Провадження №: 2/755/1544/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"13" серпня 2025 р. Дніпровський районний суд міста Києва в складі: головуючого судді - Катющенко В.П., розглянувши за правилами спрощеного провадження, без повідомлення сторін, цивільну справу за позовом Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно отриманих коштів, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач, Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві, звернувся до Дніпровського районного суду міста Києва з позовом, в якому просить суд: стягнути з ОСОБА_1 на користь Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві безпідставно отримані кошти (пенсію) у сумі 9 721,22 грн. та витрати по сплаті судового збору у сумі 3 028 грн.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що на обліку в ГУ ПФУ в м. Києві (далі Управління) перебував громадянин ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та отримував пенсію відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Виплата пенсії ОСОБА_2 за його бажанням, проводилась через AT «Укрпошта» та була припинена у зв`язку з його смертю ІНФОРМАЦІЯ_2 . Згідно з пунктом 1.9 Інструкції про виплату та доставку пенсій, соціальних допомог національним оператором поштового зв`язку (зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 02.07.2009 за № 592/16608) (далі - Інструкція) виплата пенсії, соціальних допомог за відомостями за формою В1-М здійснюється до зазначеної у відомості дати та до кінця виплатного періоду. У червні 2018 року, Управлінням була нарахована пенсія ОСОБА_2 за період з 01.06.2018 по 30.06.2018 в сумі 9 721,22 грн. та перерахована на поштове відділення м. Київ 02152. Після встановлення факту смерті громадянина ОСОБА_2 , Управління звернулось до центру поштового зв`язку із проханням повідомити, ким і на підставі яких документів було отримано пенсію за померлого пенсіонера. Відповідно до листа Центральної пошти України «Укрпошта» від 11.06.2020 № 35-1297 було повідомлено, що з повідомлення Київської міської дирекції ПАТ «Укрпошта» пенсія ОСОБА_2 була виплачена ОСОБА_1 на підставі довіреності у липні 2018. За виплатою недоотриманої пенсії ОСОБА_1 та інші особи не зверталися, допомога на поховання була оформлена на ім`я ОСОБА_1 03.07.2018. Таким чином, громадянкою ОСОБА_1 було отримано пенсію за громадянина ОСОБА_2 в сумі 9 721,22 грн після його смерті, на підставі довіреності, яка втратила свою чинність 17.06.2018. З метою досудового врегулювання спору, ГУ ПФУ в м. Києві було направлено громадянину ОСОБА_1 листи від 10.07.2020 № 23600-0404-8/94375 та від 27.04.2021 № 2600-0504-8/70640 та від 30.06.2022 № 2600-0504-8/74381, щодо добровільного повернення безпідставно отриманих коштів в сумі 9 721,22 грн., проте безпідставно отримані кошти в сумі 9 721,22 грн відповідачем повернуто не було.

21.10.2024 ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва відкрито провадження у цій справі за правилами спрощеного провадження, без повідомлення сторін, яким роз`яснено процесуальні права подати заяви по суті справи і визначено відповідні строки.

Копію вказаної ухвали з копією позовної заяви та доданими до неї документами відповідач не отримала, а конверт з вказаними документами повернувся до суду з відміткою поштового відділення «за закінченням терміну зберігання». Позивач копію ухвали суду про відкриття провадження у справі отримав 22.10.2024, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа.

Верховний Суд у постанові від 18.03.2021 у справі № 911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27.11.2019 у справі № 913/879/17, від 21.05.2020 у справі № 10/249-10/19, від 15.06.2020 у справі № 24/260-23/52-б).

30.07.2025 судом у відповідь на електронний лист відповідача, було роз`яснено порядок ознайомлення із матеріалами справи. Вказаний лист доставлений до електронної пошти відповідача, зазначеної у електронному зверненні, 30.07.2025.

Судом було вжито всіх заходів для повідомлення відповідача про розгляд даної справи в порядку спрощеного позовного провадження, однак, відповідач не скористався процесуальним правом подачі відзиву на позовну заяву, а також доказів, на підтвердження своїх заперечень, та за відсутності доказів поважності причин неподання учасниками розгляду заяв по суті справи, суд вирішує справу за наявними письмовими матеріалами, що відповідає положенню частини восьмої статті 178 Цивільного процесуального кодексу України.

Позивачем до суду додаткових заяв, пояснень подано не було.

Таким чином, суд, у порядку спрощеного позовного провадження без виклику у судове засідання сторін, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини на яких вони ґрунтуються, у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.

Як вбачається з матеріалів справи, за відомостями про громадян, які померли за період з 21.06.2018 по 30.06.2018 наданих Дніпровським районним в місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві до Управління з координації та контролю за виплатою пенсій ГУПФ Дніпровського району у м. Києві, ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , актовий запис № 1193 від 26.06.2018, складений Дніпровським районним в місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в місті Києві (а.с.6-7).

04.06.2020 ГУ ПФУ звернулось до дирекції АТ «Укрпошта» із проханням повідомити, ким і на підставі яких документів було отримано пенсію за померлих пенсіонерів, в тому числі - ОСОБА_2 (а.с.10-11).

Згідно із довіреністю від 17.07.2017 ОСОБА_2 уповноважив ОСОБА_1 одержувати у відділенні поштового зв`язку №152 м. Києва належну йому пенсію та інші грошові доплати (а.с.13).

ГУ ПФУ в м. Києві було направлено громадянці ОСОБА_1 листи від 10.07.2020 №2600-0404-8/94375, від 27.04.2021 № 2600-0504-8/70640 та від 30.06.2022 № 2600-0504-8/74381 щодо добровільного повернення безпідставно отриманих коштів в сумі 9 721,22 грн, які залишились відповідачем без відповідного реагування.

Відповідно до ст. 1 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визначення її інвалідом, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.

Відповідно до ч.1 ст. 47 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсія виплачується щомісяця, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України незалежно від задекларованого або зареєстрованого місця проживання пенсіонера організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, або через установи банків у порядку, передбаченому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ч. 2 ст. 47 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсія може виплачуватися за довіреністю, порядок оформлення і строк дії якої визначаються законом. Виплата пенсії за довіреністю здійснюється протягом усього періоду дії довіреності за умови поновлення пенсіонером заяви про виплату пенсії за довіреністю через кожний рік дії такої довіреності.

Згідно з пунктом 1.9 Інструкції про виплату та доставку пенсій, соціальних допомог національним оператором поштового зв`язку, зареєстрованої в МЮУ 02.07.2009 за № 592/16608, виплата пенсії, соціальних допомог за відомостями за формою В1-М здійснюється до зазначеної у відомості дати та до кінця виплатного періоду.

Відповідно до ст. 52 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» сума пенсії, що належить пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним .у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали.

Члени сім`ї, зазначені в частині першій цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Відповідно до пункту 1.5 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1 заява про виплату недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера подається особою до органу, що призначає пенсію, в якому померлий пенсіонер перебував на обліку як одержувач пенсії.

Пунктом 2.26 Порядку № 22-1 передбачено, що для виплати недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера до органу, що призначає пенсію, в якому перебував на обліку померлий пенсіонер, надається свідоцтво про смерть, документи, які підтверджують родинні стосунки.

Непрацездатними членами сім`ї, зазначеними у частині другій статті 36 Закону № 1058, подаються документи, які засвідчують, що вони перебували на утриманні померлого пенсіонера.

Члени сім`ї надають паспорт або інші документи, які підтверджують проживання з пенсіонером надень його смерті.

Для виплати недоотриманої пенсії, яка ввійшла до складу спадщини, у зв`язку з відсутністю членів сім`ї або в разі не звернення ними за виплатою вказаної суми протягом шести місяців з дня відкриття спадщини надається свідоцтво про право на спадщину.

Відповідно до статті 248 ЦК України, у разі смерті особи, яка видала довіреність, оголошення її померлою, визнання її недієздатною або безвісно відсутньою, обмеження її цивільної дієздатності представництво за довіреністю припиняється.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина перша статті 81 ЦПК України).

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини перша-третя статті 89 ЦПК України).

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасника справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці данні встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Ознаки доказів: фактичні дані, тобто це не самі факти, а відомості про них; не будь-які фактичні дані, а лише ті, які треба встановити в тій чи іншій справі; фактичні дані, що втілюються в певній процесуальній формі (засобах доказування).

Допустимість доказів має загальний і спеціальний характер. Загальний характер полягає у тому, що незалежно від категорії справ слід дотримувати вимоги щодо отримання інформації з визначених законом засобів доказування, з додержанням порядку збирання, подання та дослідження доказів. Спеціальний характер полягає в обов`язковості певних засобів доказування для окремих категорій справ чи забороні використання деяких із них для підтвердження конкретних обставин справи (Постанова ВП ВС від 07.12.2021 у справі № 905/902/20).

В той же час, позивачем не надано жодного доказу який би свідчив отримання громадянкою ОСОБА_1 пенсію за громадянина ОСОБА_2 в сумі 9 721,22 грн. після його смерті на підставі довіреності.

Стандарт доказування є важливим елементом змагального процесу. Якщо сторона не подала достатньо доказів для підтвердження певної обставини, то суд робить висновок про її недоведення. У постанові від 18.03.2020 у справі № 129/1033/13 Велика Палата Верховного Суду наголошувала на необхідності застосування передбачених процесуальним законом стандартів доказування та зазначала, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджувальної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим ніж протилежний. Тобто певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс. Подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 02.10.2018 у справі № 910/18036/17, від 23.10.2019 у справі № 917/1307/18, від 18.11.2019 у справі № 902/761/18, від 04.12.2019 у справі № 917/2101/17. Верховний Суд зауважує, що за загальним правилом доказування тягар доведення обґрунтованості вимог пред`явленого позову покладається на позивача, за таких умов доведення не може бути належним чином реалізоване шляхом спростування позивачем обґрунтованості заперечень відповідача. Пріоритет у доказуванні надається не тому, хто надав більшу кількість доказів, а в першу чергу їх достовірності, допустимості та достатності для реалізації стандарту більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджувальної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим ніж протилежний (Постанова ВС від 21.09.2022 у справі № 645/5557/16-ц).

Таким чином, за відсутності доказів отримання ОСОБА_1 пенсії за громадянина ОСОБА_2 в сумі 9 721,22 грн. після його смерті на підставі довіреності, відсутні і правові підстави для задоволення позову.

Враховуючи, що судом відмовлено у задоволенні позову, з урахуванням положень ст. 141 ЦПК України, підстави для стягнення з відповідача судового збору, відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 326, 1166, 1212, 1215 Цивільного кодексу України, Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», ст.ст. 2, 10, 49, 76, 77-81, 89, 141, 209, 210, 223, 247, 265, 274, 279, 354 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

В позові Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (, вул. Бульварно-Кудрявська, буд. 16, м. Київ, 04053) до ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) про стягнення безпідставно отриманих коштів - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Суддя: