У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 серпня 2025 року м. Ужгород

Суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Фазикош О.В. розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 від імені та в інтересах якого діє представник - адвокат Бобонич Надія Василівна до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Ужгородський відділ державної виконавчої служби в Ужгородському районі Закарпатської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про звільнення від сплати аліментів та стягнення аліментів,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 від імені та в інтересах якого діє представник - адвокат Бобонич Надія Василівна, звернувся до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області із позовною заявою до відповідача ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Ужгородський відділ державної виконавчої служби в Ужгородському районі Закарпатської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про звільнення від сплати аліментів та стягнення аліментів.

Ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 05 серпня 2025 року, вказану позовну заяву залишено без руху із зазначення недоліків які слід усунути, а саме вказано на те, що:

Позовна заява має бути подана відповідно до вимог ст.ст.175, 177 ЦПК України.

Зокрема судом було вказано на те, що саме від фактично встановленої дати, часу проживання дитини із тим із батьків з кого стягнуто аліменти, суд може звільнити такого від сплати аліментів. А тому вказана обставина має бути встановлена судом під час розгляду відповідної категорії справи та має бути доведена позивачем належним та допустимими доказами. Що узгоджується із позицією викладеною у постанові від 19 грудня 2022 року у справі № 643/3223/21 (провадження № 61-9428 св 22) Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду.

Судом вказано на те, що зі змісту позовної заяви вбачається, що за твердженням позивача дочка ОСОБА_3 була на утриманні позивача та періодично проживала в нього, 27.01.2015 р. Разом із тим в подальшому, позивач зазначає, що дочка позивача - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на дату ухвалення судового рішення та після була повністю на утриманні батька - позивача ОСОБА_1 . З батьком за адресою: АДРЕСА_1 ОСОБА_3 постійно стала проживати з 14 липня 2015 року.

Також, за твердженням позивача його син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 - з 26 грудня 2019 року проживав із ним за адресою: АДРЕСА_1 .

В ухвалі від 05.08.2025 вказано на те, що до матеріалів справи позивачем долучено копію рішення Ужгородського міськраойнного суду від 19.12.2014 року, згідно якого малолітніх дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 залишено на вихованні матері ОСОБА_2 , та на її користь з ОСОБА_1 , стягнуто аліменти на їх утримання.

Згідно висновку про зміну місця проживання Ужгородської РДА Закарпатської області, враховуючи рішення комісії з питань захисту прав дитини 25.06.2020 №07/12/01-20, керуючись ст. 19, 160, 161 Сімейного кодексу України, п. 72 Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24.09.2008 року № 866, орган опіки та піклування вважає за доцільне змінити місце проживання дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 Тобто згідно висновку органу опіки та піклування вирішення питання щодо визначення місця проживання дітей із батьком, позивач отримав 25.06.2020 року.

Судом вказано в ухвалі про залишення позовної заяви без руху на те, що жодних відомостей того, що донька позивача ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 проживала із ОСОБА_1 , з 14 липня 2015 року та те, що його син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 - з 26 грудня 2019 року проживав із ним за адресою: АДРЕСА_1 , матеріали позовної заяви не містять.

Поряд з цим, як зазначив суд позивачем не викладений зміст позовних вимог, враховуючи що просить звільнити від сплати аліментів, не зазначаючи суму заборгованості та період за який просить позивач звільнити його від сплати заборгованості. При цьому, вказує про наявність такої заборгованості.

З урахуванням предмета цього спору (припинення стягнення аліментів на утримання дитини), однією з обставин, яка підлягає доказуванню у справі, є те, з ким саме з батьків проживає дитина на час вирішення спору судом та ухвалення рішення у справі, зокрема з одержувачем аліментів чи з їх платником.

Судом було вказано на необхідність надати позивачем відомості на підтвердження доводів проживання саме із ним дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 починаючи з 14 липня 2015 року та дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 починаючи з 26 грудня 2019 року.

Окрім того, судом вказано і на те, що до участі у справі позивачем не залучено у якості третіх осіб на чиї права або обов`язки може в майбутньому впливати кінцеве рішення у справі.

Суд звернув увагу позивача на те, що позивач просить звільнити його в частині утримання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - з 14 липня 2015 року. Станом на час звернення до суду вказана особа є повнолітньою, однак позивачем таку особу не залучено до участі у справі у якості третьої особи.

Також, позивачем до участі у справі у якості третьої особи не залучено відповідний орган опіки та піклування, хоча висновок про доцільність зміни місця проживання дітей, ним долучено до матеріалів позовної заяви.

Як вказана в ухвалі про залишення позовної заяви без руху, позивачем не наведені обставини та відомостей стосовно того, що відповідач використовує сплачені позивачем аліменти не за цільовим призначенням. При цьому, стверджує що відповідачка ОСОБА_2 не витрачала отримані від позивача ОСОБА_1 кошти аліментів на утримання дочки ОСОБА_3 за період проживання дитини з батьком - з 14 липня 2015 року та до 26 грудня 2019 року розпоряджалася цими коштами у власних інтересах, тобто витрачала ці кошти не за цільовим призначенням та не в інтересах дитини.

Також при зверненні до суду із даним позовом ОСОБА_1 просить стягнути із відповідача ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої дитини - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у твердій грошовій сумі в розмірі 7000 (сім тисяч) гривень щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 26 грудня 2019 року і до досягнення дитиною повноліття.

При цьому у тексті позовної заяви містяться покликання на ч. 2 ст. 191 та ч.1 ст. 194 СК України.

Разом із тим, у супереч вимогам п.5 ч.3 ст. 175 ЦПК України, позивачем не наведено виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини;

Так, згідно позовної заяви аліменти сплачував саме позивач на користь відповідача на утримання їх спільних дітей.

Доказів того, що позивачем зокрема вживалися заходи до моменту звернення із даним позовом до суду, для стягнення із відповідача аліментів, до позовної заяви не додано також.

Окрім того, в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначено, що згідно із вимогами, викладеними у позовній заяві, позивачем заявлено 3 вимоги немайнового характеру, а саме: припинення стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей, звільнення від сплати аліментів та стягнення аліментів на утримання дитини.

Як встановлено п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів.

Отже, зі змісту цієї норми слідує, що позивачі не звільняються від сплати судового збору при зверненні з позовом до суду з вимогами про припинення стягнення аліментів та звільнення від сплати аліментів.

Таким чином, суд вказав на необхідність сплатити позивачем судовий збір за вказану 1 немайнову вимогу у розмірі 1 211,20 грн.. та не надав документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону, зазначивши реквізити для сплати судового збору.

Позивача повідомлено про необхідність виправити зазначені недоліки позовної заяви протягом трьох днів з дня отримання копії ухвали.

11.08.2025 від представника позивача по справі надійшла заява про усунення недоліків.

Вивчивши, матеріали позовної заяви, заяву подану на виконання вимог ухвали суду від 05.08.2025 року, документи, що додані до неї, вбачається, що позивачем не усунено недоліки на які вказано в ухвалі про залишення позовної заяви без руху в повній мірі.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Разом із тим, доводи представника позивача у заяві про усунення недоліків, не є підставою для висновку про те, що усунуто в повній мірі недоліки на які було вказано в ухвалі про залишення позовної заяви без руху.

В частині невідповідності вимогам п.5 ч.3 ст. 175 ЦПК України позовної заяви, а саме стягнення із відповідача ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої дитини - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у твердій грошовій сумі в розмірі 7000 (сім тисяч) гривень щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 26 грудня 2019 року і до досягнення дитиною повноліття в поданій заяві до суду представником позивача не наведено виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Посилання на те, що після відкриття провадження в порядку вимог ст. 49 ЦПК України у справі буде подана відповідна заява, в якій будуть уточненні позовні вимоги, не усувають недоліків зазначених в ухвалі суду.

Що стосується заяви про залучення третьої особи в порядку ст. 53 ЦПК України, то слід зазначити, що представником позивача зазначено в заяві про залучення третьої особи, яка так і не містить обґрунтування та вказівку повного статусу третьої особи (третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача або відповідача).

Крім того, позивач у своїй заяві просить залучити в якості третьої особи Службу у справах дітей Холмківської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області, при цьому не бере до уваги вимоги, які містить ухвала від 05.08.2025 року стосовно залучення третьої особи, а також приписи, які зазначені в ст.19 СК України. Зокрема наявність висновку про зміну місця проживання дітей від 30.06.2020 року виданого Ужгородською районною державною адміністрацією Закарпатської області.

У відповідності до ч.3 ст.53 ЦПК України, якщо суд при вирішенні питання про відкриття провадження у справі або при підготовці справи до розгляду встановить, що рішення суду може вплинути на права та обов`язки осіб, що не є стороною у справі, суд залучає таких осіб до участі у справі як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору.

Відповідно до ст. 177 ЦПК України позивач повинен додати до позовної заяви її копії та копії всіх документів, що додаються до неї, відповідно до кількості відповідачів і третіх осіб.

Поряд з цим, представник позивача по справі, подаючи до суду заяву про виправлення недоліків позовної заяви 11.08.2025, яка фактично містить обґрунтування позовних вимог, долучає таку в одному екземплярі, позовної заяви із виправленням недоліків не надає.

Таким чином станом на станом на 14.08.2025 року, недоліки на які вказано в ухвалі про залишення позовної заяви без руху позивачем не усунуті.

Отже, суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

З цього приводу прецедентним є рішення Європейського суду з прав людини у справі "Круз проти Польщі" від 19.06.2001 року. У вказаному рішенні зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Частиною 3 ст. 185 ЦПК України передбачено, що якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Враховуючи вищевикладене, а також приймаючи до уваги те, що повернення позовної заяви, відповідно до ч. 6 ст. 185 ЦПК України, не є порушенням права на справедливий судовий захист та не може вважатися обмеженням права на доступ до суду, так як після усунення вказаних недоліків позивач має право повторно звернутися до суду із вказаним позовом, суд вважає за необхідне позов визнати неподаним та повернути позивачу в зв`язку з неусуненням недоліків.

Керуючись ст. ст. 185, 258-260 ЦПК України, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 від імені та в інтересах якого діє представник - адвокат Бобонич Надія Василівна до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Ужгородський відділ державної виконавчої служби в Ужгородському районі Закарпатської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про звільнення від сплати аліментів та стягнення аліментів,- вважати неподаною і повернути позивачеві.

Роз`яснити заявнику, що повернення заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду О.В.Фазикош