Провадження № 2/641/2270/2025 Справа № 641/3787/25
У Х В А Л А

19 серпня 2025 року м. Харків

Слобідський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Ященко С.О.,

за участю секретаря судового засідання Чабанової А.В.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2 ,

представника відповідача ОСОБА_3 ,

представника третьої особи Лук`янович В.О. (в режимі відеоконференції),

представника третьої особи Штефана Є.О.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові цивільну справу № 641/3787/25

позивач: ОСОБА_1

відповідачі: Харківська обласна прокуратура, Головне управління Національної поліції України в Харківській області, Державна казначейська служба України

треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: Офіс Генерального прокурора, Національна поліція України, Державне бюро розслідувань

про захист честі, гідності, ділової репутації та про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними діями і бездіяльністю органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Слобідського районного суду м. Харкова з позовом до Харківської обласної прокуратури, ГУ НП України в Харківській області, Державної казначейської служби України, треті особи: Офіс Генерального прокурора, Національна поліція України, Державне бюро розслідувань, в якому просить:

1) визнати незаконним притягнення відповідачем Харківською обласною прокуратурою ОСОБА_1 до кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 175, ч. 2 ст. 364 та ч. 3 ст. 212 КК України і таким, що суттєво обмежило його права громадянина, та незаконним пред`явлення йому відповідачем Харківською обласною прокуратурою позову про відшкодування Державі шкоди, заподіяної іншими особами;

2) визнати недостовірною та такою, що порушує права ОСОБА_1 на повагу до його гідності, честі та недоторканість ділової репутації, інформацію, розповсюджену та не спростовану відповідачами Харківською обласною прокуратурою та Головним управлінням Національної поліції в Харківській області, що ОСОБА_1 не сплачував заробітну плату, ухилявся від сплати податків, зловживав службовим становищем;

3) зобов`язати відповідачів Харківську обласну прокуратуру та Головне управління Національної поліції в Харківській області спростувати відповідно до ч. 7 ст. 277 ЦК України поширену та не спростовану ними недостовірну інформацію щодо ОСОБА_1 у той же спосіб, яким вона була поширена, а саме повідомити особисто кожному з свідків та потерпілих кримінальної справи № 22060055 (кримінальних проваджень № 0000584 та № 0000592 від 19.12.2012 і № 40002368 від 10.10.2016), докази особистих повідомлень надати до суду;

4) в разі знищення відповідачами Харківською обласною прокуратурою та Головним управлінням Національної поліції в Харківській області матеріалів кримінальної справи № 22060055 (кримінальні провадження № 0000584 та № 0000592 від 19.12.2012 і № 40002368 від 10.10.2016) і відповідно неможливості надання особистих повідомлень свідкам та потерпілим, зобов`язати відповідачів Харківську обласну прокуратуру та Головне управління Національної поліції в Харківській області спростувати поширену ним недостовірну інформацію щодо ОСОБА_1 в засобах масової інформації та соціальних мережах (Facebook, X, Telegram, TikTok, тощо);

5) визнати незаконними та протиправними дії відповідачів Харківської обласної прокуратури та Головного управління Національної поліції в Харківській області на протязі 17 років з 02.03.2006 по 07.06.2023 щодо протидії законній господарській діяльності ОСОБА_1 та афілійованим з ним підприємствам шляхом забезпечення не допуску на законно орендовану територію за адресою АДРЕСА_1 , з одночасним вилученням і привласненням всіх необоротних активів ТОВ СП «Веда-Холдинг», що належали ОСОБА_1 на правах власності, і не поверненням вилученого, незважаючи на відсутність необхідності вилучення і непотрібність вилученого для досудового розслідування кримінальних правопорушень (висновки відповідача Харківської обласної прокуратури у кримінальному провадженні № 0000066 від 06.08.2013);

6) стягнути за рахунок державного бюджету з відповідача Державного казначейства України на користь ОСОБА_1 вартість вилученого та втраченого відповідачем Харківською обласною прокуратурою майна а також суму недоотриманих доходів (упущеної вигоди) в загальному розмірі 667 580 669.93 грн (шістсот шістдесят сім мільйонів п?ятсот вісімдесят тисяч шістсот шістдесят дев?ять грн. 93 коп);

7) стягнути за рахунок державного бюджету з відповідача Державного казначейства України на користь ОСОБА_1 суму моральної шкоди в розмірі 6 000 000 грн.

У підготовчому судовому засіданні представником Харківської обласної прокуратури Штефаном Є.О. заявлено клопотання про закриття провадження в частині позовних вимог щодо визнання незаконним притягнення відповідачем Харківською обласною прокуратурою ОСОБА_1 до кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 175, ч. 2 ст. 364 та ч. 3 ст. 212 КК України і таким, що суттєво обмежило його права громадянина, та незаконним пред`явлення йому відповідачем Харківською обласною прокуратурою позову про відшкодування Державі шкоди, заподіяної іншими особами.

В обґрунтування клопотання зазначає, що сектором дізнання ВП № 2 Харківського РУП № 1 ГУНП в Харківській області здійснювалось досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000592 від 19.12.2012 за фактом можливих протиправних дій з майном ТОВ СП «Веда-Холдіг» ч. 1 ст.190, ч. 1 ст. 206, ч. 2 ст. 357, ч. 2 ст. 364, ч. 1 ст. 367, ч. 1 ст. 383 та ч. 1 ст. 388. За наслідками досудового розслідування вище зазначене кримінальне провадження закрито на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КК України. Під час проведення обшуків у межах вказаних кримінальних проваджень вилучено документи та магнітні носії, які були інтелектуальною власністю ОСОБА_1 , які у подальшому зникли. За даним фактом розпочато кримінальне провадження № 0000066 від 06.08.2013, яке закрито за відсутністю складу кримінального правопорушення, у зв`язку з тим що вилучені під час проведення документи та магнітні носії речовими доказами в межах кримінальних проваджень № 0000584 від 19.12.2012 та № 0000592 від 19.12.2012 не визнавалися. Оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування визначено параграфом 1 глави 26 КПК України. Так, за приписами п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування. При цьому, скарги на інші, окрім визначених у ч. 1 ст. 303 КПК України, рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора не розглядаються під час досудового розслідування і можуть бути предметом розгляду під час підготовчого провадження у суді згідно з правилами статей 314 - 316 цього Кодексу (частина друга статті 303 КПК України). За таких обставин, спір в цій частині, який виник між позивачем та відповідачами у справі, підлягає розгляду в порядку, передбаченому КПК України.

ОСОБА_1 в підготовчому судовому засіданні проти задоволення клопотання заперечує, зазначив, що ці вимоги підлягають розгляду в цивільному судочинстві, оскільки досудове розслідування закінчено, саме для підтвердження порушення його цивільних прав ним заявлено позовні вимоги у вказаній частині.

Представник відповідача Котик С.Ф. та представник третьої особи Лук`янович В.О. клопотання представника Харківської обласної прокуратури Штефана Є.О. підтримали.

Розглянувши клопотання про закриття провадження по справі в частині позовних вимог про визнання незаконним притягнення відповідачем Харківською обласною прокуратурою ОСОБА_1 до кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 175, ч. 2 ст. 364 та ч. 3 ст. 212 КК України і таким, що суттєво обмежило його права громадянина, та незаконним пред`явлення йому відповідачем Харківською обласною прокуратурою позову про відшкодування Державі шкоди, заподіяної іншими особами, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним й безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

ЄСПЛ зауважує, що процесуальні норми призначені забезпечити належне відправлення правосуддя та дотримання принципу правової визначеності, а також про те, що сторони повинні мати право очікувати, що ці норми застосовуються. Принцип правової визначеності застосовується не лише щодо сторін, але й щодо національних судів (DIYA 97 v. UKRAINE, №19164/04, § 47, ЄСПЛ, від 21 жовтня 2010 року).

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Відповідно до пункту 3 частини другої статті 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.

Згідно з приписами ч. 1 ст. 1176 ЦК України шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

З огляду на вказані приписи, в межах цивільного судочинства може бути пред`явлена вимога про визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, якщо розгляд такої вимоги не здійснюється в порядку іншого судочинства.

Статтею 303 КПК України визначено рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, та право на оскарження. До переліку, наведеного у ч. 1 зазначеної статті не віднесено можливість подання скарги про визнання незаконним притягнення до кримінальної відповідальності.

Відповідно до ч. 2 ст. 303 КПК України скарги на інші рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора не розглядаються під час досудового розслідування і можуть бути предметом розгляду під час підготовчого провадження у суді згідно з правилами статей 314-316 цього Кодексу.

Оскільки кримінальні провадження за фактом вчинення протиправних дій за ч. 2 ст. 175, ч. 2 ст. 364 та ч. 3 ст. 212 КК України закриті на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КК України, проведення підготовчого провадження у суді по вказаним кримінальним провадженням не є можливим, а тому і розгляд вимоги про визнання незаконним притягнення відповідачем Харківською обласною прокуратурою ОСОБА_1 до кримінальної відповідальності в порядку кримінального судочинства.

Посилання на рішення Конституційного Суду України від 14.12.2011 року по справі № 19-рп/2011 при розгляді клопотання про закриття провадження по цій справі не є релевантним, оскільки в межах вказаної справи КСУ вирішувалось питання про те, за правилами якого виду судової юрисдикції (кримінальної чи адміністративної) підлягають розгляду заяви, предметом оскарження в яких є бездіяльність органів дізнання, слідства та прокуратури, що полягала у неприйнятті належного процесуального рішення за заявами чи повідомленнями про злочини.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про те, що позовна вимога ОСОБА_1 про визнання незаконним притягнення відповідачем Харківською обласною прокуратурою ОСОБА_1 до кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 175, ч. 2 ст. 364 та ч. 3 ст. 212 КК України і таким, що суттєво обмежило його права громадянина, та незаконним пред`явлення йому відповідачем Харківською обласною прокуратурою позову про відшкодування Державі шкоди, заподіяної іншими особами, підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, а тому підстави для закриття провадження у справі у вказаній частині відсутні.

З огляду на викладене, клопотання представника Харківської обласної прокуратури Штефана Є.О. задоволенню не підлягає.

Крім того, у підготовчому засіданні представником Державного бюро розслідувань Лук`янович В.О. заявлено клопотання, в якому вона просить остаточно визначити склад учасників судового процесу, виключивши Державне бюро розслідувань із кола третіх осіб.

В обґрунтування клопотання посилається на те, що позивач в позовній заяві вказує ДБР саме як третю особу без зазначення матеріально-правової заінтересованості у справі та не визначає, на чій саме стороні позивача чи відповідача залучено третю особу ДБР. Проте, ані позовна заява у цій справі № 641/3787/25, ані будь-які інші подані позивачем заяви/клопотання не містять змістового обґрунтування та підстав, задля яких необхідне залучення ДБР, та не зазначено як рішення у цій справі може вплинути права або обов`язки ДБР, та на які саме, і щодо якої із сторін - позивача чи відповідача.В розрізі цього також варто відмітити, що зазначення у вступній частині позовної заяви найменування сторони, яка, на думку позивача, має приймати участь в судовому розгляді як третя особа не тягне за собою автоматичного залучення цієї особи як третьої особи при відкритті суддею провадження у справі. Оцінювання повернення Державі збитків шляхом стягнення їх з винних осіб до завдань ДБР, визначених статтею 5 Закону України «Про Державне бюро розслідувань», не належить. Позивач помилково ототожнив пріоритетні завдання ДБР з завданнями центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, що у свою чергу свідчить про безпідставність залучення ДБР як третьої особи у справі № 641/3787/25. Крім того, відповідно до висновків Великої Палати Верховного Суду, сформованих у постанові від 25.06.2019 у справі № 910/17792/17, не можна покладати на третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, будь-які матеріально-правові обов`язки, а також встановлювати чи захищати їх права, тобто винести рішення або ухвалу суду про права чи обов`язки цих третіх осіб.

Позивач ОСОБА_1 в підготовчому судовому засіданні проти задоволення клопотання заперечує, вказує на те, що рішення у цій справі може вплинути на права та обов`язки Державного бюро розслідувань, оскільки за повідомленими ним фактами у провадженні ТУ ДБР у м. Кременчуці перебуває кримінальне провадження, при розгляді цієї справи можуть бути виявлені факти, на які ДБР зобов`язано відреагувати.

Представники відповідача Харківської обласної прокуратури та третьої особи Офісу Генерального прокурора Штефан Є.О., відповідача ГУНП в Харківській області Котик С.Ф. вирішення клопотання залишили на розсуд суду.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 53 ЦПК України треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача до закінчення підготовчого провадження у справі або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, у разі коли рішення у справі може вплинути на їхні права або обов`язки щодо однієї зі сторін. Їх може бути залучено до участі у справі також за заявою учасників справи.

Частиною 3 ст. 53 ЦПК України встановлено, що якщо суд при вирішенні питання про відкриття провадження у справі або при підготовці справи до розгляду встановить, що рішення суду може вплинути на права та обов`язки осіб, що не є стороною у справі, суд залучає таких осіб до участі у справі як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Склад учасників цієї справи визначений позивачем ОСОБА_1 у позовній заяві.

Державне бюро розслідувань залучено позивачем Клименко Е.Є. у позовній заяві у якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору, оскільки рішення у справі може вплинути на права та обов`язки ДБР. У підготовчому судовому засіданні Клименко Е.Є. наполягає на необхідності участі ДБР при розгляді цієї справи у якості третьої особи.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 197 ЦПК України у підготовчому засіданні суд, серед іншого, вирішує питання про вступ у справу інших осіб, заміну неналежного відповідача, залучення співвідповідача.

Щодо посилань представника Лук`янович В.О. на постанову ВП ВС від 25.06.2019 року по справі №910/17792/17, то у вказаній постанові суд касаційної інстанції дійшов висновку про неможливість вирішення в межах справи вимог щодо прав та обов`язків особи, яка не залучена у справі відповідачем. При цьому, в межах цієї справи ДБР залучено позивачем саме в якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору, та будь-яких позовних вимог до ДБР не пред`явлено.

З огляду на принцип диспозитивності цивільного судочинства, зважаючи на позицію позивача щодо визначення складу учасників цієї справи, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання представника Державного бюро розслідувань Лук`янович В.О.

Керуючись ст. ст. 35, 197, 255, 260, 261 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання представника Харківської обласної прокуратури Штефана Є.О. про закриття провадження у справі в частині позовних вимог про визнання незаконним притягнення відповідачем Харківською обласною прокуратурою ОСОБА_1 до кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 175, ч. 2 ст. 364 та ч. 3 ст. 212 КК України і таким, що суттєво обмежило його права громадянина, та незаконним пред`явлення йому відповідачем Харківською обласною прокуратурою позову про відшкодування Державі шкоди, відмовити.

В задоволенні клопотання представника Державного бюро розслідувань Лук`янович В.О. відмовити.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення та оскарженню не підлягає.

Суддя С. О. Ященко