Номер провадження 2/754/7061/25
У Х В А Л А

Іменем України

про передачу справи за підсудністю

13 серпня 2025 року м. Київ

Деснянський районний суд м. Києва у складі головуючої судді Коваленко І.І. (надалі - Суд) розглянув цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до 1) Вікторії Венгер - Заступника начальника управління надання житлових субсидій та пільг Пенсійного фонду України, 2) Світлани Устименко - Заступника директора Департаменту розгляду звернень громадян та контролю виконання документів-начальник відділу розгляду звернень громадян Міністерства соціальної політики України, 3) Євгенії Говорун - Заступника начальника управління обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві про відшкодування моральної шкоди,

УСТАНОВИВ:

У липні 2025 року громадянин ОСОБА_1 (надалі - Позивач) надіслав на офіційну електронну адресу Деснянського районного суду м. Києва позовну заяву, підписану КЕП.

Позивач у позовній заяві просить Суд стягнути з 1) Вікторії Венгер - Заступника начальника управління надання житлових субсидій та пільг Пенсійного фонду України, 2) Світлани Устименко - Заступника директора Департаменту розгляду звернень громадян та контролю виконання документів-начальник відділу розгляду звернень громадян Міністерства соціальної політики України, 3) Євгенії Говорун - Заступника начальника управління обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві нанесену йому моральну шкоду у розмірі 10 тис.грн. з кожного (пункт 4).

Водночас у пункті 5 позовної заяви Позивач просить нанесену йому моральну шкоду у розмірі 50 тис. грн з кожного зобов`язати перерахувати поштовим переказом на адресу Позивача (вказана на початку позову) у термін до 10 діб з моменту вступу судового рішення в законну силу.

В обгрнутування позовних вимог Позивач зазначає, що він отримав листи -відповіді, що підписані Відповідачами, на його звернення, які були надіслані до Пенсійного фонду України, Міністерства соціальної політики України, Управління соціальної та ветеранської політики Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації щодо надання пільги, зокрема, отримання 50-% знижка плати за користування житлом (квартирної плати) та плати за комунальні послуги (водопостачання, газ, електрична, теплова енергія та інші послуги), яку має Позивач та члени його родини (в тому числі повнолітній син) відповідно до вимог пункту 6 статті 6 Закону України "Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ, ветеранів Національної поліції і деяких інших осіб та їх соціальний захист".

На підтвердження своїх позовних вимог Позивач надав такі докази: лист Міністерства соціальної політики України від 23.06.2025 № 5617/0/97-25/316, який підписала Світлана Устименко, Заступник директора Департаменту розгляду звернень громадян та контролю виконання документів-начальник відділу розгляду звернень громадян Міністерства соціальної політики України; лист Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 25.06.2025, який підписаний Євгенією Говорун - Заступником начальника управління обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві;л ист Пенсійного фонду України від 17.06.2025, який підписаний Вікторією Венгер - Заступником начальника управління надання житлових субсидій та пільг Пенсійного фонду України - начальником відділу розгляду звернень з питань надання житлових субсидій та пільг.

Позивач зазначає, що до 2003 року він користувався пільгою на оплату житлово-комунальних послуг у розмірі 50%, яка поширювалася на всіх членів його сім`ї. Однак, починаючи з 2003 року, його права почали систематично обмежуватися в неконституційний спосіб. Спочатку Законом України "Про Державний бюджет на 2003 рік" (ст. 60) було неправомірно звужено коло членів сім`ї пільговика, до яких віднесли лише неповнолітніх дітей. Надалі, положеннями Закону України "Про Державний бюджет України на 2025 рік" було установлено, що у 2025 році пільги надаються тільки за умови, якщо розмір середньомісячного сукупного доходу сім`ї не перевищує величину доходу за попередні шість місяців, що протирічить вимогам статті 6 Закону України "Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ, ветеранів Національної поліції і деяких інших осіб та їх соціальний захист", статті 58 Конституції України, яка забороняє звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод при прийнятті нових законів, правові позиції Конституційного Суду України, викладеній в Рішенні від 20.03.2002 р. № 5-рп/2002, де зазначено неприпустимість обмеження встановлених законом пільг.

Моральна шкода, завдана Позивачу, полягає у глибоких душевних стражданнях, спричинених (дослівно) "БЕЗЗАКОННЯМ цих відповідачей (не реагування ними згідно вимог КУ на мої звернення: відповідати саме по суті, а саме: брутальне порушення ними вимог ст.ст. 8,58,68 КУ та ст.6 ЗУ "Про статус ветеранів вій…")".

Отже, предметом позову у справі є відшкодування моральної шкоди, завданої посадовою особою органу державної влади нерозглядом електронних звернень Позивача та ненаданням обґрунтованої відповіді у встановлений Законом України "Про звернення громадян" строк.

23 липня 2025 року Деснянський районний суд м. Києва у складі головуючої судді Коваленко І.І. постановив ухвалу про відкриття провадження у справі, в якій визначив, що розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Судове засідання не проводити. Розпочати розгляд справи по суті через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі.

До початку розгляду справи по суті Суд з`ясував, що справа прийнята до провадження з порушенням правил підсудності. Справа не підсудна Деснянському районному суду м. Києва і підлягає передачі за підсудністю до належного суду - Печерського районного суду м. Києва.

За загальним правилом позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом. Позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань (стаття 27 ЦПК України).

Місцезнаходження двох Відповідачів у справі - Печерський район м. Києва (Департамент розгляду звернень громадян та контролю виконання документів - начальник відділу розгляду звернень громадян Міністерства соціальної політики України, Управління надання житлових субсидій та пільг Пенсійного фонду України), один Відповідач знаходиться у Шевченківському районі м. Києва (Управління обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві).

Позивач стверджує, що така справа підсудна за правилами альтернативної підсудності Деснянському районному суду м. Києва, оскільки відповідно до частини сьомої статті 28 ЦПК України позови, що виникають із діяльності філії або представництва юридичної особи, а також відокремленого підрозділу органу державної влади без статусу юридичної особи, можуть пред`являтися також за їх місцезнаходженням.

На думку Позивача: "частка "також", ураховуючи назву цієї статті ("Підсудність справ за вибором позивача"), означає, що позовна заява може бути поданою як за місцем юридичної особи, так і за місцем вибору Позивача. Позивач обрав "Деснянський райсуд м. Києва, який недалеко від нього".

Суд вважає, що Позивач помилково тлумачить норму частини сьомої статті 28 ЦПК України та хибно розуміє слово "також" як таке, що надає йому необмежене право вибору будь-якого зручного суду.

За висновком Суду, у частині сьомій статті 28 ЦПК України слово "також" означає, що у Позивача є вибір між судом за місцезнаходженням юридичної особи (стаття 27) і судом за місцезнаходженням філії цієї юридичної особи (частина сьома статті 28), тобто Відповідача у справі.

Тому для того, щоб спір розглядався за правилами частини сьомої статті 28 ЦПК України, Позивач мав би зазначити, що у Відповідача є філія чи представництво, розташовані на території Деснянського району м. Києва, і що позов виникає саме з діяльності цієї філії (представництва).

Натомість у позовній заяві, що розглядається, Позивач таких доводів не наводить. Позов у справі не виник із діяльності філії або представництва юридичної особи. Тому правила частини сьомої статті 28 ЦПК України у спірних правовідносинах не застосовуються. Альтернативна підсудність (стаття 28 ЦПК України, "Підсудність справ за вибором позивача") встановлює вичерпний перелік випадків, коли Позивач має право обрати суд, відмінний від суду за місцезнаходженням Відповідача.

За зареєстрованим місцем проживання чи перебування Позивача можуть пред`являтися, зокрема, позови про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи, чи шкоди, заподіяної внаслідок вчинення кримінального правопорушення (частина третя статті 28 ЦПК України); позови, пов`язані з відшкодуванням шкоди, заподіяної особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду (частина четверта статті 28 ЦПК України), або позови про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб (в тому числі про відшкодування шкоди, завданої внаслідок обмеження у здійсненні права власності на нерухоме майно або його знищення, пошкодження) у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації, збройним конфліктом, тимчасовою окупацією території України, надзвичайними ситуаціями природного чи техногенного характеру (частина сімнадцята статті 28 ЦПК України).

Спір у справі не входить до вказано переліку. У цій справі спір про відшкодування моральної шкоди, завданої посадовою особою органу державної влади нерозглядом електронних звернень Позивача та ненаданням обґрунтованої відповіді у встановлений законом строк.

Обґрунтовуючи вибір суду, Позивач також посилається на особисті обставини, які дають йому таке право. Зокрема, він зазначає свій поважний вік (1956 року народження) та стан здоров`я, оскільки є особою з інвалідністю ІІ групи.

Така обставина (якщо Позивач може за станом здоров`я чи з інших поважних причин виїхати до місця проживання відповідача) враховується як підстава для застосування альтернативної підсудності виключно у разі подання позову про розірвання шлюбу (частина друга статті 28 ЦПК України). Водночас Суд також бере до уваги, що позовна заява подана в електронній формі (надсилається на електронну пошту) з клопотанням про розгляд справи у спрощеному провадженні без виклику (повідомлення) сторін. У такому разі судове засідання не проводиться, тому обставини стану здоров`я Позивача не можуть взагалі розглядатися як причина зміни підсудності справи в аспекті реалізації права на доступ до суду.

Щодо аргументів Позивача стосовно того, що в інших справах, у яких розглядалися позови до органів, які порушили права Позивача (ст. 21 КУ) і які знаходилися за межами Деснянського району м. Києва, і в яких були постановлені ухвали про відкриття провадження у справі (ухвала судді Деснянського районного суду міста Києва Панченко О.М. від 29 січня 2025 року у справі № 754/1492/25; ухвала судді Деснянського районного суду міста Києва Скрипка О.І. від 21 січня 2025 року у справі № 754/2551/25; ухвала судді Деснянського районного суду міста Києва Панченко О.М. від 25 лютого 2025 у справі № 754/2732/25), то Суд зазначає таке.

У справах, на які посилався Позивач, розглядався спір між Позивачем та заступником начальника першого відділу управління організації процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення в обласних прокуратурах Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю Офісу Генерального прокурора Зубовським Ю.А., заступником начальника управління організації прийому громадян, розгляду звернень та запитів - начальником відділу звернень громадян Офісу Генерального прокурора України Оксаною Федченко, начальником відділу організації розгляду звернень та запитів управління організації комунікації з громадськістю, розгляду звернень та запитів Офісу Генерального прокурора України Стойко Вікторією. Тобто спір про відшкодування шкоди, заподіяної особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу прокуратури.

Водночас постановою Київського апеляційного суду від 04 липня 2025 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а ухвалу Деснянського районного суду міста Києва від 05 березня 2025 року у справі № 754/10933/25, якою цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Голови правління Пенсійного фонду України про відшкодування моральної шкоди передано для розгляду за підсудністю до Печерського районного суду міста Києва, залишено без змін.

Суд зауважує, що правова система України не базується на судовому прецеденті. Законодавство, відповідно до якого суд вирішує справи, наведено у статті 11 ЦПК України. Водночас особливий статус мають лише правові висновки Верховного Суду, викладені у постановах, які згідно з частинами 5 та 6 статті 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права, і враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Тому судові рішення та процесуальні дії суду першої інстанції (наприклад, про відкриття провадження) не створюють зобов`язань для суду під час розгляду іншої справи за участю Позивача. Відкриття провадження є процесуальною дією, а не висновком щодо застосування норми права в розумінні закону.

Відповідно, факт відкриття провадження в схожих справах іншими судами не є обов`язковою підставою для вчинення такої ж процесуальної дії в цій справі.

Підсудність справи, що розглядається, визначається за правилами статей 27-30 ЦПК України.

Позов у цій справі стосується спору, який не підпадає під інші винятки, передбачені статтею 28 ЦПК України, які визначають можливість розгляду справи за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача

Такий спір має розглядатися за загальними правилами підсудності - у суді за місцезнаходженням Відповідача (статті 27 ЦПК України). Позивач має право на вибір між кількома судами, яким згідно з цією статтею підсудна справа: за місцем місцезнаходженням одного з відповідачів (частина пятнадцята статті 28 ЦПК України).

Жоден з Відповідачів не знаходиться в Деснянському районі м. Києва. Позивач з огляду на місцезнаходження Відповідачів мав право обрати підсудність цієї справи між Печерським районним судом м. Києва та Шевченківським районним судом м. Києва, про те таким правом не скористався, і прмилково визначив, що така справа підсудна Деснянському районному суду м. Києва.

Відповідно частин бругої та третьої статті 31 ГПК України справа, прийнята судом до свого провадження з додержанням правил підсудності, повинна бути ним розглянута і в тому випадку, коли в процесі розгляду справи вона стала підсудною іншому суду, за винятком випадків, коли внаслідок змін у складі відповідачів справа належить до виключної підсудності іншого суду. Передача справи на розгляд іншого суду за встановленою цим Кодексом підсудністю з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої цієї статті, здійснюється на підставі ухвали суду не пізніше п`яти днів після закінчення строку на її оскарження, а в разі подання скарги - не пізніше п`яти днів після залишення її без задоволення.

Тобто, положення частини другої статті 31 ЦПК України застосовуються в тому випадку, коли територіальна підсудність справа змінилася вже після відкриття провадження у справі (наприклад, відповідач змінив своє зареєстроване місце проживання). Водночас, якщо на час відкриття провадження справа була підсудна іншому суду, про що суду стало відомо після прийняття її до свого провадження, застосуванню підлягає пункт 1 частини першої статті 31 ЦПК України (постанова Верховного Суду від 13.04.2023 у справі № 334/6223/20, провадження № 61-19794св21).

У цій справі встановлено, що на час відкриття провадження у справі місце знаходження двох Відповідачів було зареєстровано в Печерському районі міста Києва. Справа, прийнята Деснянським районним судом м. Києва до свого провадження помилково. Справа підлягає передачі до Печерського районного суду м. Києва, до територіальної юрисдикції (підсудності) якого належить цей спір.

Керуючись статтями 27, 28, 30, 31 ЦПК України, Суд

ПОСТАНОВИВ:

Цивільну справу № 754/10933/25 за позовом ОСОБА_1 до Вікторії Венгер - Заступника начальника управління надання житлових субсидій та пільг Пенсійного фонду України, Світлани Устименко - Заступника директора Департаменту розгляду звернень громадян та контролю виконання документів-начальник відділу розгляду звернень громадян Міністерства соціальної політики України, Євгенії Говорун - Заступника начальника управління обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві про відшкодування моральної шкоди передати за територіальною підсудністю до Печерського районного суду м. Києва.

Надіслати справу до Печерського районного суду м. Києва не пізніше п`яти днів після закінчення строку на оскарження ухвали, а в разі подання скарги - не пізніше п`яти днів після залишення її без задоволення.

За клопотанням Позивача надіслати копію цієї ухвали на адресу електронної пошти - ІНФОРМАЦІЯ_1.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання. Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо справи за веб-адресою на порталі судової влади України в мережі Інтернет - https://ds.ki.court.gov.ua/sud2603/.

Суддя Інна КОВАЛЕНКО