РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" серпня 2025 р.Справа № 390/1289/25
Провадження № 2/390/653/25

Кропивницький районний суд Кіровоградської області у складі головуючої судді Підгірської Г.О.,

за участю секретаря судового засідання Сотченко Я.В.,

позивачки ОСОБА_1 ,

представника позивачки ОСОБА_2 ,

у справі за позовом ОСОБА_1 до Первозванівської сільської ради Кропивницького району Кіровоградської області, за участю третіх осіб, які не заявлять самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , про визнання права власності на житлового будинку за набувальною давністю,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Первозванівської сільської ради Кропивницького району Кіровоградської області про визнання права власності за набувальною давністю.

Позовні вимоги обґрунтовувала тим, що їй на підставі договору дарування належить частина житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, який розташований в АДРЕСА_1 . Інша частина цього будинку належить ОСОБА_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 та не мав спадкоємців. На час смерті ОСОБА_7 разом з ним проживала та була зареєстрована ОСОБА_8 , статус якої достеменно позивачу не відомий. Після смерті ОСОБА_7 догляд за ОСОБА_8 здійснювала мати позивачки ОСОБА_9 , яка на той час була власником частини зазначеного будинку і проживала у ньому. ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_8 також померла, спадкоємців не мала.

16.03.1999 ОСОБА_10 відчужила на користь позивачки належну їй на праві власності частину наведеного будинку на підставі договору дарування. З того часу ОСОБА_1 використовує увесь житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами для свого проживання і проживання членів своєї сім`ї, вирішує побутові потреби і доглядає за будинком до теперішнього часу, тому просить суд визнати за нею право власності за набувальною давністю на належну померлому ОСОБА_7 частину будинку.

02.06.2025 ухвалою суду відкрито провадження за цим позовом.

17.07.2025 ухвалою суду залучено до участі у цивільній справі ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_6 як третіх осіб, які не заявлять самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача.

Згодом треті особи надали заяви, відповідно до яких позовні вимоги визнають та просять розгляд справи провести без їх участі.

Розгляд справи по суті було призначено на 17.07.2025.

Представник Первозванівської сільської ради у судове засідання не з`явився надавши до суду письмову заяву, відповідно до якої відповідач не заперечує проти задоволення позовних вимог та просить розглядати справу за його відсутності.

Позивачка у судовому засіданні повністю підтвердила наведені у позові обставини, підтримала позовні вимоги і просила їх задовольнити.

Представник позивачки доповнив, що вона користується спірним житловим будинком відкрито, утримує його в належному стані та сплачує комунальні послуги.

В ході судового розгляду 17.07.2025 було допитано 2-х свідків у цій справі.

Свідок ОСОБА_11 пояснила, що є сусідкою ОСОБА_1 з 1992 року. Їй відомо, що до ОСОБА_1 там проживав ОСОБА_7 за яким вела догляд мати позивачки ОСОБА_9 , яка в подальшому доглядала за цивільною дружиною ОСОБА_7 - ОСОБА_8 . Після смерті ОСОБА_7 у 1989 році через кілька років померла й ОСОБА_8 , а через деякий час, приблизно в 2000 році, померла й мати позивачки - ОСОБА_9 . Після смерті матері і по цей час в будинку проживала ОСОБА_1 зі своїми дітьми і чоловіком. Вони доглядали за будинком, його спорудами та подвір`ям.

Свідок ОСОБА_12 пояснила, що знає позивачку близько 28 років, оскільки є її сусідкою через дорогу. ОСОБА_1 увесь час проживає в АДРЕСА_1 , з чоловіком та своїми дітьми, які весь час піклуються за будинком, підтримують його в належному стані.

В судовому засіданні 17.07.2025 було оголошено перерву до 19.08.2025.

Усі учасники справи подали заяви/клопотання про завершення розгляду справи без їх участі.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, заслухавши пояснення позивачки, її представника, врахувавши позицію відповідача, третіх осіб, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до договору дарування від 16.03.1999 ( а.с.8) власницею 1/2 будинку, розташованого в АДРЕСА_1 , є ОСОБА_1 ..

З копії довідки про належність нерухомого майна № 94845 від 22.12.2012 (а.с. 10) вбачається, що ОСОБА_1 є власницею ч. житлового будинку (приватна спільна часткова), який розташований за адресою: АДРЕСА_1 . Власником іншої частки житлового будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , є ОСОБА_7 , на підставі дубліката свідоцтва про право власності від 24.05.1995 виданого виконавчим комітетом Первозванівської сільської ради Кропивницького району Кіровоградської області.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_7 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 07.02.1989 серії НОМЕР_1 . (а.с. 6).

З Інформаційної довідки зі спадкового реєстру № 428598448 від 26.05.2025(а.с. 12), вбачається, що ОСОБА_1 є власницею частки власності на житловий будинок, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 . Іншим власником частки власності на житловий будинок, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , є ОСОБА_7 , на підставі дубліката свідоцтва про право власності від 24.05.1995 виданого виконавчим комітетом Первозванівської сільської ради Кропивницького району Кіровоградської області.

В довідці від 09.05.2025 № 02-33/0419 (а.с.13), виданій виконавчим комітетом Первозванівської сільської ради Кропивницького району Кіровоградської області, зазначено, що згідно земельно-кадастрової книги № 1 за громадянкою ОСОБА_1 , ІПН- НОМЕР_2 , обліковується земельна ділянка загальною площею 0,2500 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1

Згідно з довідкою, виданою виконавчим комітетом Первозванівської сільської ради Кропивницького району Кіровоградської області від 12.05.2025 №1/0423, житловий будинок з господарськими будинками, що знаходиться в АДРЕСА_1 , дійсно обліковувався з 1958 за ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , згідно погосподарської книги №7, особовий рахунок № НОМЕР_3 (по Первозванівській сільській раді за 1958-1960 роки) і до дня його смерті - ІНФОРМАЦІЯ_1 , згідно погосподарської книги № 8, номер об`єкта господарського обліку 672 (по Первозванівській сільській раді за1986-1990 роки). На день смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_7 в вищевказаному будинку була зареєстрована ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_7 (а.с.14).

Відповідно до виписки із погосподарської книги Первозванівською сільською радою Кропивницького району Кіровоградської області від 12.05.2025 №1/0424 в домоволодінні, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровані:

- ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 з 28.12.2012 по т.ч.;

- ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований з 28.09.2013 по т.ч.;

- ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 зареєстрований з 23.01.2013 по т.ч.;

- ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 зареєстрований з 28.09.2013 по т.ч.;

- ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_6 зареєстрований з 28.09.2013 по т.ч.;

- ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_9 зареєстрований з 24.01.2025 по т.ч. ( а.с.15).

Замовником технічного паспорту на житловий будинок, який знаходиться по АДРЕСА_1 , є ОСОБА_1 ( а.с.16).

Також позивачкою надано квитанції на підтвердження оплати нею використаної електроенергії у спірному домоволодінні починаючи з 2014 року (а.с. 29 - 41).

Відповідно до листа Кропивницької районної державної нотаріальної контори Кропивницької області від 27.06.2025 № 252-01-09 після смерті ОСОБА_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , заяв про прийняття спадщини та про відмову від прийняття спадщини не подавалось, свідоцтв про право на спадщину не видавалось. Спадкова справа не заводилась (а.с.58-59).

З листа Кропивницької районної державної нотаріальної контори Кіровоградської області від 27.06.2025 № 253-01-09 вбачається, що після смерті ОСОБА_8 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , заяв про прийняття спадщини та про відмову від прийняття спадщини не подавалось, свідоцтв про право на спадщину не видавалось. Спадкова справа не заводилась (а.с.55-56).

Згідно з листом Державного нотаріального архіву в Кіровоградській області від 01.07.2025 № 431/01-21 відповідно до алфавітних книг спадкових справ заяв про прийняття/відмову та свідоцтв про право на спадщину після смерті ОСОБА_7 померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 та після смерті ОСОБА_8 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 не подавалась та не видавалась (а.с.60).

Відповідно до статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом.

Згідно зі статтею 344 ЦК України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Набуття права власності на земельну ділянку за набувальною давністю регулюється законом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Особа, яка заявляє про давність володіння, може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є. Якщо особа заволоділа майном на підставі договору з його власником, який після закінчення строку договору не пред`явив вимоги про його повернення, вона набуває право власності за набувальною давністю на нерухоме майно через п`ятнадцять, а на рухоме майно - через п`ять років з часу спливу позовної давності. Втрата не з своєї волі майна його володільцем не перериває набувальної давності у разі повернення майна протягом одного року або пред`явлення протягом цього строку позову про його витребування. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.

Можливість пред`явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15, 16 ЦК України, а також частини четвертої статті 344 ЦК України, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв`язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності. Відповідачем за позовом про визнання права власності за набувальною давністю є попередній власник майна або його правонаступник. У разі якщо попередній власник нерухомого майна не був і не міг бути відомим давнісному володільцю, то відповідачем є орган, уповноважений управляти майном відповідної територіальної громади.

Згідно з п. 9, 11, 13, 14 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», особа яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено Цивільним кодексом. При вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред`явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається.

Правовий інститут набувальної давності опосередковує один із первинних способів виникнення права власності, тобто це такий спосіб, відповідно до якого право власності на річ виникає вперше або незалежно від права попереднього власника на цю річ, воно ґрунтується не на попередній власності та відносинах правонаступництва, а на сукупності обставин, зазначених у частині першій статті 344 ЦК України, а саме: наявність суб`єкта, здатного набути у власність певний об`єкт; законність об`єкта володіння; добросовісність заволодіння чужим майном; відкритість володіння; безперервність володіння; сплив установлених строків володіння; відсутність норми закону про обмеження або заборону набуття права власності за набувальною давністю. Для окремих видів майна право власності за набувальною давністю виникає виключно на підставі рішення суду (юридична легітимація). Так, набути право власності на майно за набувальною давністю може будь-який учасник цивільних правовідносин, якими за змістом статті 2 ЦК України є фізичні особи та юридичні особи, держава Україна, Автономна Республіка Крим, територіальні громади, іноземні держави та інші суб`єкти публічного права. Проте не будь-який об`єкт може бути предметом такого набуття права власності. Право власності за набувальною давністю можна набути виключно на майно, не вилучене із цивільного обороту, тобто об`єкт володіння має бути законним.

Аналізуючи поняття добросовісності заволодіння майном як підстави для набуття права власності за набувальною давністю відповідно до статті 344 Цивільного кодексу України, слід виходити з того, що добросовісність як одна із загальних засад цивільного судочинства означає фактичну чесність суб`єктів у їх поведінці, прагнення сумлінно захистити свої цивільні права та забезпечити виконання цивільних обов`язків. При вирішенні спорів має значення факт добросовісності заявника саме на момент отримання ним майна (заволодіння майном), тобто на той початковий момент, який включається в повний давнісний строк володіння майном, визначений законом. Володілець майна в момент його заволодіння не знає (і не повинен знати) про неправомірність заволодіння майном. Крім того, позивач як володілець майна повинен бути впевнений у тому, що на це майно не претендують інші особи і він отримав це майно за таких обставин і з таких підстав, які є достатніми для отримання права власності на нього.

Звідси, йдеться про добросовісне, але неправомірне, в тому числі безтитульне, заволодіння майном особою, яка в подальшому претендуватиме на набуття цього майна у власність за набувальною давністю. Підставою добросовісного заволодіння майном не може бути, зокрема, будь-який договір, що опосередковує передання майна особі у володіння (володіння та користування), проте не у власність. Володіння майном за договором, що опосередковує передання майна особі у володіння (володіння та користування), проте не у власність, виключає можливість набуття майна у власність за набувальною давністю, адже у цьому разі володілець володіє майном не як власник. Якщо володілець знає або повинен знати про неправомірність заволодіння чужим майном (у тому числі і про підстави для визнання договору про його відчуження недійсним), то, незважаючи на будь-який строк безперервного володіння чужим майном, він не може його задавнити, оскільки відсутня безумовна умова набуття права власності - добросовісність заволодіння майном. Відповідна особа має добросовісно заволодіти саме чужим майном, тобто об`єкт давнісного володіння повинен мати власника або бути річчю безхазяйною (яка не має власника або власник якої невідомий). Нерухоме майно може стати предметом набуття за набувальною давністю якщо воно має такий правовий режим, тобто є об`єктом нерухомості, який прийнято в експлуатацію. Відкритість володіння майном означає, що володілець володіє річчю відкрито, без таємниць, не вчиняє дій, спрямованих на приховування від третіх осіб самого факту давнісного володіння. При цьому володілець не зобов`язаний спеціально повідомляти інших осіб про своє володіння. Володілець має поводитися з відповідним майном так само, як поводився б з ним власник. Давнісне володіння є безперервним, якщо воно не втрачалося володільцем протягом усього строку, визначеного законом для набуття права власності на майно за набувальною давністю. При цьому втрата не зі своєї волі майна його володільцем не перериває набувальної давності в разі повернення майна протягом одного року або пред`явлення протягом цього строку позову про його витребування (абз.2 ч.3 ст.344 ЦК України); не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є правонаступником іншого володільця, адже в такому випадку ця особа може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (ч. 2 ст. 344 ЦК України). Також не перериває набувальної давності здійснення володільцем фактичного розпорядження майном у вигляді передання його в тимчасове користування іншій особі. Давнісне володіння має бути безперервним протягом певного строку, тобто бути тривалим. Тривалість володіння передбачає, що має спливти визначений у Цивільному кодексі України строк, що різниться залежно від речі (нерухомої чи рухомої), яка перебуває у володінні певної особи. Для нерухомого майна такий строк складає десять років. Також для набуття права власності на майно за набувальною давністю закон не повинен обмежувати чи забороняти таке набуття. При цьому право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається виключно за рішенням суду. Отже, набуття відповідною особою права власності за набувальною давністю можливе лише за наявності всіх указаних умов у сукупності.

У постанові від 01 серпня 2018 року у справі № 201/12550/16-ц (провадження № 61-19156св18) Касаційний цивільний суд у складі Верховного Суду зазначив, що при вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, необхідним є встановлення, зокрема, добросовісності та безтитульності володіння. За висновком Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду наявність у володільця певного юридичного титулу унеможливлює застосування набувальної давності. При цьому безтитульність визначена як фактичне володіння, яке не спирається на будь-яку правову підставу володіння чужим майном. Отже, безтитульним є володіння чужим майном без будь-якої правової підстави. Натомість володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності. Велика Палата Верховного Суду, враховуючи зазначене про умови набуття права власності за набувальною давністю, не вбачає підстав для відступу від наведених висновків Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду, оскільки за змістом ч. 1 ст. 344 ЦК України добросовісність особи має існувати саме на момент заволодіння нею чужим майном, що є однією з умов набуття права власності на таке майно за набувальною давністю. Після заволодіння чужим майном на певних правових підставах, які в подальшому відпали, подальше володіння особою таким майном має бути безтитульним, тобто таким фактичним володінням, яке не спирається на будь-яку правову підставу володіння чужим майном. Адже володіння майном на підставі певного юридичного титулу виключає застосування набувальної давності, оскільки у цьому разі володілець володіє майном не як власник. Нерухоме майно може стати предметом набуття за набувальною давністю, якщо воно має такий правовий режим, тобто є об`єктом нерухомості, який прийнято в експлуатацію. Такий висновок зроблено Великою Палатою Верховного Суду 14 травня 2019 року у справі № 910/17274/17. Рішення суду, що набрало законної сили, про задоволення позову про визнання права власності за набувальною давністю є підставою для реєстрації права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно згідно п. 5 ч. 1 ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Отже, враховуючи, що з 1999 року позивачка добросовісно відкрито безперервно і тривало володіє спірним житловим будинком, розташованим за адресою: АДРЕСА_1 , поводиться з ним як власник, на дане майно не претендують інші особи, закон дозволяє таке набуття права власності, як набувальна давність, наявні всі передбачені законом передумови в сукупності, які є підставою для визнання за позивачкою права власності за набувальною давністю на це нерухоме майно.

Керуючись статтями 12, 76, 141, 259, 264, 265, 273, 285 ЦПК України, статтями 2, 15, 16, 328, 344 ЦК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Первозванівської сільської ради Кропивницького району Кіровоградської області про визнання права власності на житловий будинок за набувальною давністю задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності за набувальною давністю на частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованими за адресою: АДРЕСА_1 , що належала ОСОБА_7 на підставі дублікату (від 24.05.1995 року) свідоцтва про право власності, виданого 11 листопада 1987 року виконавчим комітетом Первозванівської сільської ради Кіровоградського району Кіровоградської області.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Кропивницького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , РНОКПП НОМЕР_4 , адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_1 ;

відповідач: Первозванівська сільська рада Кропивницького району Кіровоградської області, 8, адреса місця знаходження: Кіровоградська область, Кропивницький район, с. Первозванівка, вул. Гагаріна, 1;

треті особи які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_1 ;

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_1 ;

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_1 ;

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_1 .

Суддя Г.О. Підгірська