ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 серпня 2025 року

м. Хмельницький

Справа № 686/27293/24

Провадження № 22-ц/820/1626/25

Хмельницький апеляційний суд

у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Гринчука Р.С., Костенка А.М., Спірідонової Т.В.,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 24 квітня 2025 року, суддя Колієв С.А., та додаткове рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 19 травня 2025 року, суддя Мазурок О.В., у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди,

встановив:

У жовтні 2024 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 , у якому, з урахуванням уточнення до позовних вимог, просив стягнути з відповідача на свою користь 50000 грн. моральної шкоди та судові витрати у справі.

В обґрунтування позовних вимог вказав, що у березні 2024 року ОСОБА_2 на власній земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_1 , розпочав будівництво нежитлового приміщення, під час якого порушив правила благоустрою населених пунктів, які затверджені у м. Хмельницькому. Зокрема, допустив засмічення міської території будівельним сміттям, переміщення приблизно 300 м3 ґрунту та складування близько 30 т щебеню, що унеможливило заїзд транспорту на територію його земельної ділянки по АДРЕСА_1 .

Під час фіксування та складання працівниками КП «Муніципальна дружина» відповідних матеріалів про допущені відповідачем порушення благоустрою, ОСОБА_2 поводив себе зухвало та агресивно, діяв щодо нього протиправно, завдав удар рукою в ліву частину голови та ногою в ліву частину живота.

Внаслідок таких дій відповідача були порушені його права, зокрема, право на особисту недоторканність, право на повагу честі і гідності, у зв`язку з чим завдано моральної шкоди, розмір якої оцінив у 50000 грн.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 24 квітня 2025 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 у рахунок відшкодування моральної шкоди грошові кошти в сумі 5000 грн. В решті позову відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 121,12 грн. та витрати на проведення судової експертизи в сумі 286,53 грн.

У мотивувальній частині рішення суд вказав, що 26 березня 2024 року, в процесі складання матеріалів про адміністративне правопорушення ОСОБА_2 , під час конфлікту з ОСОБА_1 , завдав останньому удар в область голови та удар ногою в область живота, у зв`язку із чим останній має право на відшкодування моральної шкоди.

При визначенні розміру моральної шкоди судом враховано умови, які цьому сприяли, наслідки, характер, глибину та тривалість душевних страждань позивача, поведінку учасників конфлікту, вимоги розумності та справедливості.

Додатковим рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 19 травня 2025 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 4497,40 грн. витрат на правову допомогу. В решті заяви відмовлено.

Суд вказав, що розмір витрат є підтвердженим та обґрунтованим. Разом з тим зауважив, що витрати на правову допомогу при розгляді справи в Хмельницькому апеляційному суді та витрати, пов`язані зі складанням та поданням заяви про ухвалення додаткового рішення, не підлягають стягненню з позивача.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просив рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначив, що на час звернення до суду з апеляційною скаргою обставини конфлікту між сторонами є предметом досудового розслідування у кримінальному провадженні №0001643. Відсутні рішення судів, якими були б встановлені факти його протиправних дій відносно позивача, в той же час як зазначені у позові обставини не підтверджено доказами.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 ОСОБА_1 послався на необґрунтованість доводів апелянта.

У свою чергу, в апеляційній скарзі ОСОБА_1 просив рішення та додаткове рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позов задовольнити повністю, відмовити у стягненні з нього витрат на користь ОСОБА_2 за надання правничої допомоги.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначив, що судом не враховано обставин справи, зокрема, що він в процесі конфлікту з відповідачем поводив себе правомірно, не провокував останнього на неправомірні дії. В той же час ОСОБА_2 навмисно наніс йому удари з мотивів помсти.

Крім того, відповідачем порушено порядок подання суду першої інстанції попереднього розрахунку судових витрат, тому стягнення з нього витрат на правничу допомогу є незаконним.

Розгляд справи проведено судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи, в порядку ч. 1 ст. 369 ЦПК України.

Перевіривши матеріали справи та ознайомившись із доводами апеляційних скарг, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку про необхідність залишення без задоволення апеляційних скарг з огляду на наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом встановлено, що 26 березня 2024 року інспектором Хмельницького міського КП «Муніципальна дружина» Лінник І.М. було складено протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 . Згідно вказаного протоколу, 26 березня 2024 року, о 9 год. 30 хв., за адресою: АДРЕСА_1 , було виявлено несвоєчасний вивіз будівельного сміття на території загального користування територіальної громади, не забезпечено виїзд з території засобами миття коліс, чим порушено вимоги п.п. 3.2.7, 7.1.2 Правил благоустрою Хмельницької міської ТГ, за що передбачено адміністративну відповідальність за ст. 152 КУпАП.

За результатами розгляду вказаного протоколу постановою №14-МЛ від 09 квітня 2024 року адміністративної комісії при виконавчому комітеті Хмельницької міської ради на підставі ст. 22 КУпАП ОСОБА_2 було звільнено від адміністративної відповідальності у зв`язку із малозначністю вчиненого адміністративного правопорушення та оголошено усне зауваження.

08 червня 2024 року працівниками поліції відносно ОСОБА_2 було складено протокол про адміністративне правопорушення серії ВАД №235744, згідно з яким ОСОБА_2 , приблизно о 10.00 год., у АДРЕСА_1 , вчинив бійку із ОСОБА_1 , яка не спричинила тілесних ушкоджень, внаслідок чого порушено громадський порядок та спокій громадян, чим вчинено адміністративне правопорушення, передбачене ст. 173 КУпАП.

Постановою Хмельницького міськрайонного суду від 07 серпня 2024 року у справі № 686/17030/24, провадження у справі про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ст. 173 КУпАП закрито на підставі п. 8 ч. 1 ст. 247 КУпАП. Ухвалюючи вказане рішення суд послався на те, що за відповідним фактом до ЄРДР внесено відомості про вчинення кримінального правопорушення та розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001643.

Висновком фототехнічної експертизи №СЕ-19/123-25/1697-ФП від 07 лютого 2025 року встановлено, що о 09:33:48 особа у спеціальній одежі, перебуваючи у статичному положенні почала швидкий рух праворуч та зайняла положення між особою 3 та особою 1. На 50-й секунді особа 3 завдала удару правою рукою особі 1 у голову, ліву ногу при цьому подаючи назад. Голова особи 1 після удару різко закинулася назад. На 53-й секунді особа 3 здійснила замах правою ногою у напрямку особи 1 і завдала останній удару в ділянку живота, внаслідок чого особа 1 різко змістилася назад.

Свідок ОСОБА_3 суду пояснив, що у березні 2024 року він разом з двома інспекторами КП «Муніципальна дружина» прибули на місце здійснення будівництва по АДРЕСА_1 , з метою перевірки звернення ОСОБА_1 щодо порушення правил благоустрою під час проведення будівельних робіт.

За результатами перевірки було встановлено порушення правил благоустрою та складено протокол про вчинення адміністративного правопорушення ОСОБА_2 . Вказаний протокол був направлений на розгляд до адміністративної комісії при міському виконкомі. Також зазначив, що на місці події, крім нього та двох інспекторів, був також позивач ОСОБА_1 , відповідач ОСОБА_2 та ОСОБА_4 . Між ОСОБА_1 з однієї сторони та ОСОБА_2 і ОСОБА_4 з іншої сторони виник конфлікт, під час якого останні спілкувалися на підвищених тонах, вживали нецензурну лайку. Під час конфлікту ОСОБА_4 завдав потиличника ОСОБА_1 , а ОСОБА_2 наніс останньому одного удару рукою в ділянку голови.

Свідок ОСОБА_5 суду пояснила, що у березні 2024 року вона разом з ОСОБА_3 та ОСОБА_6 виїжджали на АДРЕСА_1 для перевірки обставин щодо порушень правил благоустрою під час проведення будівництва та складання відповідних матеріалів. На місці події, крім них, були також ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_4 . Між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 і ОСОБА_4 , відбувся конфлікт, під час якого ОСОБА_2 завдав одного удару ОСОБА_1 , після чого ОСОБА_3 став їх розбороняти.

Свідок ОСОБА_6 суду пояснила, що у березні 2024 року вона разом із ОСОБА_3 та ОСОБА_5 виїжджала на АДРЕСА_1 для перевірки обставин щодо допущених порушень правил благоустрою під час проведення будівництва та складання відповідних матеріалів. На місці події були також ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 . Між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 і ОСОБА_4 відбувся конфлікт, під час якого вони спілкувалися між собою на підвищених тонах. Також вона бачила, що під час цього конфлікту ОСОБА_3 розбороняв ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Згідно з ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

У постанові Верховного Суду від 20 січня 2021 року у справі №197/1330/14-ц (провадження №61-21956св19) вказано, що причинний зв`язок між протиправним діянням заподіювача шкоди та шкодою, завданою потерпілому, є однією з обов`язкових умов настання деліктної відповідальності. Визначення причинного зв`язку є необхідним як для забезпечення інтересів потерпілого, так і для реалізації принципу справедливості при покладенні на особу обов`язку відшкодувати заподіяну шкоду. Причинно-наслідковий зв`язок між діянням особи та заподіянням шкоди полягає в тому, що шкода є наслідком саме протиправного діяння особи, а не якихось інших обставин. Проста послідовність подій не повинна братися до уваги. Об`єктивний причинний зв`язок як умова відповідальності виконує функцію визначення об`єктивної правової межі відповідальності за шкідливі наслідки протиправного діяння. Заподіювач шкоди відповідає не за будь-яку шкоду, а тільки за ту шкоду, яка завдана його діями. Відсутність причинного зв`язку означає, що шкода заподіяна не діями заподіювача, а викликана іншими обставинами. При цьому, причинний зв`язок між протиправним діянням заподіювача шкоди та шкодою має бути безпосереднім, тобто таким, коли саме конкретна поведінка без якихось додаткових факторів стала причиною завдання шкоди.

Для відшкодування моральної шкоди необхідно встановити та довести наявність усіх складових елементів цивільного правопорушення.

Згідно зі ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення.

Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Моральна шкода може полягати, зокрема: у порушенні психологічного благополуччя, переживаннях, стражданнях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, фізичному та психологічному пристосуванні до порушень у стані здоров`я.

Суд повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого; тяжкість вимушених змін у його життєвих стосунках; можливість, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану.

При цьому суд має виходити із засад розумності, пропорційності та справедливості.

Встановивши, що внаслідок неправомірних дій відповідача позивачу було заподіяно фізичного болю внаслідок заподіяння тілесних ушкоджень, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для стягнення моральної шкоди.

Задовольняючи частково позов суд першої інстанції, встановивши обставини справи та дослідивши надані на підтвердження відповідних обставин докази, з урахуванням принципів розумності та справедливості, заподіяння позивачу душевних переживань, дійшов обґрунтованого висновку про необхідність відшкодування моральної шкоди, оцінивши її розмір у 5000 грн.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 зводяться до незгоди з оцінкою судом доказів, їх переоцінки, що на правильність вирішення справи не впливає.

Посилання в апеляційній скарзі ОСОБА_2 на відсутність у справі доказів щодо вчинення ним неправомірних дій відносно ОСОБА_1 є необґрунтованим, оскільки судом достовірно встановлено факт щодо конфлікту між сторонами та нанесення відповідачем позивачу ударів в ділянку голови та живота без заподіяння тілесних ушкоджень.

Судом першої інстанції, при вирішенні питання щодо стягнення моральної шкоди було правильно надано оцінку наявним у справі доказам, застосовано норми матеріального права, у зв`язку з чим оскаржуване судове рішення підлягає залишенню без змін.

Стосовно апеляційної скарги ОСОБА_1 на додаткове рішення суду колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до положень ст. 134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи.

У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.

Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

Частиною 2 статті 141 ЦПК України визначено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача.

Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

При цьому, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та таке ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних з наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про їх відшкодування.

Такий правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі №826/1216/16 (провадження №11-562ас18).

Згідно з ч. 4 ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до ч.ч. 5, 6 ст. 137 ЦПК України, у разі недотримання вимог ч. 4 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Разом з тим, для суду не є обов`язковими зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема, у випадку укладення ними договору, що передбачає сплату адвокату певного гонорару, у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи це питання, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність (п. 5.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі №904/4507/18, провадження №12-171гс19).

Як вбачається з матеріалів справи, у відзиві на позовну заяву та у відзиві на апеляційну скаргу на ухвалу суду щодо відмови у забезпеченні позову, ОСОБА_2 у порядку ст. 134 ЦПК України, подано орієнтовний розрахунок судових витрат з надання правничої допомоги.

Згідно з умовами договору про правову допомогу від 27 листопада 2024 року, укладеного між АО «Сергійчук та партнери» та ОСОБА_2 , додатковими угодами №1 та №2 від 12 лютого 2025 року та 25 квітня 2025 року, відповідних актів прийому передачі наданих послуг та квитанцій, ОСОБА_2 від АО «Сергійчук та партнери» отримано та оплачено послуги з надання правничої допомоги в розмірі 9950 грн. за представництво інтересів в суді першої інстанції щодо розгляду спору по суті. Зокрема, за подання відзиву у справі, клопотання про приєднання доказів, заяви про ухвалення додаткового рішення та участі адвоката у судових засіданнях Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області, та 4990 грн. за представництво інтересів в суді апеляційної інстанції щодо апеляційного перегляду ухвали про відмову в забезпечення позову у даній справі, зокрема, за складення відзиву на апеляційну скаргу та участь у судових засіданнях Хмельницького апеляційного суду.

Таким чином, посилання ОСОБА_1 на неподання ОСОБА_2 орієнтовного попереднього розрахунку суми судових витрат в суді першої інстанції є необґрунтованим та спростовується матеріалами справи.

При цьому, суд першої інстанції, мотивуючи необхідність стягнення судових витрат в розмірі 4497,40 грн., врахував подану ОСОБА_1 заяву щодо неспівмірності судових витрат. В той же час, апеляційна скарга ОСОБА_1 не містить доводів щодо неправильності висновків суду першої інстанції при визначенні розміру судових витрат, у зв`язку з чим колегія суддів не вбачає підстав для зміни чи скасування додаткового рішення суду, з урахуванням встановлених обставин справи та доводів апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд,

постановив:

Апеляційні скарги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , залишити без задоволення.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 24 квітня 2025 року та додаткове рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 19 травня 2025 року, залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді: Р.С. Гринчук

А.М. Костенко

Т.В. Спірідонова