Провадження № 2/183/1971/25

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 серпня 2025 року м. Самар Дніпропетровської області

Самарівський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Майної Г. Є.,

з участю:

секретаря судового засідання Федорової Є. П.,

відповідача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , третя особа - Служба у справах дітей Підгородненської міської ради Дніпровського району Дніпропетровської області про усунення перешкод у спілкуванні та вихованні онуків, визначення порядку та способу участі у вихованні та спілкуванні з онуками,-

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2024 року позивач ОСОБА_2 звернулась до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого позивач посилалась на те, що вона є бабусею ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . 11 лютого 2022 року ОСОБА_3 зареєструвала шлюб з ОСОБА_1 , у зв`язку з чим змінила прізвище з « ОСОБА_6 » на « ОСОБА_7 ». До укладення шлюбу з ОСОБА_1 донька ОСОБА_3 проживала з позивачем, та у зв`язку з її станом здоров`я перебувала під її постійним наглядом. ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 народила ОСОБА_4 , яка є дитиною з інвалідністю відповідно до довідки №21 від 12 квітня 2023 року, діагноз G40.31 та потребує постійного догляду. Всі витрати на пологи, лікування та утримання до 7-місячного віку ОСОБА_4 забезпечували вона та її чоловік. ОСОБА_1 та його родина матеріальної допомоги не надавали. ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_3 народила сина ОСОБА_5 , у якого виявлено вади серця. Для проведення складної операції вона була вимушена продати земельну ділянку. ОСОБА_1 і його родина не надали жодної фінансової підтримки. Через конфлікти з ОСОБА_1 донька ОСОБА_3 подала позов про стягнення аліментів та проживала разом з позивачем за адресою: АДРЕСА_1 . У вересні 2023 року ОСОБА_3 повернулася до родини ОСОБА_1 , заборонивши їй бачитися з онуками. Зазначає, що на теперішній час вона позбавлена можливості спілкуватися з онуками та не має інформації про їх стан здоров`я та належне лікування.

Додала, що вона, як бабуся не спілкується з онуками, оскільки ОСОБА_3 перешкоджає її спілкуванню з ними, у зв`язку з чим вирішити такий спір у позасудовому порядку неможливо, а тому вона звернулась до суду із цим позовом та просить зобов`язати ОСОБА_3 , ОСОБА_1 усунути перешкоди ОСОБА_2 в участі у вихованні та спілкуванні з онуками: ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Визначити ОСОБА_2 способи участі у вихованні онуків: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та спілкуванні з ними, установивши часи зустрічі баби ОСОБА_2 з онуками: ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 :

- щопонеділка та щочетверга з 10.00 год. до 18.00 год. у присутності ОСОБА_3 без присутності ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 з урахуванням призначеного лікування та обстеження онуків;

- щороку у день народження ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_5 в присутності ОСОБА_3 з 12.00 год. до 20:00 год. без присутності ОСОБА_1 з урахуванням призначеного лікування та обстеження онуків;

- щороку на наступний день після дня народження ІНФОРМАЦІЯ_6 ОСОБА_4 та 10 грудня Кіяшка Миколи Івановича з 10.00 год. до 20:00 год. в присутності ОСОБА_3 без присутності ОСОБА_1 з урахуванням призначеного лікування та обстеження онуків.

Відзив на позов на адресу суду не надходив.

Ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 26 серпня 2024 року матеріали цієї позовної заяви було передано за підсудністю до Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області.

12 листопада 2024 року на адресу Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області надійшла ця цивільна справа.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12 листопада 2024 року головуючим суддею у цій справі визначена суддя Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області Майна Г. Є. та 13 листопада 2024 року матеріали передані головуючому судді.

13 листопада 2024 року через канцелярію суду надійшла інформація про зареєстроване місце проживання (перебування) відповідача, яка передана судді 14 листопада 2024 року.

Ухвалою судді від 14 листопада 2024 року було прийнято позовну заяву до розгляду в порядку загального позовного провадження і відкрито провадження у справі з призначенням підготовчого засідання. Ухвалою суду від 26 березня 2025 року постановлено про закриття підготовчого провадження у справі та її призначено до судового розгляду по суті.

Позивач ОСОБА_2 у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити, надавши пояснення, аналогічні викладеному письмово у позові.

У судовому засіданні представник позивача адвокат Бут Н. В. позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити, надавши пояснення, аналогічні викладеному письмово у позові, у подальшому адвокат Бут Н. В. через підсистему «Електронний суд» подала заяву, у якій просила проводити розгляд справи за її та позивача відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити.

У судовому засіданні відповідач ОСОБА_1 заявлені вимоги не визнав, заперечував проти їх задоволення, оскільки вважає їх наклепом та надуманими підставами. Ззаначив, що не забороняє дружині відвідувати батьків та не чинить перешкоди у спілкуванні з онуками.

У судове засідання ОСОБА_3 не з`явилась, про день, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила, відзиву на позовну заяву і клопотань про відкладення розгляду справи не подавала, тому суд вважає можливим провести розгляд справи за її відсутності.

У судове засідання представник третьої особи Служба у справах дітей Підгородненської міської ради Дніпровського району Дніпропетровської області не з`явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, через підсистему «Електронний суд» направив заяву, у якій просив провести судове засідання за його відсутності, а також зазначив, що спеціалісти служби у справах дітей неодноразово виходили за адресою АДРЕСА_2 , відповідно до актів умов проживання дитини для дітей створені належні умови. З батьками проведено бесіду щодо належного виховання дітей та про те, щоб батьки не чинили перешкоди, у спілкуванні з онуками. На комісії з питань захисту прав дитини було розглянуто питання про усунення перешкод у спілкуванні бабусі та дідусі з своїми онуками, але ОСОБА_1 та ОСОБА_3 відмовились категорично надати дозвіл у спілкуванні з онуками не пояснюючи причини. Батьки ОСОБА_1 та ОСОБА_3 чинять перешкоди у спілкуванні з онуками.

Суд, заслухавши вступне слово та пояснення позивача та її представника, пояснення відповідача ОСОБА_1 , а також допитавши свідків, дослідивши матеріали цивільної справи, приходить до таких висновків.

Судом установлено, що відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 виданого 19 березня 1998 року, ОСОБА_9 та ОСОБА_2 є батьками ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_7 (а.с. 18).

ІНФОРМАЦІЯ_3 народилася ОСОБА_11 , батьками якої записані ОСОБА_12 та ОСОБА_10 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 та наданим суду у засвідченій представником позивача копії (а.с. 21).

Також установлено, що ІНФОРМАЦІЯ_4 народився ОСОБА_5 , батьками якого записані ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 та наданим суду у засвідченій представником позивача копії (а.с. 20).

З 11 лютого 2022 року ОСОБА_1 та ОСОБА_3 перебувають у зареєстрованому шлюбу, під час державної реєстрації шлюбу ОСОБА_10 змінила прізвище на « ОСОБА_7 », що підтверджується відповідним свідоцтвом про шлюб виданим повторно 23 травня 2023 і наданим суду у засвідченій представником позивача копії (а.с. 19).

З наданих належним чином засвідчених копії медичних документів, судом установлено, що ОСОБА_4 є дитиною-інвалідом, яка потребує домашнього догляду та яка з 12 квітня 2023 року перебуває на диспансерному обліку або має статус «дитини-інвалід» з діагнозом G40.31 (а.с. 24, 25).

Також з наданих належним чином засвідчених копії медичних документів, судом установлено, що ОСОБА_5 є дитиною-інвалідом, який потребує домашнього догляду та який з 18 травня 2023 року перебуває на диспансерному обліку або має статус «дитини-інвалід» з діагнозом Q21.0 (а.с. 26, 27).

З листа служби у справах дітей Підгородненської міської ради Дніпровського району Дніпропетровської області №118 від 23 липня 2024 року, убачається, що родина ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , де мешкають малолітні діти ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , потрапила в поле зору, так як батьки перешкоджають бабусі та дідусі у спілкуванні з онуками. Спеціалісти служби у справах дітей неодноразово виходили за адресою АДРЕСА_2 , відповідно до актів умов проживання дитини для дітей створені належні умови. З батьками проведено бесіду щодо належного виховання дітей та про те, щоб батьки не чинили перешкоди, бабі та діду, у спілкуванні з онуками. Також до сімейного лікаря були направлені запити щодо отримання інформації про стан малолітніх дітей та про участь батьків у питані здоров?я дітей. Згідно з наданих відповідей установлено, що батьки займаються здоров?ям дітей. На комісії прав захисту дитини було розглянуто питання про усунення перешкод у спілкуванні бабусі та дідусі з своїми онуками, але ОСОБА_1 та ОСОБА_3 відмовились категорично надати дозвіл у спілкуванні з онуками не пояснюючи причини (а.с. 31).

Свідок ОСОБА_9 , який є дідом дітей, у судовому засіданні пояснив, що відповідачі перешкоджають у спілкуванні бабі й діду з онуками, зазначив, що не бачив як відповідачі з їх дітьми виходять за межі їх двору.

Свідок ОСОБА_15 , яка є рідною тіткою дітей, у судовому засіданні пояснила, що останній раз дітей бачила у 2023 році, потім ОСОБА_3 повернулася жити до ОСОБА_1 і після цього з дітьми не було жодного спілкування, оскільки відповідача не дають можливості з ними спілкуватись.

Вирішуючи спір, суд ураховує такі положення законодавства, що регулюють спірні правовідносини.

Згідно зі статтею 257 СК України баба, дід, прабаба, прадід мають право спілкуватися зі своїми внуками, правнуками, брати участь у їх вихованні.

Батьки чи інші особи, з якими проживає дитина, не мають права перешкоджати у здійсненні бабою, дідом, прабабою, прадідом своїх прав щодо виховання внуків, правнуків. Якщо такі перешкоди чиняться, баба, дід, прабаба, прадід мають право на звернення до суду з позовом про їх усунення.

Тлумачення частини другої та третьої статті 257 СК України свідчить, що законодавець визначив механізм здійснення права баби та діда, прабаби, прадіда на виховання внуків і правнуків, який проявляється в: (а) покладенні обов`язку на батьків чи інших осіб, з якими проживає дитина не перешкоджати у здійсненні бабою, дідом, прабабою, прадідом своїх прав щодо виховання внуків, правнуків; (б) закріпленні права баби, діда, прабаби, прадіда у разі наявності перешкод у вихованні та спілкуванні із внуками, правнуками на звернення до суду з позовом про їх усунення.

Згідно зі статтею 263 СК України спір щодо участі баби та діда у вихованні дитини вирішується судом відповідно до статті 159 СК України.

Відповідно до статті 159 СК України, суд визначає способи участі у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця проживання тощо), місце та час спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Тлумачення статті 159 СК України свідчить, що позов про усунення перешкод у вихованні дитини і спілкуванні з нею - є позовом про заборону поведінки особи, яка чинить перешкоди іншій особі у здійсненні нею свого права.

Право на повагу до сімейного життя, гарантоване статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, охоплює щонайменше зв`язки між близькими родичами, наприклад, між дідусями, бабусями та онуками, оскільки такі родичі можуть відігравати у сімейному житті важливу роль.

Декларацією прав дитини, прийнятою генеральною Асамблеєю Організації Об`єднаних Націй 20 листопада 1959 року, яка підлягає застосуванню відповідно до ст. 9 Конституції України та ст.ст. 2, 8 ЦПК України, проголошено, що у всіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Одним із найважливіших прав дитини є право на сімейне виховання. Це право полягає, перш за все, у наданні дитині можливості жити і виховуватися в сім`ї. Звичайно, мова йде про проживання дітей у сім`ї своїх батьків. Право дитини на сімейне виховання включає також право на спілкування з іншими членами сім`ї: дідом, бабою, братами, сестрами, іншими родичами.

Положення статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якою передбачено право на повагу до сімейного життя, поширюються, зокрема, і на відносини між бабою, дідом та внуками, якщо між ними існують достатньо тісні зв`язки (рішення Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ у справі "Крускіч проти Хорватії" від 25 листопада 2014 року). ЄСПЛ зазначає, що держава повинна за загальним правилом забезпечити збереження сімейного зв`язку там, де він існує. Відносини між бабою, дідом і внуками за своїм характером відрізняються від відносин між батьками і дітьми і, зокрема, вимагають меншого ступеня захисту.

Право на повагу до сімейного життя баби, діда у відносинах з їхніми онуками передбачає, у першу чергу, право підтримувати звичайні стосунки з онуками, навіть якщо такий контакт зазвичай відбувається за згодою особи, яка має батьківську відповідальність (рішення ЄСПЛ "Богоносови проти Росії" від 05 березня 2019 року). Тривалість часу, проведеного дитиною з бабою чи дідом може бути важливим фактором у забезпеченні найкращих інтересів дитини (справа "Гокканнен проти Фінляндії", ЄСПЛ від 23 вересня 1994 року, справа "Мамчур проти України", ЄСПЛ від 16 липня 2015 року, справа "Крапівін проти Росії", ЄСПЛ від 12 липня 2016 року).

Відповідно до ч. 3 ст. 291 ЦК України фізична особа має право на підтримання зв`язків з членами своєї сім`ї та родичами незалежно від того, де вона перебуває. Такого права, оскільки воно має немайновий характер, фізична особа не може бути позбавлена. Оскільки дід, баба, як з боку матері, так і з боку батька є її родичами по прямій висхідній лінії, батьки чи інші особи, з якими проживає дитина, не мають права перешкоджати у здійсненні бабою, дідом, своїх прав щодо виховання онуків.

Разом з тим, саме батьки несуть першочергове право та відповідальність за виховання своєї дитини, що означає лінію батьківського виховання головною.

З огляду на це, дід, баба, інші особи мають ураховувати, що їхня виховна спрямованість повинна узгоджуватись або хоча би не суперечити тому вихованню, яке дитині дають батьки.

Згідно із частиною восьмою статті 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про охорону дитинства" контакт з дитиною це реалізація матір`ю, батьком, іншими членами сім`ї та родичами, у тому числі тими, з якими дитина не проживає, права на спілкування з дитиною, побачення зазначених осіб з дитиною, а також надання їм інформації про дитину або дитині про таких осіб, якщо це не суперечить інтересам дитини.

Суд зауважує, що статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Згідно зі ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч. 1, ч. 5, ч. 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно зі ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Статтею 77 ЦПК України установлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Згідно зі ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Відповідно до ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Вирішення цієї цивільної справи та ухвалення у ній відповідного законного й обґрунтованого рішення неможливе без встановлення фактичних обставин, вибору норми права та висновку про права та обов`язки сторін. Усі ці складові могли бути з`ясовані лише у процесі доказової діяльності, метою якої є, відповідно до ЦПК України, всебічне і повне з`ясування всіх обставин справи, встановлення дійсних прав та обов`язків учасників спірних правовідносин.

Стаття 81 ЦПК закріплює правило, за яким кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обов`язок із доказування покладається також на осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси (ст. 43, 49 ЦПК України). Тобто, процесуальними нормами встановлено, як право на участь у доказуванні (ст. 43 ЦПК України), так і обов`язок із доказування обставин.

Відповідно до ч. 2 ст. 89 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємозв`язок доказів у їх сукупності.

У судовому засіданні встановлено, що між позивачем та відповідачами склалися недоброзичливі відносини, сторони конфліктують з приводу будь-якого питання, неспроможні досягти згоди. У тому числі між останніми відсутнє взаєморозуміння і щодо часу та способу спілкування баби з онуками. Відносини між сторонами склалися таким чином, що виключають позасудовий компроміс щодо порядку зустрічей та спілкування баби з онуками. Разом з тим, наявність неприязних відносин між відповідачами та позивачем не є підставою для обмеження прав позивача на спілкування з онуками.

Сам факт звернення позивача до суду із цим позовом свідчить про наявність перешкод у її спілкуванні з онуками.

Позивач ОСОБА_2 бажає приймати участь у вихованні онуків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 та спілкуватися з ними. Таке спілкування буде сприяти повноцінному вихованню дітей, їх розвитку, оскільки спілкування дітей з бабою служитиме задоволенню життєво важливих психологічних потреб дітей. Позивач має право на спілкування з онуками та приймати участь у їх вихованні і при цьому відповідачі не мають права перешкоджати цьому в інтересах дітей. Позбавлення баби права на спілкування з онуками може позбавити їх родинних зв`язків, турботи та любові з її боку.

Вирішуючи спір щодо участі позивача у вихованні онуків, суд має, перш за все, ураховувати інтереси самих дітей.

Судом не встановлено наявність негативного впливу позивача на своїх внуків, а також будь-яких її дій всупереч інтересам дітей. Обставин, які б унеможливлювали спілкування позивача з малолітніми онуками чи обставин, які б свідчили, що таке спілкування не відповідає інтересам дітей, в судовому засіданні не встановлено, як і не доведено відповідачами.

Також відсутні об`єктивні данні вважати, що позивач буде негативно впливати на фізичний та психоемоційний стан дітей та їх розвиток.

Наявні відносини між сторонами в справі, жодним чином не можуть впливати на спілкування дітей із бабою по лінії своєї матері.

Відповідно, батько та мати дитини не повинні зловживати своїми правами на спілкування дітей з бабою і давати можливість бачитися дітям з останньою, захищаючи та поважаючи право дітей на сімейне виховання.

Між тим, за висновками Європейського суду з прав людини у рішенні у справі "Хант проти України" від 07 грудня 2006 року, - між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків.

З огляду на це, ураховуючи принципи ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, права на повагу до сімейного життя не можуть переважати над правом дитини спілкуватися з близькими родичами, в тому числі бабусею по лінії матері та мати і батько дітей не вправі через власні непорозуміння з позивачем позбавляти дітей такого права.

Ураховуючи вищевикладене, а також закріплене у положеннях міжнародних норм та норм чинного законодавства України право на спілкування баби з онуками та участь у їх вихованні, бажання позивача брати участь у вихованні та спілкуванні з онуками, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Визначаючи конкретний порядок участі позивача у спілкуванні з онуками та баланс між інтересами позивача, відповідачів та самих дітей, приймаючи до уваги вік малолітніх дітей, суд вважає за необхідне визначити позивачеві порядок зустрічей та проведення часу з онуками ОСОБА_8 та ОСОБА_5 , установивши часи зустрічі: щопонеділка та щочетверга з 10.00 год. до 18.00 год. у присутності ОСОБА_3 без присутності ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 з урахуванням призначеного лікування та обстеження онуків; щороку у день народження ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_5 в присутності ОСОБА_3 з 12.00 год. до 20:00 год. без присутності ОСОБА_1 з урахуванням призначеного лікування та обстеження онуків; щороку на наступний день після дня народження ІНФОРМАЦІЯ_6 ОСОБА_4 та ІНФОРМАЦІЯ_8 ОСОБА_5 з 10.00 год. до 20:00 год. в присутності ОСОБА_3 без присутності ОСОБА_1 з урахуванням призначеного лікування та обстеження онуків.

Відтак, з наведених вище мотивів суд вважає, що визначений порядок та спосіб спілкування з дітьми є достатнім і відповідає принципу розумності, справедливості, збалансованості між інтересами всіх учасників сімейних відносин, пріоритетному інтересу дітей, підтримки зв`язків між родичами.

При цьому, суд роз`яснює, що сторони не позбавлені в майбутньому права змінити установлений судом спосіб участі у вихованні дітей, з урахуванням вікових змін, розвитку та потреб дітей, що буде відповідати її інтересам.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. А також, відповідно відповідачі повинні відшкодувати на користь держави судовий збір у розмірі 1211,20 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 4, 12, 13, 81, 82, 141, 142, 259, 263-265, 268, 272, 273 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , третя особа - Служба у справах дітей Підгородненської міської ради Дніпровського району Дніпропетровської області про усунення перешкод у спілкуванні та вихованні онуків, визначення порядку та способу участі у вихованні та спілкуванні з онуками задовольнити.

Зобов`язати ОСОБА_3 , ОСОБА_1 усунути перешкоди ОСОБА_2 в участі у вихованні та спілкуванні з онуками: ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Визначити ОСОБА_2 способи участі у вихованні онуків: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та спілкуванні з ними, установивши часи зустрічі баби ОСОБА_2 з онуками: ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 :

- щопонеділка та щочетверга з 10.00 год. до 18.00 год. у присутності ОСОБА_3 без присутності ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 з урахуванням призначеного лікування та обстеження онуків;

- щороку у день народження ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_5 в присутності ОСОБА_3 з 12.00 год. до 20:00 год. без присутності ОСОБА_1 з урахуванням призначеного лікування та обстеження онуків;

- щороку на наступний день після дня народження ІНФОРМАЦІЯ_6 ОСОБА_4 та ІНФОРМАЦІЯ_8 ОСОБА_5 з 10.00 год. до 20:00 год. в присутності ОСОБА_3 без присутності ОСОБА_1 з урахуванням призначеного лікування та обстеження онуків.

Стягнути з ОСОБА_3 , ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати зі сплати судового збору в сумі 1211 гривні 20 копійок, а саме: по 605 гривні 60 коп. з кожного.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасники справи:

- ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 , АДРЕСА_1 ;

- ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_5 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 ;

- ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_6 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ;

- Служба у справах дітей Підгородненської міської ради Дніпровського району Дніпропетровської області, , адреса місцезнаходження: Дніпропетровська область, Дніпровський район, м. Підгородне, вул. Центральна, буд. 46.

Рішення суду складено і підписано 18 серпня 2025 року.

Суддя Г.Є. Майна