Провадження №2/523/1625/25
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" серпня 2025 р. м.Одеса

Пересипський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Кисельова В.К.

за участю секретаря Дзюба Г.І.

за участю представника позивача адвоката Башука Б.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «КОНСАЛТ СОЛЮШЕНС» (, місцезнаходження: вул. Пушкінська, буд.36, офіс 308, м. Одеса, 65048) до ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 ) та ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 ) про стягнення інфляційних втрат та 3% річних за несвоєчасне виконання рішення суду про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИВ:

Підстави заявлених позовних вимог.

Товариство з обмеженою відповідальністю «КОНСАЛТ СОЛЮШЕНС» звернулось з позовом до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення інфляційних втрат та 3% річних за несвоєчасне виконання рішення суду про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на наступні підстави.

Так 05 липня 2007 року між Відкритим акціонерним товариством «Ерсте Банк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір з фізичною особою №014/1581/74/03221.

05 липня 2007 року з метою забезпечення виконання умов кредитного договору між ВАТ «Ерсте Банк» та ОСОБА_2 укладено договір поруки №014/1581/74/03221/3 від 05 липня 2007 року, за яким останній поручився перед кредитором за виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором.

30 березня 2011 року рішенням Суворовського районного суду міста Одеси у цивільній справі № 2-2326/11 позовні вимоги ПАТ «Ерсте Банк» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено; Вирішено стягнути солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «Ерсте Банк» заборгованість за кредитним договором в розмірі 3 786 893 гривень 84 копійки.

ПАТ «Фідобанк» є правонаступником всіх прав та обов`язків АКБ «Престиж», створеного у формі відкритого акціонерного товариства, ВАТ «Ерсте Банк», ПАТ «Ерсте Банк» та ПАТ «Фідокомбанк».

03 лютого 2021 року між ПАТ «Фідобанк» та ТОВ «Консалт Солюшенс» укладено договір № GL1N019277_205/1 про відступлення прав вимоги, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Толочко Я.М. та зареєстрований в реєстрі за № 28.

За змістом пункту 12 Додатку № 1 до Договору № GL1N019277_205/1 про відступлення права вимоги від 03.02.2021 року до ТОВ «Консалт Солюшенс» перейшло право вимоги, серед іншого, до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 за кредитним договором з фізичною особою №014/1581/74/03221 від 05 липня 2007 року та договором поруки №014/1581/74/03221/3 від 05 липня 2007 року.

16 листопада 2021 року ухвалою Суворовського районного суду міста Одеси замінено стягувача у виконавчому листі №2-2326/11, виданому на підставі рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 30 березня 2011 року за позовом ПАТ «Ерсте Банк» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення в солідарному порядку заборгованості за кредитним договором в розмірі 3 786 893 гривень 84 копійки та судові витрати в розмірі по 910 гривень з кожного, з ПАТ «Ерсте Банк» на його правонаступника ТОВ «Консалт Солюшенс».

Позивач надає розрахунок трьох відсотків річних та інфляційних втрат, з якого вбачається, що заборгованість нарахована з суми 1 452 893 грн. 84 копійки.

Згідно розрахунку трьох відсотків річних та інфляційних втрат за період з 23 лютого 2019 року до 23 лютого 2022 року заборгованість відповідачів перед позивачем складає 448 576,08 грн.

Позивач стверджує, що протягом всього часу з моменту винесення судового рішення, відповідачі безпідставно користувались та продовжують користуватись коштами, які належать до сплати ТОВ «Консалт Солюшенс», яке являється правонаступником - ПАТ «Ерсте Банк» та ПАТ «Фідобанк», тому, позивач вимушений звернутися до суду з позовом про стягнення з відповідачів грошових коштів у порядку статті 625 Цивільного кодексу України, а саме інфляційних втрат та 3 % річних за прострочення виконання рішення суду.

Позиція відповідачів.

Від відповідача ОСОБА_1 надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній зазначив, що не погоджується з позовними вимогами ТОВ «Консалт Солюшенс» та просив відмовити у задоволенні позовної заяви у повному обсязі. В обґрунтування зазначеного вказав, що позивач не підтвердив перехід прав вимоги за кредитним договором від ВАТ «Ерсте Банк» до ТОВ «Консалт Солюшенс». Крім цього, відповідач вважає, що позивач не підтвердив наявність заборгованості Позичальника за кредитним договором та зазначає, що ним повністю погашена заборгованість за кредитом, що підтверджується листом-повідомленням від ПАТ «Фідобанк» вих.№6.2.0.14.1-039 від 30.07.2014 року.

Від відповідача ОСОБА_2 відзив у справі не надходив.

10 січня 2024 року ухвалою суду прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін.

Пояснення сторін в судовому засіданні.

В судове засідання з`явився представник позивача адвокат Башук Денис Сергійович, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити позовну заяву в повному обсязі.

Відповідачі у судове засідання не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялись належним чином.

Представник відповідача ОСОБА_1 адвокат Величко К.Г. в судове засідання не з`явився, посилаючись на те, що він не має можливості з`явитись в судове засідання за медичних підстав (докази будуть наданні до наступного судового засідання). Окрім того, адвокат Величко К.Г. повідомив, що він буде представляти інтереси іншого відповідача ОСОБА_2 , з яким будо укладено договір на надання правничої допомоги 18.08.2025р..

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, що розгляд справи повідомлявся за місцем реєстрації, проте судова повістка повернулась з відміткою поштового відділення, що адресат не проживає.

Враховуючи викладене, суд вважає можливим розглянути справу на підставі наявних доказів, без участі відповідачів.

Судом встановлено наступні факти та відповідні правовідносини.

05 липня 2007 року між Відкритим акціонерним товариством «Ерсте Банк» та ОСОБА_1 укладено Кредитний договір з фізичною особою №014/1581/74/03221, за змістом пункту 1.1. якого Кредитор, на положеннях та умовах цього Договору, надає Позичальнику кредит в сумі 415 000,00 дол. США, зі строком користування кредитним коштами до 04 липня 2027 року, із сплатою 12 % річних.

З метою забезпечення виконання умов кредитного договору, між ВАТ «Ерсте Банк» та ОСОБА_2 укладено Договір поруки №014/1581/74/03221/3 від 05 липня 2007 року, за змістом пункту 1.2. якого Поручитель зобов`язується перед Кредитором у повному обсязі солідарно відповідати за виконання Позичальником зобов`язань, що випливають з укладеного між Кредитором та Позичальником кредитного договору №014/1581/74/03221 від 05 липня 2007 року та всіх додаткових угод, що були укладені до нього.

30 березня 2011 року рішенням Суворовського районного суду міста Одеси у цивільній справі № 2-2326/11 позовні вимоги ПАТ «Ерсте Банк» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено;

Вирішено стягнути солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «Ерсте Банк» заборгованість за кредитним договором в розмірі 3 786 893 гривень 84 копійки.

Правовідносини, що були предметом судового розгляду, витікали з Кредитного договору №014/1581/74/03221 від 05 липня 2007 року та Договору поруки №014/1581/74/03221/3 від 05 липня 2007 року.

Судом встановлено, що ПАТ «Фідобанк» є правонаступником всіх прав та обов`язків АКБ «Престиж», створеного у формі відкритого акціонерного товариства, ВАТ «Ерсте Банк», ПАТ «Ерсте Банк» та ПАТ «Фідокомбанк».

03 лютого 2021 року між ПАТ «Фідобанк» та ТОВ «Консалт Солюшенс» укладено договір № GL1N019277_205/1 про відступлення прав вимоги, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Толочко Я.М. та зареєстрований в реєстрі за № 28.

За змістом пункту 12 Додатку № 1 до Договору № GL1N019277_205/1 про відступлення права вимоги від 03.02.2021 року до ТОВ «Консалт Солюшенс» перейшло право вимоги, серед іншого, до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 за кредитним договором з фізичною особою №014/1581/74/03221 від 05 липня 2007 року та договором поруки №014/1581/74/03221/3 від 05 липня 2007 року.

16 листопада 2021 року ухвалою Суворовського районного суду міста Одеси заяву ТОВ «Консалт Солюшенс» про заміну сторони її правонаступником у справі №2-2326/11 за позовом ПАТ «Ерсте Банк» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним задоволено;

Замінено стягувача у виконавчому листі №2-2326/11, виданому на підставі рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 30 березня 2011 року за позовом ПАТ «Ерсте Банк» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення в солідарному порядку заборгованості за кредитним договором в розмірі 3 786 893 гривень 84 копійки та судові витрати в розмірі по 910 гривень з кожного, з ПАТ «Ерсте Банк» на його правонаступника ТОВ «Консалт Солюшенс».

Правові підстави ухваленого рішення.

Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплати гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно з частиною другою статті 509 ЦК України, зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до частини п`ятої статті 11 ЦК України, у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду.

Отже, судом встановлено, що заборгованість ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перед правонаступником ПАТ «Ерсте Банк» та ПАТ «Фідобанк» - ТОВ «Консалт Солюшенс» є зобов`язанням відповідно до норм цивільного права.

За змістом статей 524, 533-535, 625 ЦК України, грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати. Ці висновки узгоджуються з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, висловленою у постанові від 11 квітня 2018 року у справі № 758/1303/15-п.

Згідно з частиною другою статті 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Стаття 625 ЦК України, у конструкції Цивільного кодексу України розташована у розділі І «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 Кодексу. Відтак, приписи розділу І книги 5 ЦК України поширюються як на договірні зобов`язання (підрозділ 1 розділу III книги 5 ЦК України), так і на недоговірні зобов`язання (підрозділ 2 розділу III книги 5 ЦК України), а так само й на грошові зобов`язання, що виникли на підставі рішення суду та за своєю правовою природою носять цивільно-правовий характер.

Таким чином, у статті 625 ЦК України, визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Тобто, приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема окремі види зобов`язань.

Таких правових висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 травня 2018 року у справі № 686/21962/15-ц (провадження № 14-16цс18), а також у постанові від 31 січня 2019 року у справі № 761/4878/16-ц (провадження № 61- 1625св18).

За змістом цієї ж норми закону нарахування трьох процентів річних та інфляційних втрат входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Зазначене відповідає правовому висновку, викладеному в постанові Верховного Суду України від 06 липня 2016 року у справі № 6-1946с15, в постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі № 686/21962/15-ц (провадження № 14-16цс18), в постановах Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі № 459/3560/15-ц, від 11 липня 2018 року у справі № 753/23612/15-ц, від 05 вересня 2018 року у справі № 461/479/16-ц, від 22 листопада 2018 року у справі № 761/43507/16-ц, а відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Отже, на будь-яке грошове зобов`язання поширюється дія частини другої статті 625 ЦК України в тому числі і на зобов`язання щодо виконання рішення суду майнового характеру.

Аналогічні висновки підтверджені Верховним Судом у постановах від 24 січня 2019 року по справі № 758/5545/16-ц, від 23 січня 2019 року по справі № 320/7215/16-ц, від 15 січня 2019 року по справі № 910/17566/17.

Відповідно до ст. 541, 542 ЦК України, солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов`язання.

У разі солідарної вимоги кредиторів (солідарних кредиторів) кожний із кредиторів має право пред`явити боржникові вимогу у повному обсязі.

Відповідно до ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Судом встановлено, що у даному випадку відповідачі мають невиконане грошове зобов`язання перед позивачем за рішенням Суворовського районного суду міста Одеси від 30 березня 2011 року у цивільній справі № 2-2326/11.

Відповідно до частини 1 статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Оцінюючи доводи відповідача ОСОБА_1 , суд дійшов висновку, що останній не надав до суду документів, що підтверджували б повне погашення заборгованості за кредитним договором та рішенням Суворовського районного суду міста Одеси від 30 березня 2011 року у цивільній справі № 2-2326/11.

Посилання відповідача ОСОБА_1 на лист-повідомлення від ПАТ «Фідобанк» вих.№6.2.0.14.1-039 від 30.07.2014 року як на підставу вважати, що зобов`язання позичальника за кредитним договором є виконаним, суд вважає недоведеним, оскільки вказаний документ не може достовірно свідчити про повне виконання грошового зобов`язання за кредитом.

З наявного в матеріалах справи листа Національного банку України № б/н від 06.05.2024 року вбачається, що кредитна справа ОСОБА_1 ; листування з клієнтами банку про погашення позик/кредитів за 2014 рік; звіт Уповноваженої особи Фонду про завершення ліквідації ПУАТ «Фідобанк» на архівне зберігання до Національного банку не передавалися.

З листа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб з питань безпосереднього виведення ПУАТ «Фідобанк» з ринку №069-60-82/24 від 06.05.2024 року вбачається, що заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором № 014/1581/74/03221 від 05.07.2007 перед ПУАТ «Фідобанк» станом на дату укладення Договору відступлення прав вимоги та списання активу з балансу банку (03.02.2021) становила 281 278,14 доларів США.

Верховний Суд у постанові від 20 вересня 2022 року у справі № 755/15457/14-ц дійшов висновку, що сама по собі довідка про відсутність заборгованості при наявності інших доказів у справі про наявність такої заборгованості, не може бути покладена судом в основу висновку про припинення кредитного зобов`язання внаслідок його виконання боржником, і не може бути підставою для відмови у задоволенні позову.

У постанові від 29 січня 2021 року у справі № 922/51/20 Верховний Суд наголосив на необхідності застосування категорій стандартів доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню так, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний. Стандарт доказування «вірогідність доказів», на відміну від «достатності доказів», підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач. Отже, на суд покладено обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду і на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються, скоріше були (мали місце), аніж не були (постанови Верховного Суду від 02.10.2018 у справі № 910/18036/17, від 23.10.2019 у справі № 917/1307/18, від 18.11.2019 у справі № 902/761/18, від 04.12.2019 у справі № 917/2101/17).

Аналогічний стандарт доказування застосовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 у справі № 129/1033/13-ц (провадження № 14-400цс19).

Завданням національних судів є забезпечення належного вивчення документів, аргументів і доказів, представлених сторонами (рішення ЄСПЛ у справі «Ван де Гурк проти Нідерландів»).

Враховуючи вищезазначене, суд дійшов висновку, що відповідачі не підтвердили факту відсутності в них заборгованості за кредитним договором та рішенням Суворовського районного суду міста Одеси від 30 березня 2011 року у цивільній справі № 2-2326/11.

Також, безпідставними є посилання відповідача ОСОБА_1 на відсутність у позивача права вимоги до відповідачів, оскільки перехід права вимоги від первісного кредитора до ТОВ «Консалт Солюшенс» підтверджується наявними в матеріалах справи документами.

Правовий аналіз положень ст. 526, 599, 611, 625ЦК України дає підстави для висновку, що наявність судового рішення про стягнення суми боргу за кредитним договором, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін цього договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ст. 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення. Зазначена позиція підтверджена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 4 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18), від 4 червня 2019 року у справі № 916/190/18 (провадження № 12-302гс18).

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог ТОВ «Консалт Солюшенс» у повному обсязі.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України та ст. 4 Закону України «Про судовий збір» з відповідачів також підлягає стягненню на користь позивача сплачений ним і документально підтверджений судовий збір в розмірі 5382,91 грн.

Керуючись ст.ст.12, 19, 81, 133, 141, 259, 264, 265 , 274- 279 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «КОНСАЛТ СОЛЮШЕНС» (, місцезнаходження: вул. Пушкінська, буд.36, офіс 308, м. Одеса, 65048) до ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 ) та ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 ) про стягнення інфляційних втрат та 3% річних за несвоєчасне виконання рішення суду про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити.

2. Стягнути солідарно з ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 ) та ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «КОНСАЛТ СОЛЮШЕНС» (, місцезнаходження: вул. Пушкінська, буд.36, офіс 308, м. Одеса, 65048)

кошти у розмірі 317 696,22 - інфляційне збільшення; 130 879,86 три відсотки річних, а всього суму у розмірі 448576 гривень 08 копійок.

3. Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 ) та ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «КОНСАЛТ СОЛЮШЕНС» (, місцезнаходження: вул. Пушкінська, буд.36, офіс 308, м. Одеса, 65048) сплачений судовий збір у розмірі 5382 гривень 91 копійка, у рівних частках, тобто по 2691 гривень 45 з кожного.

Рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його складання.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення буде складено та підписано у п`ятиденний строк з дати проголошення рішення суду.

Суддя В.К. Кисельов

Повний текст рішення складено та підписано 18.08.2025