Житомирський апеляційний суд
Категорія 55 Доповідач Талько О. Б.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2025 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючої судді: Талько О.Б.,

суддів: Коломієць О.С., Григорусь Н.Й.,

за участю секретаря Антоневської В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу № 295/10323/24 за позовом ОСОБА_1 до Департаменту містобудування та земельних відносин Житомирської міської ради про захист порушених цивільних прав та інтересів, відшкодування моральної шкоди, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Богунського районного суду м. Житомира від 3 березня 2025 року, постановлену під головуванням судді Чішман Л.М.,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому зазначила, що під час розгляду цивільних справ №295/18139/19, № 295/15864/20, № 295/5167/21 за її позовними заявами відповідач не дотримався вимог законодавства, що призвело до порушення її прав, передбачених Конституцією України.

Зокрема, представником Департаменту містобудування та земельних відносин Житомирської міської ради до матеріалів вищевказаних справ не долучено належних доказів, що підтверджують його повноваження. При зверненні відповідача до суду з відзивами на позовні заяви, апеляційні скарги, касаційні скарги

долучено довіреність, яка не відповідає вимогам законодавства щодо її форми та змісту. Так, надана представником відповідача довіреність на представництво інтересів Департаменту містобудування та земельних відносин Житомирської міської ради в суді не містить висновок про те, кому згідно зі статутом надано дозвіл оформлювати довіреність.

ОСОБА_1 стверджує, що представником відповідача надано лише витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, який не є документом, що підтверджує повноваження представника відповідно до ст. 62 ЦПК України.

Крім того, позивачка звертає увагу на те, що їй було незаконно відмовлено у надісланні документа щодо підтвердження повноваження представника Департаменту містобудування та земельних відносин Житомирської міської ради.

Зазначає, що вказані порушення були допущені під час розгляду кожної з наведених вище цивільних справ.

Оскільки такі дії призвели до порушення її прав та інтересів, просила відшкодувати моральну шкоду у розмірі 150000 грн.

Ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 3 березня 2025 року закрито провадження в цивільній справі.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Зокрема, зазначає, що суд безпідставно позбавив її можливості захистити свої права у судовому порядку та відмовився вирішити спір по суті, адже вона з метою захисту своїх порушених цивільних прав та інтересів звернулася до суду з позовом про відшкодування моральної шкоди.

ОСОБА_1 вказує, що в ухвалі суду першої інстанції змінена суть її позовної заяви, крім того, вимоги, які зазначені в оскаржуваній ухвалі не відповідають вимогам заявленим нею у позові, що є істотним порушенням цивільного процесуального законодавства.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Частинами 1 та 2 статті 5 ЦПК України передбачено, що, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспорюваного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визнати у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Відповідно до статей 15,16 ЦК України кожна особа має право на захист в суді свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства, зокрема, шляхом відшкодування моральної шкоди.

Згідно з положеннями п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

Якщо за законом заява не підлягає судовому розгляду, суддя мотивованою ухвалою відмовляє у відкритті провадження, а коли справу вже відкрито - закриває провадження у ній (постанова Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі №320/948/18, провадження № 14-567цс18; постанова Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільної ).

Приписи закону «суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в судах у порядку цивільного судочинства» (пункт 1 частини першої статті 186 ЦПК України), «суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства» (пункт 1 частини першої статті 255 ЦПК України) стосуються як позовів, які не можна розглядати за правилами цивільного судочинства, так і тих позовів, які суди взагалі не можуть розглядати (аналогічні висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені, зокрема, у постановах від 18 грудня 2019 року у справі № 688/2479/16-ц, провадження № 14-477цс19; від 26 лютого 2020 року у справі № 1240/1981/18, провадження № 11-36апп1; від 28 квітня 2020 року у справі № 607/15692/19, провадження № 14-39цс20).

Поняття «спір, який не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства» слід тлумачити в більш широкому значенні, тобто як поняття, що стосується тих спорів, які не підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства, так і тих, які взагалі не підлягають судовому розгляду. Таку правову позицію висловлено в постановах Великої Палати Верховного Суду від 22 березня 2018 року у справі № 800/559/17, від 03 квітня 2018 року у справі № 9901/152/18, від 30 травня 2018 року у справі № 9901/497/18, від 06 лютого 2019 року у справі № 522/12901/17-ц та від 20 листопада 2019 року у справі № 591/5619/17.

У позовній заяві ОСОБА_1 вказала, що підставою для відшкодування моральної шкоди є порушення відповідачем вимог законодавства при поданні ним відзивів на позовні заяви, апеляційні та касаційні скарги у цивільних справах.

Таким чином, відсутність спору виключає можливість звернення до суду, адже відсутнє право, що підлягає судовому захисту.

Незгода позивача з процесуальними діями іншого учасника справи у відповідних цивільних справах не може відбуватися шляхом ініціювання нового судового процесу.

Таким чином, суд дійшов обґрунтованого висновку про те, що нормами законодавства не передбачено такого способу захисту, як звернення з позовною заявою з вимогою про відшкодування моральної шкоди, завданої поданням відзивів на позовні заяви, апеляційні та касаційні скарги в інших справах, тому справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

За таких обставин, апеляційну скаргу ОСОБА_1 слід залишити без задоволення, а ухвалу Богунського районного суду м. Житомира від 3 березня 2025 року, без змін.

Керуючись ст. ст. 259,268,367,374,375,381-384 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Богунського районного суду м. Житомира від 3 березня 2025 року, - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуюча Судді: