Провадження №: 2/336/2133/2025
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 серпня 2025 року м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді Боєва Є.С., за участю секретаря судового засідання Нєдєльчевої О.В., відповідача ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Перший Український міжнародний Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

АТ «Перший Український Міжнародний Банк» (надалі АТ «ПУМБ» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

В обґрунтування позову зазначає, що між позивачем та відповідачем укладено кредитні договори, а саме. 22.04.2019 кредитний договір №901, за яким Позичальнику видано кредит у сумі 50 031 грн.; 23.12.2019 кредитний договір №301, за яким Позичальнику кредит у сумі 12 942 грн.

Відповідач свої зобов`язання за кредитним договором не виконує, в зв`язку із чим станом на 10.01.2025 у нього утворилася заборгованість: 1) По кредитному договору від 22.04.2019 № 901 73 458.89 гривень., з яких: 41 630.11 грн. заборгованість за кредитом; 31 828.78 грн. заборгованість процентами; 0 грн. заборгованість за комісією; 2) По кредитному договору від 23.12.2019 № 301- 8443.26 грн., з яких: 3279.76 грн. заборгованість за кредитом; 0.61 грн. заборгованість процентами; 5162.89 грн. заборгованість за комісією. Тобто загальна сума заборгованості по вищевказаним кредитним договорам станом на 10.01.2025 склала 81 902,15 грн. (вісімдесят одна тисячa дев`ятсот дві грн 15 коп.).

На підставі наведеного АТ «ПУМБ» просить суд стягнути з відповідача вказану заборгованість.

Ухвалою від 28.03.2025 відкрито провадження у справі, призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження на 06.05.2025, встановлено строк для надання учасниками справи заяв по суті справи.

Судове засідання, призначене на 06.05.2025 відкладено за клопотанням відповідача.

В судове засідання 14.08.2025 представник позивача не з`явився, у позові викладено клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Відповідачка правом надання відзиву не скористалася. В судовому засіданні не заперечувала того, що користується кредитними коштами. Послалася на тяжке матеріальне становище, що завадило сплачувати щомісячні платежі в повному обсязі. Зазначила, що зверталася до банку щодо можливості позасудового вирішення спору, проте відповіді не отримала.

Відповідно до абз. 2 ч 1 ст. 244 ЦПК України ухвалення та проголошення судового рішення відкладено на 18.08.2025.

Заслухавши пояснення відповідача, дослідивши матеріали справи, суд доходить таких висновків.

Судом встановлені наступні фактичні обставини та відповідні ним правовідносини.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Аналіз зазначених норм дає підстави дійти до висновку про те, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений, при цьому умови договору повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші.

За змістом статті 1056-1 ЦК України, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Пунктом 2.2.5 Розділу І Публічної пропозиції АТ «ПУМБ» на укладення договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб передбачено, що підписанням Заяви на приєднання до Договору, Клієнт беззастережно підтверджує, що на момент укладення Договору він ознайомився з повним текстом Договору (в тому числі Тарифами), повністю зрозумів його зміст та погоджується зі всіма умовами Договору.

Згідно п. 5.1.7. Розділу І Публічної пропозиції АТ «ПУМБ» на укладення договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, клієнт зобов`язаний сплачувати заборгованість по договору, проценти за користування кредитними коштами, оплачувати комісії та неустойку, а також виконувати зобов`язання з повернення кредиту, в тому числі простроченої заборгованості, на умовах, в строки та в розмірі, що передбачені цим договором

Судом встановлено, що 22.04.2019 між позивачем та відповідачем укладено кредитний договір № 3011 шляхом підписання заяви про приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (а.с. 18). Позивач видав ОСОБА_1 кредитну картку з кредитним лімітом в сумі 15 000 грн.

Згодом розмір кредитного ліміту на поточному рахунку відповідача було збільшено до 50 031 грн., що підтверджується відповідною довідкою (а.с. 66). Збільшення кредитного ліміту узгоджується із положеннями п. 4.2.4, п. 4.3.6.4 Розділу ІІ Публічної пропозиції.

Згідно з вищевказаною заявою ОСОБА_1 просила Банк встановити на її поточний рахунок у гривнях, відкритий за цією заявою, кредитний ліміт 15 000 грн., розрахунковий день 30 число місяця, строк дії кредитного ліміту, процентна ставка за користування кредитним лімітом, розмір мінімального платежу та інші умови надання та обслуговування Кредитної картки встановлюються відповідно та в залежності від типу кредитної карти. Підписанням заяви відповідачка підтвердила, що нею отримана у непошкодженому стані платіжна картка і ПІН, а також що з правилами користування платіжною карткою ознайомлений та зобов`язується їх дотримуватись. Реальна річна процентна ставка складає 47,88 %. Підписанням цієї заяви відповідач підтвердив, що з ДКБО, Тарифами Банку згідний.

Аналогічні умови, зокрема щодо розміру процентної ставки за користування кредитом, викладені й у паспорті споживчого кредиту, що також 22.04.2019 підписаний ОСОБА_1 (а.с. 19).

Банк виконав свої зобов`язання перед позичальником, надавши кредит в обумовленому розмірі.

З виписки по особовому рахунку відповідачки вбачається, що ОСОБА_1 отримала кредитні кошти і користувалася ними, однак не виконувала свої зобов`язання за кредитним договором належним чином, тому заборгованість відповідача перед банком за договором від 22.04.2019 № 901 станом на 10.01.2025 становить 73 458.89 гривень, з яких: 41 630,11 грн. заборгованість за кредитом; 31 828,78 грн. заборгованість процентами (а.с. 72-79).

Наведене вище підтверджено наданими позивачем письмовими доказами.

Що стосується кредитного договору від 23.12.2019 №301.

Вказаний договір був укладений між сторонами аналогічним шляхом (а.с. 16-17).

Як зазначено у заяві про приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, ОСОБА_1 просила Банк надати їй кредит на загальні споживчі цілі в розмірі 12 942 грн., за умови разової сплати комісії банку (пункт 1 (б) заяви).

У паспорті кредиту зазначено, що щомісячна комісія «за обслуговування кредиту» становить 3,99 % від суми кредиту, що видається.

Відповідно до ст. 12 ч. 1 Закону України «Про споживче кредитування» (в редакції, що діяла на час отримання кредиту відповідачем), у договорі про споживчий кредит зазначаються: 8) процентна ставка за кредитом, її тип (фіксована чи змінювана), порядок її обчислення, у тому числі порядок зміни, та сплати процентів; 9) орієнтовна реальна річна процентна ставка та орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача на дату укладення договору про споживчий кредит. У разі відсутності у кредитодавця інформації про вартість певної супровідної послуги, що надається споживачу третьою особою під час укладення договору про споживчий кредит, орієнтовна вартість такої послуги визначається відповідно до пункту 7 частини третьої статті 9 цього Закону. Усі припущення, використані для обчислення орієнтовної реальної річної процентної ставки та/або орієнтовної загальної вартості кредиту, повинні бути зазначені. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» (в редакції, що діяла на час отримання кредиту відповідачем) реальна річна процентна ставка обчислюється відповідно до нормативно-правових актів Національного банку України. Для цілей обчислення реальної річної процентної ставки визначаються загальні витрати за споживчим кредитом. До загальних витрат за споживчим кредитом включаються: доходи кредитодавця у вигляді процентів; комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо; інші витрати споживача на супровідні послуги, які підлягають сплаті на користь кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб згідно з вимогами законодавства України та/або умовами договору про споживчий кредит (платежі за послуги кредитного посередника, страхові та податкові платежі, збори на обов`язкове державне пенсійне страхування, біржові збори, платежі за послуги державних реєстраторів, нотаріусів, інших осіб тощо).

Згідно зі ст. 12 ч. 5 Закону України «Про споживче кредитування» (в редакції, що діяла на час отримання кредиту відповідачем) умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Таким чином, аналіз наведених вище норм законодавства, і зокрема ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування», дозволяє дійти висновку, що істотною умовою договору про споживчий кредит є процентна ставка за кредитом, її тип (фіксована чи змінювана), порядок її обчислення, у тому числі порядок зміни, та сплати процентів, а також орієнтовна реальна річна процентна ставка та орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача. А згідно зі ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» для цілей обчислення реальної річної процентної ставки визначаються загальні витрати за споживчим кредитом, до яких зокрема включаються і комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.

Отже, в договорі про споживчий кредит має бути зазначений порядок обчислення процентної ставки за кредитом, із зазначенням переліку витрат за споживчим кредитом. Зазначення в порядку обчислення процентної ставки комісій кредитодавця, пов`язаних з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту зокрема комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо, засвідчує, що послуги за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо будуть надані саме Банком, в якому обсязі і якою буде їх вартість. Зазначення в договорі про споживчий кредит порядку обчислення процентної ставки із зазначенням послуг Банка, за які будуть нараховуватися комісії, дозволяє споживачу дізнатися, чи відносяться ці послуги до платних чи безоплатних. Адже відповідно до ст. 11 Закону України «Про споживче кредитування» є певний перелік послуг Банку, які надаються споживачу безоплатно після укладення договору.

У цій справі судом встановлено, що у кредитному договорі від 23.12.2019 №301 відсутні такі істотні умови договору про споживчий кредит як перелік, обсяг та вартість супровідних послуг, за надання яких нараховується комісія, сторонами не узгоджені, а, отже, складові розрахунку орієнтовної реальної річної процентної ставки є невизначеними.

Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Таким чином, відсутність доказів досягнення згоди між позивачем та відповідачем щодо істотних умов договору про споживчий кредит, які визначені в ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування», свідчить про неукладеність такого договору між сторонами в частині комісії. Само по собі зазначення в кредитному договорі від 23.12.2019 №301 відомостей про щомісячний розмір комісій за обслуговування кредиту не створює для відповідача обов`язку сплати таких платежів, адже перелік та обсяг послуг, за які стягується комісія, сторонами узгоджений не був.

Згідно зі ст. 12 ч. 5 Закону України «Про споживче кредитування» (в редакції, що діяла на час отримання кредиту відповідачем) умови договору, укладеного між сторонами в цій справі, в частині зазначення розміру комісій без визначення та узгодження сторонами послуг Банку, за які стягуються ці комісії, та їх вартості, обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, та, як наслідок, є нікчемними.

Відповідно до правового висновку Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду, викладеного у постанові від 09 грудня 2019 року у справі №524/5152/15-ц (провадження № 61-8862сво18), положення кредитного договору про сплату позичальником на користь банку комісій у силу статті 228ЦК України є нікчемними. Верховний Суд зазначив, що на позичальника не може бути покладено обов`язок сплачувати платежі за послуги, які ним фактично не замовлялись і які банком фактично не надавалися.

Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду в постанові від 06.11.2023 у справі № 204/224/21, дійшов висновку про те, що якщо в кредитному договорі банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування), то положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до ч.ч.1,2 ст.11, ч.5 ст.12 Закону України «Про споживче кредитування».

Таким чином, вимоги позивача у частині стягнення заборгованості за Кредитним договором 23.12.2019 №301 за комісією за обслуговування кредиту у сумі 5162,89 грн. є необґрунтованими і до задоволення не підлягають.

З огляду на вказане, суд приходить до висновку, що в задоволенні частини позовних вимог щодо стягнення комісії за обслуговування кредиту у вищевказаній сумі необхідно відмовити.

Суд може застосувати наслідки недійсності нікчемного правочину з власної ініціативи.

З огляду на те, що суд застосувати наслідки недійсності нікчемного правочину, слід здійснити перерахунок заборгованості за кредитним договором.

Відповідно до наданого банку розрахунку за 23.12.2019 № 301 (а.с. 68-71) відповідач сплатила 13 427,15 грн в рахунок погашення комісій.

Враховуючи вищевикладені висновки суду, цю суму слід зарахувати в рахунок платежів, що сплачені позичальником на погашення тіла та процентів по кредиту.

З розрахунку: 3279,76 грн (заборгованість за тілом кредиту) + 0,51 грн (залишок за непогашеними процентами по кредиту) 13 427,15 (сума комісій, що сплачена відповідачкою), випливає, що переплата відповідача за цим кредитом становить 10 146,88 грн.

Вказану переплату слід відняти із заборгованості за кредитом від 22.04.2019 договір №901.

За наведеного загальна заборгованість, що підлягає стягненню з відповідача на користь банку станом на 10.01.2025 становить: 73 458,89 грн 10146,88 грн = 63 312,01 гривень.

Доводи відповідача щодо неможливості виконання зобов`язання за кредитним договором через скрутний фінансовий стан суд відхиляє, адже за приписом ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання, з розрахунку заборгованості також вбачається, що банк надав відповідачу кредитні канікули.

На підставі ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача понесені позивачем витрати по сплаті судового збору в розмірі, пропорційному до розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 141, 264, 265, 274-279, 354 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 користь Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» заборгованість, що утворилася за кредитними договорами від 22.04.2019 №901 та від 23.12.2019 №301 станом на 10.01.2025 на загальну суму 63 312,01 грн. (шістдесят три тисячі триста дванадцять гривень 01 коп.) та витрати по оплаті судового збору в розмірі 1872,56 грн.

Відповідно до ст. 265 ч. 5 ЦПК України зазначаються такі відомості:

Позивач АТ «ПУМБ», знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Андріївська, буд.4; .

Відповідач ОСОБА_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 .

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Запорізького апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Запоріжжя протягом тридцяти днів.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Є.С. Боєв

19.08.25