК України, так і стаття 525 ЦК УРСР визначають, що часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.

Отже, за змістом вказаних норм відносини спадкування регулюються нормами ЦК України 2004 року, якщо спадщина відкрилася не раніше 01 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати (строк на прийняття якої закінчився до 01 січня 2004 року) або якщо вона була прийнята хоча б одним із спадкоємців, до таких спадкових відносин застосовуються норми ЦК УРСР 1963 року.

У справі, що переглядається, спадкодавець ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , шестимісячний строк, що передбачений законодавством, закінчився до 01 січня 2004 року, тому суд першої інстанції дійшов правильного висновку про застосування до даних правовідносин норм права ЦК УРСР.

Відповідно до статті 549 ЦК УРСР спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Згідно частини першої сатті 550 ЦК УРСР строк для прийняття спадщини, встановлений статтею 549 цього Кодексу, може бути подовжений судом, якщо він визнає причини пропуску строку поважними. Спадщина може бути прийнята після закінчення зазначеного строку й без звернення до суду при наявності згоди на це всіх інших спадкоємців, які прийняли спадщину.

Цей строк може бути продовжений судом за заявою заінтересованої особи при доведеності поважності причин його пропуску. Якщо в указаний строк позивач вступив в управління або володіння спадковим майном або його частиною, суд із цих підстав вирішує питання про визнання права на спадкове майно, а не про подовження пропущеного строку.

Пунктом 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 24 червня 1983 року «Про практику розгляду судами України справ про спадкування», яка діяла на час виниклих правовідносин, але втратила чинність 30 травня 2008 року, було роз`яснено, що передбачений статтею 549 ЦК УРСР шестимісячний строк для прийняття спадщини може бути продовжений судом за заявою заінтересованої особи при доведеності поважності причин його пропуску. Якщо у вказаний строк позивач вступив в управління або володіння спадковим майном або його частиною, суд з цих підстав вирішує питання про визнання права на спадкове майно, а не про продовження пропущеного строку.

Суд, вирішуючи питання про продовження строку для прийняття спадщини, повинен досліджувати поважність причини його пропущення. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

У постановах Верховного Суду від 29 липня 2021 року у справі № 319/414/20, від 16 листопада 2021 року у справі № 289/767/20 зроблено висновок, що: «..цей строк може бути продовжений судом за заявою заінтересованої особи при доведеності поважності причин його пропуску. Якщо у вказаний строк позивач вступив в управління або володіння спадковим майном або його частиною, суд з цих підстав вирішує питання про визнання права на спадкове майно, а не про продовження пропущеного строку. Отже нормами ЦК УРСР не було передбачено надання спадкоємцю додаткового строку для прийняття спадщини, а передбачено продовження строку на прийняття спадщини».

Таким чином, вищевказаними нормами ЦК УРСР не передбачалося надання спадкоємцю додаткового строку для прийняття спадщини, однак такий строк могло бути продовжено.

Крім того, статтями 529, 530 ЦК УРСР було встановлено черги спадкоємців за законом, а саме, спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю.

При відсутності спадкоємців першої черги або при неприйнятті ними спадщини, а також в разі, коли всі спадкоємці першої черги не закликаються до спадкування, успадковують у рівних частках: брати і сестри померлого, а також дід та бабка померлого як з боку батька, так і з боку матері (друга черга).

Відповідно до обставин цієї справи позивач стверджує, що він є племінником спадкодавця і вважає, що саме цей факт породжує у нього спадкові права. Однак, нормами ЦК УРСР племінники не відносились до кола спадкоємців.

Колегія суддів також враховує, що позивач після спливу більше як двадцяти років ініціював питання про визначення йому додаткового строку для подання йому заяви про прийняття спадщини, до нотаріуса не звертався, спадкова справа не заведена.

Сам по собі факт відсутності у позивача необхідних документів, які б підтверджували родинні зв`язки з померлим не може свідчити про наявність об`єктивних, непереборних перешкод для вчасного звернення із заявою про прийняття спадщини. Відомості про те, що у позивача існували об`єктивні перешкоди у зверненні до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини у визначений ЦК УРСР строку матеріали справи не містять.

Суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у задоволенні вимог про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.

Позивач подав під час розгляду справи заяву про встановлення юридичного факту, назвавши її заявою про збільшення позовних вимог.

Колегія суддів також зазначає, що суд першої інстанції вирішив заяву позивача про збільшення позовних вимог, відмовивши в її прийнятті ухвали від 19 червня 2025 року, яка була постановлена в судовому засіданні з участю самого позивача, тому доводи апеляційної скарги в цій частині підлягають відхиленню.

При розгляді цієї справи суддею не було порушено норми статті 37 ЦПК України щодо недопустимості повторної участі судді в розгляді справи. Суддя першої інстанції не брав участь у вирішенні цієї справи по суті, рішення суду, ухвали про закриття до відкриття провадження в цій справі судом першої інстанції не постановляли ся і не скасовувалися апеляційним судом.

Суд першої інстанції ухвалив рішення з правильним застосуванням норм матеріального права, повним встановленням обставин справи. Порушень судом першої інстанції норм процесуального права не встановлено. Підстав для скасування рішення суду немає.

Керуючись ст. ст. 315, 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Горохівського районного суду Волинської області від 19 червня 2025 року в цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий - суддя

Судді