Справа №: 398/3535/24
провадження №: 2/398/389/25
РІШЕННЯ

Іменем України

"19" серпня 2025 р. м. Олександрія

Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області у складі:

головуючого судді Шинкаренко І.П.,

за участю секретаря судового засідання Черткова А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якої діє представник адвокат Ісмайлова Анна Вікторівна, до Олександрійської міської ради Кіровоградської області про визнання права власності на земельну ділянку,

ВСТАНОВИВ

Адвокат Ісмайлова А.В., яка діє від імені та в інтересах позивача ОСОБА_1 , звернулась до Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області з позовом, з урахування поданого 18 липня 2025 року уточнення до позовної заяви, просить визнати за позивачем право власності на земельну ділянку для обслуговування 13/50 частин житлового будинку з прилеглими до нього господарсько-побутовими будівлями за адресою: АДРЕСА_1 . Позовні вимоги мотивує тим, що в порядку спадкування після смерті її батька ОСОБА_2 отримала у власність 13/50 частин житлового будинку з прилеглими до нього господарсько-побутовими будівлями за вказаною адресою. Вказаний житловий будинок розташований на земельній ділянці, право власності на яку зареєстровано за ОСОБА_3 відповідно до державного акта направо власності на земельну ділянку. Позивач звернулась до нотаріуса для переоформлення права власності на вказану земельну ділянку, оскільки має намір відчужити належну їй частину житлового будинку, проте отримала відмову.

На підставі зазначеного, з метою приведення правовстановлюючих документів у відповідність, позивач вимушена звернутися до суду з даним позовом, посилаючись на те, що одночасно з набуттям права власності на житловий будинок у неї виникло право на земельну ділянку, на якій він розташований, просить суд визнати за нею право власності на вказану земельну ділянку.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу було розподілено судді Подоляк Я.М. та ухвалою судді від 01 серпня 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою судді Подоляк Я.М. від 04 червня 2025 року задоволено заяву про самовідвід судді Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області Подоляк Я.М. у цій справі.

Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06 червня 2025 року справу розподілено судді Шинкаренко І.П.

Ухвалою судді від 11 червня 2025 року справу прийнято до розгляду за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою суду від 18 липня 2025 року підготовче провадження у справі закрито та призначено справу до судового розгляду.

Позивач та її представник у судове засідання не з`явилися, подали до суду заяви про розгляд справи у їх відсутність, позивач позов підтримала в повному обсязі, просила задовольнити.

Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату місце і час розгляду справи повідомлений належним чином, в матеріалах справи наявна заява представника відповідача про розгляд справи без його участі.

Суд на підставі ст. 223 ЦПК України, вважає за можливе розглянути справу у відсутність вказаних осіб на підставі наявних у ній доказів.

Вивчивши матеріали справи, дослідивши та оцінивши надані докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно зі ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ч 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

За положеннями ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 08 лютого 2024 року належить право власності на 13/50 частин житлового будинку з прилеглими до нього господарсько-побутовими будівлями за адресою: АДРЕСА_1 , що також підтверджено інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

До відчуження позивачу вказана частка у праві власності на житловий будинок належала ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , на підставі договору дарування укладеного з ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Згідно з державним актом на право приватної власності на землю, виданим 24 травня 1994 року та зареєстрованим в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за КР № 640 ОСОБА_3 передана у власність земельна ділянка площею 0,0228 га, що розташована на території Олександрійської міської ради для будівництва та обслуговування будинку житлового будинку, господарських будівель і споруд та ведення особистого підсобного господарства, в межах згідно з планом та описом меж знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 ), що також підтверджено відомостями Відділу № 4 Управління надання адміністративних послуг ГУ Дежгеокадастру у Кіровоградській області від 09 січня 2024 року.

ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджено свідоцтвом про смерть від 10 грудня 2001 року серії НОМЕР_1 .

Отже, з досліджених в судовому засіданні доказів вбачається, що 13/50 частин у праві власності на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , перейшло від ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , надалі до ОСОБА_1 , проте перехід права власності на земельну ділянку під будинком за вказаною адресою належним чином не оформлено.

Статтею 55 Конституції України установлено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Положення статті 377 ЦК України та статті 120 ЗК України закріплюють загальний принцип цілісності об`єкта нерухомості, спорудженого на земельній ділянці, з такою ділянкою (принцип єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованих на ній будинку та споруд).

Згідно зі ст. 30 ЗК України ( в редакції станом на 26 січня 1999 року) при переході права власності на будівлю і споруду разом з

цими об`єктами переходить у розмірах, передбачених статтею 67

цього Кодексу, і право власності або право користування земельною

ділянкою без зміни її цільового призначення і, якщо інше не

передбачено у договорі відчуження - будівлі та споруди. При переході права власності громадян на жилий будинок і

господарські будівлі та споруди до кількох власників, а також при

переході права власності на частину будинку в разі неможливості

поділу земельної ділянки між власниками без шкоди для її

раціонального використання земельна ділянка переходить у спільне

користування власників цих об`єктів.

Аналізуючи положення закону діючого на час виникнення спірних правовідносин, суд дійшов переконання, що визначення правового режиму земельної ділянки перебуває у прямій залежності від права власності на будівлю і споруду та передбачає механізм роздільного правового регулювання нормами цивільного законодавства майнових відносин, що виникають при укладенні правочинів щодо набуття права власності на нерухомість, і правового регулювання нормами земельного і цивільного законодавства відносин при переході прав на земельну ділянку у разі набуття права власності на нерухомість. Отже враховуючи принцип єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованих на ній будинку, споруди, суд дійшов висновку, що земельна ділянка слідує за нерухомим майном, яке набуває у власність особа, якщо інший спосіб переходу прав на земельну ділянку не визначено умовами договору, власник, визначаючи юридичну долю збудованих будівель та споруд, одночасно визначає і долю земельної ділянки, на якій вони розташовані.

Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

За змістом статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до частини другої та третьої статті 1225 ЦК України до спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені.

До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, яка необхідна для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом.

При переході до спадкоємців права власності на житловий будинок, інші будівлі та споруди до них переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, і у розмірі, який необхідний для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом, необхідно розуміти так, що така ділянка переходить у власність або користування спадкоємців, якщо її було надано в установленому порядку, в межах, визначених при наданні, за умови, що спадкодавець не складав заповіту щодо розпорядження земельною ділянкою, належною йому на праві власності.

Виходячи зі змісту вказаних норм, до спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, яка, з урахуванням нормативів, була виділена спадкодавцю для будівництва та обслуговування житлового будинку, інших будівель та споруд.

Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до статті 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Оскільки нотаріус відмовив позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину, суд вважає за необхідне захистити її порушене право та визнати за нею право власності на вказану земельну ділянку, враховуючи, що земельна ділянка площею 0,0228 га, цільове призначення якої - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка на праві власності належала ОСОБА_3 та на цій земельній ділянці розташований житловий будинок, частку в праві на який позивач успадкувала після смерті ОСОБА_2 , що отримав в порядку дарування у власність частку житлового будинку належну ОСОБА_2 , та зазначена земельна ділянка, площею 0,0228 га, призначена саме для будівництва та обслуговування частини цього житлового будинку, господарських будівель, право на яку набула позивач.

Проаналізувавши відповідне законодавство, що регулює сферу суспільних відносин в частині виниклих спірних правовідносин, з урахуванням наявних доказів по справі та подальшого належного виконання судового рішення, відсутності заперечень відповідача по справі, виходячи з підстав, які викладені нотаріусом при прийнятті рішення про відмову у вчиненні відповідної нотаріальної дії, з урахуванням принципу юридичної визначеності, суд дійшов висновку, що є передбачені законом підстави для задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст.12, 13, 263-265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ

Позов ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платників податків: НОМЕР_2 ), в інтересах якої діє представник - адвокат Ісмайлова Анна Вікторівна (адреса місцезнаходження: Кіровоградська область, м. Олександрія, вул. Софіївська 24/38), до Олександрійської міської ради Кіровоградської області (адреса місцезнаходження: Кіровоградська область, м. Олександрія, пр. Соборний, 59, ) про визнання права власності на земельну ділянку задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , право власності на земельну ділянку для будівництва та обслуговування належної їй 13/50 частин житлового будинку з прилеглими до нього господарсько-побутовими будівлями, площею 0,0228 га, розташовану за адресою: АДРЕСА_2 .

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Кропивницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено 19 серпня 2025 року.

Суддя І.П. Шинкаренко