справа № 462/5766/25
УХВАЛА

13 серпня 2025 року суддя Залізничного районного суду м. Львова Пилип`юк Г. М., розглянувши заяву Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» про стягнення боргу з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

встановив:

заявник звернувся до суду із заявою, у якій просив стягнути з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 за надані послуги з постачання теплової енергії за період з 01.01.2024 року по 31.05.2025 року в розмірі 11 046,05 грн., інфляційні витрати в розмірі 889,45 грн., 3% річних в розмірі 196,43 грн. та за надані послуги з постачання гарячої води за період з 01.01.2024 року по 31.05.2025 року в розмірі 980,13 грн., інфляційні витрати в розмірі 77,13 грн., 3% річних в розмірі 16,47 грн., а також судові витрати.

Відповідно до ч. 1 ст. 160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 167 ЦПК України за результатами розгляду заяви про видачу судового наказу суд видає судовий наказ або постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу.

Положеннями п. 2 ч. 2 ст. 163 ЦПК України передбачено, що у заяві про видачу судового наказу повинно бути зазначено, повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) заявника і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України заявника та боржника, реєстраційний номер облікової картки платника податків заявника та боржника (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта заявника та боржника (для фізичних осіб - громадян України), а також офіційні електронні адреси та інші дані, якщо вони відомі заявнику, які ідентифікують боржника.

Згідно з ч. 1 ст. 47 ЦПК України, здатність особисто здійснювати цивільні процесуальні права та виконувати свої обов`язки в суді (цивільна процесуальна дієздатність) мають фізичні особи, які досягли повноліття, а також юридичні особи.

Як передбачено ст. 31 ЦК України часткова цивільна дієздатність фізичної особи, яка не досягла чотирнадцяти років, полягає в тому, що така особа має право: самостійно вчиняти дрібні побутові правочини та здійснювати особисті немайнові права на результати інтелектуальної, творчої діяльності, що охороняються законом.

Згідно заяви про видачу судового та відповіді з Єдиного державного демографічного реєстру № 1662411 від 12.08.2025 року, дата народження боржника ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , тобто на час звернення із даною заявою така особа є неповнолітньою, тому не може нести відповідальності за даними зобов`язаннями.

Однак ЛМКП «Львівтеплоенерго» звернулось про стягнення боргу не лише з ОСОБА_4 , а й з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Відповідно до ч. 3 ст. 165 ЦПК України передбачено, що якщо в заяві про видачу судового наказу містяться вимоги, частина з яких не підлягає розгляду в порядку наказного провадження, суд постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу лише в частині цих вимог. У разі якщо заявлені вимоги між собою взаємопов`язані і окремий їх розгляд неможливий, суд відмовляє у видачі судового наказу. Виходячи з наведеного, суд приходить до висновку, що вимоги заявлені ЛМКП «Львівтеплоенерго» між собою пов`язані і окремий їх розгляд неможливий.

ЦПК України не передбачає можливості часткового задоволення заяви про видачу судового наказу, оскільки він видається лише за умови безспірності вимог.

Згідно вимог п. 4 ч. 1 ст. 165 ЦПК України, суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо наявні обставини, передбачені ч. 1 ст. 186 ЦПК України.

Положеннями п. 6 ч. 1 ст. 186 ЦПК України передбачено, що суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо настала смерть фізичної особи або оголошено її померлою чи припинено юридичну особу, які звернулися із позовною заявою або до яких пред`явлено позов, якщо спірні правовідносини не допускають правонаступництва.

Таким чином, з урахуванням того, що боржник помер, у прийнятті заяви про видачу судового наказу слід відмовити, оскільки вбачається спір про право щодо встановлення спадкоємців померлого боржника та пред`явлення до них відповідних вимог про стягнення заборгованості за надані послуги.

Відповідно до ч. 2 ст. 164 ЦПК України у разі відмови у видачі судового наказу або в разі скасування судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі пред`явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви.

Керуючись ст. 165, 186, 260 ЦПК України, суд

постановив:

відмовити у видачі судового наказу за заявою Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» про стягнення боргу з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

Роз`яснити заявнику, що відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених п. 3-6 ч. 1 ст. 165 цього Кодексу, унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Суддя /підпис/

З оригіналом згідно:

Суддя: Пилип`юк Г. М.