Справа № 523/388/24
Провадження №2/523/1147/25
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" липня 2025 р. м.Одеса

Пересипський районний суд міста Одеси у складі:

головуючого судді - Далеко К.О.,

за участю секретаря судового засідання Дяченко Т.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду №17 в м. Одесі, цивільну справу за позовом Державного професійного-технічного навчального закладу «Одеський державний центр професійного навчання працівників переробної промисловості» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , в особі законного представника ОСОБА_3 , в особі законного представника ОСОБА_1 про стягнення суми пені,

ВСТАНОВИВ:

Державний професійно-технічний навчальний заклад «Одеський державний центр професійного навчання працівників переробної промисловості» в особі представника Уманець Г.Ю. звернувся до суду із позовом до відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 в особі законного представника ОСОБА_1 , яким просить стягнути суму пені у розмірі 82 788,75 гривень.

Позовні вимоги мотивовані тим, що на балансі Державного професійно-технічного навчального закладу «Одеський державний центр професійного навчання працівників переробної промисловості» перебуває гуртожиток для слухачів, які проходять навчання у центрі, на підставі оперативного управління. Зазначений об`єкт не передався з державної у комунальну власність, відповідно до Закону України «Про передачу об`єктів права державної та комунальної власності». ДПТНЗ «Одеський державний центр професійного навчання працівників переробної промисловості» на сьогодні належить до сфери Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства, а до того до управління Мінагрополітики. Будівлі, споруди, інші основні засоби і матеріальні цінності, що знаходиться на балансі зазначеного навчального закладу, є державної власністю, перебуває у сфері Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства (до того управління Міністерства аграрної політики та продовольства України) і закріплено за Державним професійно-технічним навчальним закладом «Одеський державний центр професійного навчання працівників переробної промисловості» на праві оперативного управління. Згідно із постановою Кабінету міністрів України № 38 від 20.01.1997р. із змінами «Про затвердження переліку платних послуг, які можуть надаватися державними навчальними закладами» адміністрації Державного професійно-технічного навчального закладу «Одеський державний центр професійного навчання працівників переробної промисловості» надається право тимчасового поселення до студентського гуртожитку окремих громадян на тимчасово вільні місця на підставі договору на тимчасове строкове оплатне проживання. Так, керуючись нормами чинного законодавства, а також вимогами зазначеного наказу адміністрація ДПТНЗ «Одеський державний центр професійного навчання працівників переробної промисловості» уклала договір № 132 від 01.12.2015 р. з громадянкою ОСОБА_1 на платне тимчасове короткострокове проживання в кімнаті № 87 гуртожитку Державного професійно-технічного навчального закладу «Одеський державний центр професійного навчання працівників переробної промисловості» за адресою: АДРЕСА_1 , та відповідно до Додаткової угоди № 3 від 01.09.2016 року, якою продовжила термін дії договору до 01.12.2016 року. Більше узгодженого з адміністрацією продовження терміну дії договору і строку проживання не було. Таким чином, дія Договору № 132 від 01.12.2015р. закінчилася 01.12.2016 року. 01 грудня 2016 року відповідачці було вручено повідомлення про те, що Договір на подальше тимчасове проживання з нею на 2017 рік укладатися не буде, але дане повідомлення відповідачка отримати відмовилася в присутності свідків.

Громадянка ОСОБА_1 під час проживання порушила умови розділу II п. 1.4, V п. № Договору від 01.12.2015 року: - за час мешкання відповідач самовільно та без дозволу адміністрації гуртожитку провела реконструкцію приміщень (з`єднання кімнат, встановлення перегородок, пробивання наскрізних отворів), провела воду, каналізацію, установила бойлер, пральну машину - автомат, чим грубо порушила р. 3 п. 5 Договору, згідно якого мешканець не має права включати побутову техніку (електроплити, кип`ятильники, пральні машини, та інше), яка не ввійшла в оплату за проживання без дозволу адміністрації (обмеження навантаження електромереж) згідно технічного проекту.

Відповідно до п. 6 розділу V договору № 132 від 01.12.2015 року з гр. ОСОБА_1 , термін якого закінчив свою дію, мешканець повинен залишити гуртожиток протягом 2-х тижнів з оплатою кожного додаткового дня проживання згідно калькуляції на проживання. При відмові від добровільного виселення, мешканець виселяється примусово. Вартість проживання в гуртожитку визначається відповідно до наказу Міністерства освіти і науки України, Міністерства економіки України, Міністерства фінансів України «Про затвердження порядків надання платних послуг державними та комунальними навчальними закладами» за № 736/902/758 від 23.07.2010, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 30 листопада 2010 р. за №1196/18491, та фактичних витрат за проживання за минулий період.

Станом на 01 жовтня 2018 року у ОСОБА_1 утворилася заборгованість за проживання у жилому приміщенні у розмірі 50600,43 грн. перед ДПТНЗ «Одеський державний центр професійного навчання працівників переробної промисловості», у зв`язку із чим позивач був змушений звернутися до суду.

Рішенням Суворовського районного суду м.Одеси від 30.01.2020 року позовні вимоги ДПТНЗ «Одеський державний центр професійного навчання працівників переробної промисловості» були задоволенні частково, стягнуто з ОСОБА_1 на користь позивача заборгованість у розмірі 50600,43 грн, а також судовий збір.

Вказана заборгованість відповідачем не погашена, а тому позивач просить стягнути з відповідача суму пені у розмірі 82788,75 грн, виходячи з розрахунку:

Пеня = сума боргу х % пені х кількість днів

На 2020 р. 82788,75 грн. = 50600,43 грн. х 1.0326 = 62637,89 грн.

52050 грн. х 1.041 = 2135,94 грн. 52050 грн. + 2135,94 грн. = 54231,94 грн.

54231,94 грн. х 1.05 = 2711,60 грн. + 54231, 94 грн. = 56943, 54 грн.

На 2021 р. 56943, 54 грн. х 0,1= 56943,54 грн. + 5694, 35 грн.

На 2022 р. 62637,89 грн. х 0.266 = 16661, 68 грн. + 16661,68 грн. = 79299,57 грн.

На 2023 р. 79299,57 грн. х 0,044 = 3489,18 грн.

79299,57 гривні + 3489,18 = 82788,75 гривні.

На 01.12.2023 - 82788.75 гривні.

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 15 січня 2024 року позовну заяву було прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін та надано відповідачу строк для подання заперечень (відзиву) на позовну заяву.

У судове засідання представник позивача не з`явився, останнім було надано суду заяву з проханням задовольнити позовні вимоги, слухати справу у його відсутність в якій також зазначив, що не заперечує проти заочного розгляду справи.

Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилася, причини неявки не повідомила, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена судом належним чином за зареєстрованим місцем проживання в порядку статей 128, 130 ЦПК України, рекомендоване повідомлення повернулось до суду із відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», що судом розцінюється як належне повідомлення. Така позиція суду відповідає судовій практиці з розгляду аналогічних спорів: Постанови Верховного Суду від 21 грудня 2022 року у справі № 757/15603/19 (провадження № 61-7187св22), 30 листопада 2022 року у справі №760/25978/13-ц (провадження № 61-6788св22), 31 серпня 2022 року у справі №760/17314/17). Відзиву від відповідача на позов до суду не надходило, заяв про розгляд справи у її відсутність до суду остання не подавала.

Згідно з вимогами ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно, повно, об`єктивно та безсторонньо оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, дійшов висновку що позовна заява не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Згідно рішення Суворовського районного суду м.Одеси від 30 січня 2020 року у справі № 523/1271/17 позов Державного професійного-технічного навчального закладу «Одеський державний центр професійного навчання працівників переробної промисловості» до ОСОБА_1 , котра виступає в своїх інтересах та в інтересах неповнолітніх ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про розірвання договору та примусового виселення, стягнення заборгованості за проживання задоволено частково, яким стягнуто з ОСОБА_1 заборгованість за проживання у розмірі 50600,43 грн.

Постановою Одеського апеляційного суду від 07.09.2023 року рішення Суворовського районного суду м.Одеси від 30 січня 2020 року скасовано в частині відмови в задоволенні щодо виселення та в цій частині ухвалено нове рішення, яким висилено ОСОБА_1 з кімнати АДРЕСА_2 .

Рішення набрало законної сили 07 вересня 2023 року.

Як зазначає позивач, вказана заборгованість відповідачем не погашена, а тому позивач просить стягнути з відповідача суму пені у розмірі 82788,15 грн, виходячи з розрахунку: Пеня = сума боргу х % пені х кількість днів.

Пеня = сума боргу х % пені х кількість днів

На 2020 р. 82788,75 грн. = 50600,43 грн. х 1.0326 = 62637,89 грн.

52050 грн. х 1.041 = 2135,94 грн. 52050 грн. + 2135,94 грн. = 54231,94 грн.

54231,94 грн. х 1.05 = 2711,60 грн. + 54231, 94 грн. = 56943, 54 грн.

На 2021 р. 56943, 54 грн. х 0,1= 56943,54 грн. + 5694, 35 грн.

На 2022 р. 62637,89 грн. х 0.266 = 16661, 68 грн. + 16661,68 грн. = 79299,57 грн.

На 2023 р. 79299,57 грн. х 0,044 = 3489,18 грн.

79299,57 гривні + 3489,18 = 82788,75 гривні.

На 01.12.2023 - 82788.75 гривні.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15 ЦК України, частина перша статті 16 ЦК України).

Відповідно до ст.11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є:

1) договори та інші правочини;

2) створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності;

3) завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі;

4) інші юридичні факти.

Цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства.

У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки виникають безпосередньо з актів органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим або органів місцевого самоврядування.

У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду.

У випадках, встановлених актами цивільного законодавства або договором, підставою виникнення цивільних прав та обов`язків може бути настання або ненастання певної події.

Статтею 525 Цивільного кодексу України визначено, що одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається.

Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що ставляться. Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ч. 1 ст. 599 ЦК України).

Обов`язок сплатити за надані й спожиті послуги випливає також з частини першої статті 11 ЦК України про те, що цивільні права та обов`язки випливають з дій осіб, що передбачені актом цивільного законодавства.

Відповідно до п. п. 1, 5 ч. 2 ст. 7 індивідуальний споживач зобов`язаний укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом; оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно з ст. 551 ЦК України, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», у разі несвоєчасного здійснення платежів за житлово-комунальні послуги споживач зобов`язаний сплатити пеню в розмірі, встановленому в договорі, але не вище 0,01 відсотка суми боргу за кожен день прострочення. Загальний розмір сплаченої пені не може перевищувати 100 відсотків загальної суми боргу.

Позивач просить стягнути пеню за період з 2020 року по 01.12.2023 року.

Разом з тим, суд зазначає що Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» установлено з 12 березня 2020 року на всій території України карантин.

Постановою Кабінету Міністрів України від 27 червня 2023 року № 651 «Про відміну на всій території України карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» скасовано з 24 години 00 хвилин 30 червня 2023 року на всій території України карантин, встановлений з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникне поширення коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 17.03.2020 року забороняється:

- нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені) за несвоєчасну оплату житлово-комунальних послуг;

- припинення/зупинення надання житлово-комунальних послуг громадянам України у разі їх не оплати або оплати не в повному обсязі;

- примусове виселення громадян за несвоєчасну оплату житлово-комунальних послуг із жилих приміщень у будинках державного, громадського житлового фонду та житлового фонду соціального призначення;

- примусове виселення із житла та примусове стягнення житла, що належить на праві приватної власності громадянам України, під час примусового виконання рішень судів щодо стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги.

Таким чином, з 12 березня 2020 року на всій території України було запроваджено карантин, на період дії якого та протягом 30 днів з дня його відміни Законом від 17 березня 2020 року № 530-ІХ, було заборонено нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені) за несвоєчасне здійснення платежів за житлово-комунальні послуги.

Карантин тривав з 12 березня 2020 року до 30 червня 2023 року.

Також, Кабінетом Міністрів України 5 березня 2022 року прийнято постанову № 206 «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану» (далі Постанова № 206) абзацом першим та другим пункту 1 якої установлено, що до припинення чи скасування воєнного стану в Україні забороняється нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення населенням плати за житлово-комунальні послуги.

Ця постанова набрала чинності з дня її опублікування і застосовується з 24 лютого 2022 року (пункт 2 Постанови № 206). Постанова № 206 вперше опублікована в газеті «Урядовий кур`єр» від 06 березня 2022 року № 49.

Лише постановою КМУ від 29 грудня 2023р. №1405 внесено зміни до деяких постанов Кабінету Міністрів України щодо оплати житлово-комунальних послуг.

Період, за який позивач намагається стягнути пеню з 2020 року по 01.12.2023 року, частково охоплюється періодом карантину та воєнним станом, внаслідок чого вимоги про стягнення пені частково засновані на законодавстві.

У справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18) Велика Палата Верховного Суду зазначила, що необхідно зважати на вимоги статей 549, 550, 551 ЦК України, згідно з якими пенею є грошова сума, яку боржник повинен передати кредиторові у разі порушення зобов`язання і яка обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Період, за який нараховується пеня за порушення зобов`язання, не обмежується. Її розмір збільшується залежно від тривалості порушення зобов`язання. Тобто пеня може нараховуватись на суму невиконаного або неналежно виконаного грошового зобов`язання протягом усього періоду прострочення, якщо інше не вказано в законі чи договорі. Разом з тим, відповідно до пункту 1 частини другої статті 258 ЦК України до вимог про стягнення неустойки (як штрафу, так і пені) застосовується позовна давність в один рік.

З огляду на викладене, з відповідача підлягає стягненню пеня лише за період з 01.01.2020 по 12.03.2020 року. За розрахунком суду, сума пені складає 364,32 грн.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача.

Судом задоволено 0,44 % від суми заявлених вимог, тому з відповідача на користь позивача також підлягає стягненню судовий збір у розмірі 4грн. 72коп.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 16, 525,526,530 ЦК України, ст. ст.4, 5, 12, 13, 76 - 82, 141, 259,263 - 265, 268, 273, 280 -284 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву Державного професійного-технічного навчального закладу «Одеський державний центр професійного навчання працівників переробної промисловості» до ОСОБА_1 про стягнення суми пені задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_3 ) на користь Державного професійного-технічного навчального закладу «Одеський державний центр професійного навчання працівників переробної промисловості» суму пені у розмірі 364,32 грн. та судовий збір у розмірі 4грн.72коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повний текст рішення суду складено 22.07.2025р.

Суддя: К.О. Далеко