СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/27451/24

пр. № 2/759/1905/25

18 серпня 2025 року Святошинський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді П`ятничук І.В.,

при секретарі судового засідання Кульбовської В.В.,

представника позивача Самойлович О.В.,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві в залі суду цивільну справу за позовом Київської міської ради до ОСОБА_1 про повернення безпідставно набутих коштів,

ВСТАНОВИВ:

Представник Київської міської ради Солтанівська А. 18.12.2024 року звернулась до Святошинського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_1 про повернення безпідставно набутих коштів, яким просить стягнути з ОСОБА_1 на користь позивача безпідставно набуте майно у сумі отриманої премії у розмірі 135479,50 грн., судові витрати у розмірі 3028,00 грн.

В обґрунтування заявлених вимог представник позивача зазначає, що між виконавчим органом Київської міської ради та ОСОБА_1 28.05.2020 року було укладено контракт згідно яким останній зобов`язується безпосередньо і через адміністрацію підприємства здійснювати поточне керівництво КП «Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд на них Святошинського району» м. Києва та додаткову угоду до контракту від 25.06.2021 року, терміном дії контракту від 01.07.2020 року по 30.06.2023 року.

Відповідно до пунктів 3.1-3.9 контракту (з урахуванням зміг) начальнику КП ШЕУ Святошинського району в 2021 року передбачалось нарахування посадового окладу, квартальних премій, щорічної оплачуваної відпустки тощо.

Відповідно до п. 3.1.2 пункту 3 контракту, премії за підсумками роботи за квартал в розмірі до 3 місячних окладів начальника КП ШЕУ Святошинського району за рахунок та в межах створеного на підприємстві фонду матеріального заохочення у разі забезпечення виконання умов зазначених у даному пункті.

Зазначила, що на підставі доручення Київського міського голови В. Кличка від 18.07.2022 року № 16308 у КП ШЕУ Святошинського району було проведено позаплановий аудит: Оцінка ефективності управління бюджетними коштами та комунальним майном у «КП ШЕУ Святошинського району» про що було складено аудиторський звіт.

У ході аудиту було проведено перевірку правильності нарахування оплати праці начальнику КП ШЕУ Святошинського району ОСОБА_1 та встановлено, що в 2021 році посадовий оклад начальника визначено відповідно до умов п. 3.1 контракту ( з урахуванням змін).

Зазначила, що також було встановлено, що в 2021 році відповідно до наказів «Про преміювання» за підсумками роботи за квартал здійснено нарахування премій начальнику КП ШЕУ Святошинського району ОСОБА_1 у розмірі: за перший квартал у розмірі 50 % посадового окладу за фактично відпрацьований час (наказ від 29.03.2021 року № 38); за другий квартал у розмірі 75 % посадового окладу за фактично відпрацьований час (наказ від 30.06.2021 року № 56); за третій квартал у розмірі 50 % посадового окладу за фактично відпрацьований час (наказ від 29.10.2021 року № 75); за четвертий квартал у розмірі 50 % посадового окладу за фактично відпрацьований час (наказ від 24.12.2021 року № 85), які були підписані начальником КП ШЕУ Святошинського району ОСОБА_1 .

Вказала, що підставою для виплат премії у вказаних наказах зазначено виконання за поточний квартал показників - наявність прибутку (чистого, валового) та відсутність простроченої дебіторської та кредитної заборгованості з виплати заробітної плати працівникам підприємства, виконання обсягів робіт поточного (дрібного, середнього) об`єктів вулично-шляхової мережі відповідно до затвердженого плану в натуральних показниках.

Зазначила, що за результатами проведено аудита, було складено аудиторський звіт від 24.01.2023 року № 070-2-2-04/1, яким встановлено, що за період з 01.01.2021 року по 31.12.2021 року на підставі вищезазначених наказів «Про преміювання» начальнику КП ШЕУ Святошинського району ОСОБА_1 нараховано та виплачено премій на загальну суму 84,82 тис. грн., а саме: березень 2021 року - 18,42 тис. грн., червень 2021 року - 15,31 тис. грн., жовтень 2021 року - 25,01 тис. грн., грудень 2021 року - 26,08 тис. грн., при тому що у КП ШЕУ Святошинського району обліковувалась прострочена дебіторська заборгованість, яка виникла більше 3-х років з іншими контрагентами на загальну суму 190,00 тис. грн.

Вказала, що вищезазначені факти свідчать про невідповідність умов преміювання, викладених у наказах умовам для преміювання, які передбачені контрактом.

Крім того, зазначила, що в ході аудиту встановлено, що на підставі наказу від 24.12.2021 року № 86 за підсумками роботи за 2021 рік, було здійснено преміювання начальника КП ШЕУ Святошинського району ОСОБА_1 без отримання рішення органу управління майном, що суперечить умовам п. 3.10. контракту та призвело до неправомірного використання коштів у сумі 32,01 тис. грн.

На підставі викладеного та керуючись ст. 1212 ЦК України, просить стягнути з ОСОБА_1 на користь позивача безпідставно набуте майно у сумі отриманої премії у розмірі 135479,50 грн., судові витрати у розмірі 3028,00 грн.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 06.03.2025 року було відкрито провадження у даній справі.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала, просила задовольнити, посилаючись на обставини викладені у позові.

В судовому засіданні представник відповідача заперечувала проти позовних вимог, просила відмовити у задоволенні позову у повному обсязі, посилаючись на обставини викладені у поданому 02.04.2025 року до суду відзиві.

Дослідивши письмові матеріали справи, вислухавши думку сторін, суд встановив такі фактичні обставини.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 28.05.2020 року між виконавчим органом Київської міської ради та ОСОБА_1 було укладено контракт згідно яким останній зобов`язується безпосередньо і через адміністрацію підприємства здійснювати поточне керівництво КП «Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд на них Святошинського району» м. Києва та додаткову угоду до контракту від 25.06.2021 року, терміном дії контракту від 01.07.2020 року по 30.06.2023 року (а.с. 10-19, 20-21).

Розпорядженням Київського міського голови № 547 від 27.06.2023 року «Про звільнення ОСОБА_1 » відповідача було звільнено з посади начальника КП «Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд на них Святошинського району» у зв`язку з закінченням строку контракту 30.06.2023 року (а.с. 22).

З матеріалів справи вбачається, що в 2021 році відповідно до наказів начальника КП ШЕУ Святошинського району ОСОБА_1 «Про преміювання» за підсумками роботи за перший квартал ОСОБА_1 було виплачено премію у розмірі 50 % посадового окладу за фактично відпрацьований час (наказ від 29.03.2021 року № 38); за другий квартал ОСОБА_1 було виплачено премію у розмірі 75 % посадового окладу за фактично відпрацьований час (наказ від 30.06.2021 року № 56); за третій квартал ОСОБА_1 було виплачено премію у розмірі 50 % посадового окладу за фактично відпрацьований час (наказ від 29.10.2021 року № 75); за четвертий квартал ОСОБА_1 було виплачено премію у розмірі 50 % посадового окладу за фактично відпрацьований час (наказ від 24.12.2021 року № 85) (а.с. 32-35).

Крім того, відповідно до наказу № 86 від 24.12.2021 року «Про преміювання робітників, керівників, спеціалістів та службовців» за підсумками роботи за 2021 рік, було здійснено преміювання начальника КП ШЕУ Святошинського району ОСОБА_1 у сумі 32,01 тис. грн., в тому числі 5,78 тис. грн. відрахування до ЄСВ (а.с. 36).

Наказом від 28.06.2023 року № 108-к «Про проведення розрахунку, у зв`язку зі звільненням ОСОБА_1 » головному бухгалтеру було наказано врахувати п. 3.2.3. (аудиторської знахідки № 1) висновку Департаменту внутрішнього фінансового контролю та аудиту від 24.01.2023 року № 070-2-2-04-1, утримати надмірно сплачені кошти з ОСОБА_1 (а.с. 23-24).

Відповідно до пунктів 3.1-3.9 контракту (з урахуванням зміг) начальнику КП ШЕУ Святошинського району в 2021 року передбачалось нарахування посадового окладу, квартальних премій, щорічної оплачуваної відпустки тощо.

Відповідно до п. 3.1.2 пункту 3 контракту, премії за підсумками роботи за квартал в розмірі до 3 місячних окладів начальника КП ШЕУ Святошинського району за рахунок та в межах створеного на підприємстві фонду матеріального заохочення у разі забезпечення виконання умов зазначених у даному пункті.

Відповідно до п. 3.3 контракту, за ефективне управління майном територіальної громади м. Києва, начальникові виплачується один раз на рік за рахунок та в межах створеного на підприємстві фонду матеріального заохочення матеріальна винагорода в розмірі, встановленому за виконання конкретних показників та умов розроблених відповідно до положення про виплату керівникам матеріальної винагороди за ефективне управління майном територіальної громади м. Києва.

Відповідно до п. 3.5 контракту, розмір оплати праці, розмір премії, доплати, надбавки, матеріальної винагороди може бути підвищено або знижено у випадках, передбачених п.п. 3.1-3.3 цього розділу за рішенням орану управління майном, а саме: Департаменту транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (КМДА).

На підставі доручення Київського міського голови В. Кличка від 18.07.2022 року № 16308 у КП ШЕУ Святошинського району було проведено позаплановий аудит: Оцінка ефективності управління бюджетними коштами та комунальним майном у «КП ШЕУ Святошинського району» про що було складено аудиторський звіт.

Відповідно до аудиторський звіт від 24.01.2023 року № 070-2-2-04/1, було встановлено, що за період з 01.01.2021 року по 31.12.2021 року на підставі наказів «Про преміювання» начальнику КП ШЕУ Святошинського району ОСОБА_1 нараховано та виплачено премій на загальну суму 84,82 тис. грн., а саме: березень 2021 року - 18,42 тис. грн., червень 2021 року - 15,31 тис. грн., жовтень 2021 року - 25,01 тис. грн., грудень 2021 року - 26,08 тис. грн., при тому що у КП ШЕУ Святошинського району обліковувалась прострочена дебіторська заборгованість, яка виникла більше 3-х років з іншими контрагентами на загальну суму 190,00 тис. грн.

Крім того, в ході аудиту було встановлено, що на підставі наказу від 24.12.2021 року № 86 за підсумками роботи за 2021 рік, було здійснено преміювання начальника КП ШЕУ Святошинського району ОСОБА_1 без отримання рішення органу управління майном, що суперечить умовам п. 3.10. контракту та призвело до неправомірного використання коштів у сумі 32,01 тис. грн.

Статтею 43 Конституції України кожному гарантовано право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується; громадянам гарантується захист від незаконного звільнення; право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Трудові відносини в Україні врегульовані статтею 1 КЗпП України.

Статтею 21 КЗпП України проголошена рівність трудових прав громадян та заборонена будь-яка дискримінація у сфері праці, зокрема обмеження прав працівників залежно від стану їхнього здоров`я.

Згідно ч.1 ст. 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Предметом регулювання інституту безпідставного отримання чи збереження майна є відносини, які виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.

Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна, б) набуття або збереження за рахунок іншої особи, в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочинну або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України).

Об`єктивними умовами виникнення зобов`язань із набуття, збереження майна без достатньої правової підстави виступають: 1) набуття або збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); 2) шкода у вигляді зменшення або не збільшення майна у іншої особи (потерпілого); 3) обумовленість збільшення або збереження майна на стороні набувача шляхом зменшення або відсутності збільшення на стороні потерпілого; відсутність правової підстави для вказаної зміни майнового стану цих осіб.

Зазначений правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 02 липня 2014 року у справі № 6-91цс14 та у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06 лютого 2019 року у справі № 545/163/17 (провадження № 61- 33727сво18).

При цьому правильність здійснених розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються і відповідно тягар доказування наявності рахункової помилки та недобросовісності набувача покладається на платника відповідних грошових сум.

Наведене узгоджується із висновком, викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 753/15556/15-ц (провадження № 14-445цс18), постанові Верховного Суду від 06 березня 2019 року у справі № 607/4570/17-ц (провадження № 61-29030св18).

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 10 квітня 2019 року у справі № 390/34/17 (провадження № 61-22315сво18) зазначено, що: «добросовісність (пункт 6статті 3 ЦК України)це певний стандарт поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. Доктрина venirecontrafactumproprium (заборони суперечливої поведінки), базується ще на римській максим «ніхто не може діяти всупереч своїй попередній поведінці». В основі доктрини venirecontrafactumproprium знаходиться принцип добросовісності. Поведінкою, яка суперечить добросовісності та чесній діловій практиці, є, зокрема, поведінка, що не відповідає попереднім заявам або поведінці сторони, за умови, що інша сторона, яка діє собі на шкоду, розумно покладається на них».

Сутність зобов`язання із набуття, збереження майна без достатньої правової підстави (яке іменується також зобов`язанням із безпідставного збагачення) полягає у вилученні в особи-набувача (зберігача) її майна, яке вона набула (зберегла) поза межами правової підстави у випадку, якщо така підстава для переходу майна (його збереження) відпала згодом, або взагалі без неї, якщо цей перехід (збереження) не ґрунтувався на правовій підставі, та у переданні відповідного майна тій особі-потерпілому, яка має належний правовий титул на нього.

Тлумачення вказаних норм свідчить, що при визначенні того чи підлягають поверненню безпідставно набуті грошові кошти потерпілій особі слід враховувати, що акти цивільного законодавства, мають відповідати змісту загальних засад, зокрема, добросовісності. Безпідставно набуті грошові кошти не підлягають поверненню, якщо потерпіла особа знає, що в неї відсутнє зобов`язання (відсутній обов`язок) для сплати коштів, проте здійснює таку сплату, тому що вказана особа поводиться суперечливо, якщо згодом вимагає повернення сплачених коштів.

Положеннями статті 1215 ЦК України передбачено, що не підлягає поверненню безпідставно набуті: 1) заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача; 2) інше майно, якщо це встановлено законом.

Подібні висновки щодо застосування ст. 1215 ЦК України викладені постановах Верховного Суду від 07 березня 2018 року справа № 517/186/17, від 28 березня 2018 року, справа №173/166/17, від 03 травня 2018 року справа № 473/2859/17.

Виходячи із системного аналізу ст. 1215 ЦК України, безпідставно набуте майно не підлягає поверненню за відсутності рахункової помилки при виплаті коштів, а також добросовісності з боку набувача. Обов`язок довести недобросовісність набувача грошових сум, зазначених у ч. 1 вказаної статті, покладається на сторону, яка вимагає повернення цих коштів.

Вказаний правовий висновок зазначено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 753/15556/15.

Отже, закон встановлює два виключення із цього правила: по-перше, якщо виплата вказаних платежів є результатом рахункової помилки з боку особи, яка проводила цю виплату; по-друге, у разі недобросовісності з боку набувача.

Тобто, відсутність розрахункової помилки та добросовісність набувача презюмується, а тягар доказування наявності розрахункової помилки та недобросовісності набувача покладається на платника: за загальним правилом цивільного процесу щодо змагальності сторін.

Згідно ч. 1 ст. 94 КЗпП України, приписи якої кореспондуються із ч. 1 ст. 1 Закону України «Про оплату праці», заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Статтею 2 Закону України «Про оплату праці» визначено структуру заробітної плати, а саме: основна заробітна плата - це винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов`язки). Вона встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців ; додаткова заробітна плата. Це - винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов`язані з виконанням виробничих завдань і функцій; інші заохочувальні та компенсаційні виплати. До них належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, виплати в рамках грантів, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.

Згідно до п.п.14.1.48 ПК України заробітна плата - основна та додаткова заробітна плата, інші заохочувальні та компенсаційні виплати, які виплачуються (надаються) платнику податку у зв`язку з відносинами трудового найму згідно із законом.

Отже, заробітною платою є винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку роботодавець (власник або уповноважений ним орган підприємства, установи, організації) виплачує працівникові за виконану ним роботу (усі виплати, на отримання яких працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій).

У п. 24 Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» роз`яснюється, що до рахункових помилок відносяться неправильності в розрахунках, нарахування зарплати за той самий період двічі і т. д. Не відносяться до рахункових помилок не пов`язані з обчисленнями помилки в застосуванні закону або інших нормативно-правових актів та ін.

Виходячи із вищевикладених норм, за загальним правилом безпідставно набуте майно підлягає поверненню потерпілому. Законодавець передбачає винятки. Не підлягають поверненню в якості безпідставно набутого майна: заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутністю рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача. Такий виняток із загального правила встановлено для відносин, в зв`язку з якими утворюється джерело постійного існування даної особи. Така заборона діє при умові добросовісності громадянина-набувача. Якщо буде доведено недобросовісність громадянина-набувача або наявність рахункової помилки, вказані грошові суми підлягають поверненню. Обов`язок доведення недобросовісності громадянина-набувача, який отримав вказані суми, або наявність рахункової помилки, покладений на потерпілого, який вимагає повернення сплачених грошових сум.

Сам факт отримання відповідачем премії, не може свідчити про недобросовісність дій особи, оскільки є реалізацією нею конституційного права, передбаченого статтею 43 Конституції України, на своєчасне одержання винагороди за працю.

Отже, недобросовісних дій з боку відповідача судом не встановлено.

Як вбачається з матеріалів справи, підставами для преміювання були управлінські рішення про виплату премії, згідно наказу № 38 від 29.03.2021 року, № 56 від 30.06.2021 року, № 75 від 29.10.2021 року, № 85 від 24.12.2021 року, № 86 від 24.12.2021 року, що ухвалювались керівником КП «Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд на них Святошинського району» м. Києва Каневським С.Г., а вищезазначені накази про преміювання відповідача не було оскаржено чи скасовано.

Відповідачем було виконано певний обсяг роботи, в межах, що передбачені посадовими обов`язками відповідача.

З урахуванням наведеного, суд дійшов до висновку, що позивачем не доведено той факт, що ОСОБА_1 своїми діями завдав шкоди підприємству, або що виплачені відповідачу кошти пов`язані з помилкою при обчисленні (лічильна помилка).

Доводи позивача не спростовують факт добросовісності набувача премії ОСОБА_1 , а тому кошти, які були сплачені на користь останнього як премія за виконану роботу, не підлягають поверненню.

Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України).

Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Виходячи з вищевикладеного, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, суд вважає, що у задоволенні позовних вимог про стягнення безпідставно набутих коштів слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 76-82, 89, 141, 258, 259, 263-266, 268, 280 - 282, 352, 354, 355 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

В задоволенні позову Київської міської ради до ОСОБА_1 про повернення безпідставно набутих коштів - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суд протягом тридцяти днів з дня проголошення.

Суддя: І.В. П`ятничук