УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.08.2025 року суддя Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпра Руденко В.В., розглянувши матеріали цивільної справи за позовною заявою ОСОБА_1 до Дніпровської філії товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України», товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Україна», товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпропетровськгаз Збут» про захист прав споживача шляхом стягнення матеріальної та моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із позовною заявою до відповідача про захист прав споживача шляхом стягнення матеріальної та моральної шкоди, яка не відповідає вимогам ст. 177 ЦПК України.

Відповідно до ч.1 ст.187 ЦПК України, суд відкриває провадження у справі за позовною заявою за відсутності підстав для залишення її без руху, повернення чи відмови у відкритті провадження.

Однак, ознайомившись з позовною заявою та долученими матеріалами, суд прийшов висновку про необхідність залишення її без руху з огляду на таке.

Згідно з п.5,6,8,10 ч.3 ст.175 ЦПК України позовна заява повинна містити виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору, якщо такі проводилися, в тому числі, якщо законом визначений обов`язковий досудовий порядок урегулювання спору; перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви; підтвердження позивача про те,що ним не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Позивач у поданому позові просив суд:

1. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України», , матеріальну шкоду, заподіяну безпідставною вимогою про сплату неіснуючого боргу за спожитий природний газ по об`єкту споживача за адресою: АДРЕСА_1 , особовий рахунок № НОМЕР_1 , ЕІС код 56XM07A18855019W в сумі 4043,84 (чотири тисячі сорок три) гривні.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпропетровськгаз Збут», , матеріальну шкоду, заподіяну безпідставною вимогою про сплату неіснуючого боргу за спожитий природний газ по об`єкту споживача за адресою: АДРЕСА_1 , особовий рахунок № НОМЕР_1 , ЕІС код 56XM07A18855019WB сумі 4171,50 (чотири тисячі сто сімдесят одна).

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України», , на користь ОСОБА_1 моральну шкоду, заподіяну безпідставною вимогою сплатити неіснуючий борг за спожитий природний газ, поєднане з припиненням газопостачання в зимові місяці 2025 року, яке триває до цього часу - в сумі 1 500 000 (один мільйон п`ятсот тисяч) гривень.

Отже позивачем ставились вимоги лише до Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України», Товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпропетровськгаз Збут», вимоги щодо відповідача Дніпровської філії товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України», яке залучено також в якості відповідача, відсутні. Крім того, позовна заява не містила обґрунтованості залучення в якості третьої особи - Акціонерне Товариство "Державний ощадний банк України", в особі філії - Дніпропетровського обласного управління акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», заява про залучення яких в якості третіх осіб також відсутня.

Ухвалою суду від 28 липня 2025 року позивачу було надано строк для усунення даних недоліків, зазначених в ухвалі, який не може перевищувати десяти днів з дня отримання позивачем ухвали.

Ухвала позивачем отримала 30 липня 2025 року.

Від позивача надійшла заява від 12 серпня 2025 про надання додаткового строку для виконання ухвали суду, оскільки упродовж останніх 14 днів (починаючи з 29 серпня 2025 року) в м. Дніпрі була нескінченна кількість повітряних тривог, в зв`язку з чим він змушений був знаходитись у бомбосховищі, що в свою чергу позбавило його можливості виконати вчасно вимоги ухвали від 29.07.2025р. по справі № 199/10221/25.

Оскільки надання додаткового процесуального строку не передбачено законом, суд розцінює вказану заяву позивача як заяву про продовження процесуального строку, наданого судом.

Дослідивши доводи заяви про продовження процесуального строку, суддя зазначає наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 127 ЦПК України встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку чи з ініціативи суду.

Як визначено ч. 3 ст. 127 ЦПК України, якщо інше не встановлено законом, заява про поновлення процесуального строку, встановленого законом, розглядається судом, у якому належить вчинити процесуальну дію, стосовно якої пропущено строк, а заява про продовження процесуального строку, встановленого судом, - судом, який встановив строк, без повідомлення учасників справи.

Отже, строк для усунення недоліків позовної заяви до десяти днів є строком, що встановлюється судом, відповідно може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.

Аналізуючи вказані позивачем причини для продовження процесуального строку суд враховує наступне. Національні суди повинні враховувати можливість заявника ефективно представляти себе у суді (рішення Європейського суду з прав людини від 07.05.2002 року у справі «Мак-Вікар проти Сполученого Королівства», заява № 46311/99, пункти 48-62; від 23.09.1998 року у справі «Стіл і Морріс проти Сполученого Королівства», заява № 68416/01, пункт 61).

Введення на території України воєнного стану не зупинило перебіг процесуальних строків звернення до суду з позовами. Питання поновлення процесуального строку у випадку його пропуску з причин, пов`язаних із запровадженням воєнного стану в Україні, вирішується в кожному конкретному випадку з урахуванням доводів, наведених у заяві про поновлення такого строку. Сам по собі факт запровадження воєнного стану в Україні не є підставою для поновлення процесуального строку. Такою підставою можуть бути обставини, що виникли внаслідок запровадження воєнного стану та унеможливили виконання учасником судового процесу процесуальних дій протягом установленого законом строку. До такого висновку прийшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 10.11.2022 у справі № 990/115/22 (провадження № 11-107заі22), який, в силу норми ч. 4 ст. 263 ЦПК України, враховується судом при застосуванні відповідних норм права.

Позивачу для реалізації його прав було надано максимальний строк для усунення недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення копії ухвали. Позивач користується системою «Електронний суд», а тому мав можливість усунути недоліки, незалежно від кількості повітряних тривог по Дніпропетровській області.

Відтак, суд вважає, що дана заява та доводи позивача в обгрунтування заяви є безпідставними. Крім того, позивач подав заву про продовження процесуального строку після закінчення строку, наданого судом, що прямо суперечить вимогам ст. 127 ЦПК України. При цьому суд вважає, що у позивача відсутні перешкоди до доступу до суду з огляду на можливість повторного звернення до суду з позовом.

Враховуючи, що станом на 18.08.2025 позивачем не усунуто недоліки заяви, а клопотання про надання додаткового строку для усунення недоліків є необґрунтованим та поданим з порушенням вимог ч. 3 ст. 127 ЦПК України, суддя не вбачає підстав для його задоволення.

Положеннями ч. 7 ст. 127 ЦПК України визначено, що про відмову у поновленні або продовженні процесуального строку суд постановляє ухвалу, яка не пізніше наступного дня з дня її постановлення надсилається особі, яка звернулася із відповідною заявою.

Згідно до ч.3 ст. 185 ЦПК України якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Приймаючи до уваги те, що недоліки заяви у встановлений судом строк усунуто не було, суддя доходить висновку, що позовна заява підлягає поверненню позивачу.

Керуючись ст.ст. 127, 185 ЦПК України, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити ОСОБА_1 у заяві про продовження процесуального строку для виконання ухвали суду про залишення позову без руху.

Позов ОСОБА_1 до Дніпровської філії товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України», товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Україна», товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпропетровськгаз Збут» про захист прав споживача шляхом стягнення матеріальної та моральної шкоди - вважати неподаним та повернути позивачу.

Роз`яснити позивачу право повторного звернення до суду з тими ж самими вимогами після усунення обставин, що стали підставою для повернення заяви.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Дніпровського апеляційного суду.

Суддя В.В. Руденко