н/п 2/490/1138/2025
Центральний районний суд м. Миколаєва
01 cерпня 2025 року м. Миколаїв
Центральний районний суд міста Миколаєва у складі:
головуючого судді Шолох Л.М.,
при секретарі Шведюк Д.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Оболонь інвест плюс» до ОСОБА_1 про стягнення інфляційних втрат, 3% річних за користування грошовими коштами, -
ТОВ «Оболонь інцест плюс » в особі представника Дикого Ю.О., звернулося в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення інфляційних витрат і 3 %річних за прострочення виконання грошового зобов`язання, яке становить 282 193,80 гривень. Позов обґрунтовує тим, що 11.06.2008 року між ПАТ КБ «Надра» та ОСОБА_2 укладено кредитний договір №08/06/2008/980 у сумі 636 940,12 гривень. У зв`язку із невиконанням основного зобов`язання ПАТ КБ «Надра» звернувся до Ленінського районного суду м. Миколаєва з позовною заявою про стягнення заборгованості.
24.06.2009 р. рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва у цивільній справі № 2-12-2883/2009 позовні вимоги ЗАТ «ОТП банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором №СМ-SME400/022/2006 від 07.09.2006, позов задоволено та стягнуто заборгованість у розмірі 1 895 678,90 грн. та 1730.00 грн. судових витрат.
27.10.2020 р. ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва у справі №590/8934/16-ц за позовом ТОВ «Факторинг Україна» (правонаступник ЗАТ «ОТП Банк») до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором замінено первісного позивача ТОВ «Факторинг Україна» його правонаступником ТОВ «Фінансова компанія «Морган Кепітал».
06.07.2023 ТОВ «Фінансова компанія «Морган Кепітал» змінило найменування на ТОВ «Оболонь інвест плюс».
В межах виконавчого провадження №60939930 з примусового виконання виконавчого листа по справі № 2-12-2883/2009 виданого 06.08.2009 р. звернуто стягнення на предмет іпотеки нежитлові приміщення магазину, загальною площею 505,50 кв.м за адресою: АДРЕСА_1 .
Відповідно до акта від 27.02.2020 р., ціна продажу майна становить 1 796 034,00 грн., відповідно до відомостей виконавчого листа в рахунок погашення боргу стягнуто 1 548 330,27 грн.
У відповідача перед позивачем залишилась непогашена заборгованість за кредитним договором у розмірі 349 078, 63 грн.
У зв`язку з невиконанням відповідачем своїх зобов`язань у ТОВ «Оболонь інцест плюс», виникло право вимагати від відповідача сплати інфляційних втрат та 3% річних за користування грошовими коштами.
Неналежне виконання відповідачем зобов`язань з повернення кредитних коштів та наявність невиконаного рішення про стягнення заборгованості, зумовило звернення позивача з даним позовом до суду.
Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15.11.2024 року головуючим у справі визначено суддю Шолох Л.М, розгляд справи проводився в порядку спрощеного позовного провадження.
Відповідачу був встановлений п`ятнадцятиденний строк з дня вручення вказаної ухвали подати відзив на позовну заяву.
Представник позивача надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі просить їх задовольнити.
Відповідач до судового засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином,шляхом направлення судової повістки на зареєстроване місце проживання, причини неявки суду не повідомив. Відзив, заперечення, заяв та клопотань не надав.
Відповідачці за адресою зареєстрованого місця проживання направлялась копія позовної заяви з додатками, ухвала про відкриття провадження у справі. Вказане поштове відправлення повернулось на адресу суду 07.07.2025 року з відміткою «повертається, за закінченням терміну зберігання».
Відповідно до п.п. 91, 99, 101 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету міністрів України №270 від 05.03.2009 року інформація про надходження реєстрованого поштового відправлення, поштового переказу, рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, поштового переказу надсилається адресату у вигляді смс-повідомлення за номером мобільного телефону, зазначеним на поштовому відправленні, поштовому переказі, а у разі відсутності номера мобільного телефону - шляхом вкладення до абонентської поштової скриньки бланку повідомлення встановленого зразка.
Рекомендовані листи з позначкою «Судова повістка», рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень, адресовані фізичним особам, під час доставки за зазначеною адресою або під час видачі у приміщенні об`єкта поштового зв`язку вручаються адресату, а у разі його відсутності - будь-кому з повнолітніх членів сім`ї, який проживає разом з ним.
У разі відсутності адресата або повнолітніх членів його сім`ї до абонентської поштової скриньки адресата вкладається повідомлення про надходження зазначеного реєстрованого поштового відправлення, поштового переказу, рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, поштового переказу.
У разі, коли адресата неможливо повідомити про надходження реєстрованого поштового відправлення, поштового переказу за номером телефону, зазначеним відправником у поштовій адресі, до його абонентської поштової скриньки вкладається повідомлення про надходження такого поштового відправлення, поштового переказу.
Крім того, відповідно до правової позиції, висловленої Верховним Судом у постанові №922/1714/18 від 17.04.2019 року, яка, з точки зору ч. 4 ст. 263 ЦПК України має враховуватися судом, неотримання судових повісток особою, які направлялися за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання є свідомими, спрямовані на затягування розгляду справи та свідчать про зловживання процесуальними правами, які направлені на перешкоджання здійснення своєчасного розгляду справи.
Суд вважає, що були створені всі умови для реалізації права відповідача на доступ до правосуддя, суд оцінює таку поведінку відповідача як небажання особисто прийняти участь в розгляді справи в суді.
Вказане узгоджується з рішенням Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого в силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції.
У своїх рішеннях Європейський суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
Більш того, в умовах воєнного стану, з огляду на неприпустимість зупинення роботи судів та здійснення правосуддя та на розумність строків розгляду справ, суд не має чекати, що особа щодо якої розглядається справа виявить бажання з`явитись до суду за умови неповідомлення суду причин своєї неявки.
Враховуючи вищенаведене, суд вирішує справу за наявними матеріалами, що передбачено ч. 8 ст. 178 ЦПК України
Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити заочне рішення, у зв`язку з неподанням відповідачем відзиву, та відсутністю заперечень позивача щодо заочного розгляду справи, що відповідає положенням п. 3, п. 4 ч. 1 ст. 280 ЦПК України.
Згідно ст.282 ЦПК України, за формою і змістом заочне рішення повинно відповідати вимогам, встановленим статтями 263 і 265 цього Кодексу, і, крім цього, у ньому має бути зазначено строк і порядок подання заяви про його перегляд.
Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, що мають істотне значення для її розгляду і вирішення по суті, дійшов наступного висновку.
Забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також практики Європейського суду з прав людини, які відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 рокуза №3477-IVзастосовуються судами при розгляді справ як джерело права.
За змістом п.1 ст.6, ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція), ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року №475/97-ВР, кожен має право на розгляд його справи у продовж розумного строку судом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.
Кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
Відповідно до ст.ст.1,3 ЦК України, ст.ст.2,4-5,12-13,19 ЦПК України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави, що виникають з цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також справ, розгляд яких, в порядку цивільного судочинства, прямо передбачено законом.
При цьому, в порядку цивільного судочинства, виходячи із його загальних засад про неприпустимість свавільного втручання у сферу особистого життя людини; судовий захист цивільного права та інтересу; справедливість, добросовісність та розумність, перш за все регулюються особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників.
Кожна особа, а у випадках, встановлених законом, органи та особи, яким законом надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси, мають право в порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів; або прав, свобод та інтересів інших осіб, інтереси яких вони захищають, державних чи суспільних інтересів.
Частина 1 ст.15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства (ч.2 ст.15 ЦК України).
Так, за ст.11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.
Договір, в тому числі і договір кредиту, є підставою виникнення цивільних прав та обов`язків.
Судом встановлено, що 07.09.2006 року між ЗАТ «ОТП банк» та ОСОБА_1 укладено Договір кредиту № СМ-SME400/022/2006. Рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 24.06.2009 року у справі № 2-12-2883/2009 за позовом ЗАТ «ОТП банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором стягнуто заборгованість у розмірі 1 895 678,90 грн. та 1 730,0 грн. судових витрат. 27.10.2020 р. ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва у справі №590/8934/16-ц за позовом ТОВ «Факторинг Україна» (правонаступник ЗАТ «ОТП Банк») до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором замінено первісного позивача ТОВ «Факторинг Україна» його правонаступником ТОВ «Фінансова компанія «Морган Кепітал». 06.07.2023 ТОВ «Фінансова компанія «Морган Кепітал» змінило найменування на ТОВ «Оболонь інвест плюс». В межах виконавчого провадження №60939930 з примусового виконання виконавчого листа по справі № 2-12-2883/2009 виданого 06.08.2009 р. звернуто стягнення на предмет іпотеки нежитлові приміщення магазину, загальною площею 505,50 кв.м за адресою: АДРЕСА_1 .
Відповідно до акта від 27.02.2020 р., ціна продажу майна становить 1 796 034,00 грн., відповідно до відомостей виконавчого листа в рахунок погашення боргу стягнуто 1 548 330,27 грн. У відповідача перед позивачем залишилась непогашена заборгованість за кредитним договором у розмірі 349 078, 63 грн.
Отже, ТОВ «Оболонь інцест плюс» є правонаступником ПАТ «Надра» у правовідносинах що були предметом розгляду у справі № 2-12-2883/2009.
Дані обставини і стали підставою для звернення позивача з відповідним позовом до суду.
Відповідно до наданого розрахунку вимог товариства у зв`язку з неповерненням у повному обсязі відповідачем кредитної заборгованості за кредитним договором № СМ-SME400/022/2006 від 07.09.2006 р. утворилась заборгованість, у розмірі 349 078,63 грн.
Період прострочення грошового зобов`язання 1721 день, з 28.02.2020 по 13.11.2024 р.
Станом на день звернення до суду позивачем відповідачкою не в повному обсязі виконані зобов`язання за кредитним договором СМ-SME400/022/2006 від 07.09.2006, відповідачем здійснено розрахунок інфляційних втрат та 3 % річних з 28.02.2020 по 13.11.2024 року у сумі 182 193,80 грн., з яких 232 864,98 грн. інфляційні втрати, 49 328,82 грн. - 3% річних за користування грошовими коштами. Відповідачем розрахунку не надано.
За змістом положень статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (стаття 530 ЦК України).
Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).
Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Отже, для належного виконання зобов`язання необхідно дотримуватись визначених у договорі строків, зокрема щодо сплати коштів, визначених кредитним договором, а тому прострочення виконання зобов`язання є його порушенням.
Положеннями статті 611 цього Кодексу передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Зокрема, статтею 625 ЦК України врегульовано правові наслідки порушення грошового зобов`язання, які мають особливості. Так, відповідно до наведеної норми боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Формулювання статті 625 ЦК України, коли нарахування процентів тісно пов`язується із застосуванням індексу інфляції, орієнтує на компенсаційний, а не штрафний характер відповідних процентів, а тому 3 % річних не є неустойкою у розумінні положень статті 549 цього Кодексу.
Отже, за змістом наведеної норми закону нараховані на суму боргу інфляційні втрати та 3% річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування ним утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.
Таким чином, з ухваленням судом рішення про стягнення боргу у 2015 році зобов`язання відповідача сплатити заборгованість за кредитним договором не припинилося та триває до моменту фактичного виконання грошового зобов`язання. Відтак кредитор має право на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу.
У пункті 39 постанови Верховного Суду вказано, що згідно з частиною другою статті 509 ЦК України зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.
Якщо звернутись до положень ст. 11 ЦК України, то в ч. 5 цієї статті зазначено, що у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду.
Так, в правовідносинах що склались між ЗАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_1 зобов`язання виникло саме на підставі рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 24.06.2009 року у цивільній справі № 2-12-2883/2009.
Отже, заборгованість відповідача перед позивачем, що була встановлена рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 24.06.2009 року у цивільній справі № 2-12-2883/2009 - є зобов`язанням відповідно до норм цивільного права.
Тобто, відповідач за цим рішенням зобов`язаний вчинити на користь позивача певну дію (сплатити грошові кошти), а тому ці правовідносини є зобов`язанням.
За змістом частини першої статті 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Відповідно до частини другої статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Так, відповідач безпідставно користується коштами, що належали до сплати ЗАТ «ОТП Банк», а після укладення договору про відступлення права вимоги позивачу.
В силу наведеного, у позивача, як у правонаступника ЗАТ «ОТП Банк», виникло право вимагати від відповідача сплати інфляційних втрат та 3 % річних за користування грошовими коштами у розмірі, наведеному у розрахунку заборгованості.
Будь-яке зобов`язання, що зводиться до сплати грошей, є грошовим зобов`язанням, незалежно від правових підстав його виникнення і в випадку його порушення підлягає застосуванню ч. 2 ст. 625 ЦК України.
З огляду на викладене, прийнявши до уваги наявність частково невиконаного судового рішення від 24.06.2009 року у справі № 2-12-2883/2009 про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості, що свідчить про прострочення виконання грошового зобов`язання, адже відповідач навіть не приступив до виконання зобов`язання, виходячи із наявності вирішеного питання заміни сторони стягувача з ЗАТ «ОТП Банк» - кредитора боржника, на позивача ТОВ «Оболонь інвест плюс», з огляду на той факт, що відшкодуванням кредитору понесених витрат за несвоєчасне повернення грошових коштів не свідчить про подвійне стягнення, включаючи нараховані проценти за користування коштами, встановленими договором, тому суд, не виходячи за межі позовних вимог, прийнявши до уваги, що сфера виниклих правовідносин регулюється саме нормою цивільного законодавства, окресленою у ч. 2 ст. 625 ЦК України, приходить до висновку, про доцільність задоволення позовних вимог ТОВ «Оболонь інцест плюс» до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів.
Таким чином, оцінюючи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, виходячи з принципів розумності, пропорційності, виваженості, справедливості, з урахуванням балансу інтересів сторін, меж дозволеного втручання, вирішуючи позови у межах заявлених вимог, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог.
Частиною четвертою статті 10 ЦПК України передбачено, що суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Відповідно до статей 1 та 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейськоїкомісії з прав людини.
Закон України "Про судоустрій і статус суддів" встановлює, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.
При вирішенні даного спору, суд також враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.
Зазначений Висновок також акцентує увагу й на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й відрізних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.
ЄСПЛ неодноразово у своїх рішеннях зазначав, що предмет і мета Конвенції як інструменту захисту прав людини потребують такого тлумачення і застосування її положень, завдяки яким гарантовані нею права були б не теоретичними чи ілюзорними, а практичними та ефективними (п.53 "Ковач проти України","Мельниченко проти України", "Чуйкіна проти України").
Згідно позиції Європейського суду з прав людини, сформованої, зокрема у справах "Салов проти України", "Проніна проти України" та "Серявін та інші проти України": принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії").
Відповідно до ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи.
Статтею 137 ЦПК Українивстановлено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
За змістом ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
У зв`язку з обґрунтованістю та доведеністю позовних вимог, позовні вимоги позивача в частині стягнення з відповідача на його користь витрат по сплаті судового збору у розмірі 3 386,32 грн. також підлягають задоволенню.
Витрати на правничу допомогу у цій справі у відповідності до ст. 141 ЦПК України віднесені на рахунок відповідача.
Керуючись ст. ст. 258-259, 263-265, 280-282 ЦПК України, суд, -
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Оболонь інцест плюс» до ОСОБА_1 про стягнення інфляційних втрат, 3% річних за користування грошовими коштами задовольнити повністю.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Оболонь інцест плюс» суму інфляційних витрат та 3% річних за користування грошовими коштами за період з 28.02.2020 по 13.11.2024 року у розмірі 282 193,80 грн., яка складається з: 232 864,98 грн. інфляційні втрати, 49 328,82 грн. - 3% річних за користування грошовими коштами.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Оболонь інцест плюс» судовий збір у розмірі 3 386,32 грн.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення (або з дати складення повного заочного рішення суду).
Учасник справи, якому заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення (або в день складення повного заочного рішення суду), має право на поновлення пропущеного строку, на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного тексту заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку відповідачем шляхом подачі апеляційної скарги до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Інформація про сторін:
Відповідач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 .
Суддя Л.М. Шолох