Сквирський районний суд Київської області
Справа № 376/3819/24
Провадження № 4-с/376/9/2025
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 серпня 2025 року м.Сквира

Сквирський районний суд Київської області у складі:

головуючої судді Ловінської С.С.,

за участю секретаря судового засідання Кропивлянської С.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Сквира скаргу ОСОБА_1 про визнання протиправними дії приватного виконавця виконавчого округу Київської області Олійника Олега Івановича у виконавчому провадженні № 78474998 щодо безпідставного стягнення мінімальних витрат виконавчого провадження на підставі постанови про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження від 27.06.2025, зобов`язати приватного виконавця виконавчого округу Київської області Олійника Олега Івановича повернути безпідставно стягнуті кошти,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою про визнання протиправними дії приватного виконавця виконавчого округу Київської області Олійника Олега Івановича у виконавчому провадженні № 78474998 щодо безпідставного стягнення мінімальних витрат виконавчого провадження в сумі 525,00 грн на підставі постанови про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження від 27.06.2025, зобов`язати приватного виконавця виконавчого округу Київської області Олійника Олега Івановича повернути безпідставно стягнуті кошти в сумі 525,00 грн.

На обґрунтування скарги зазначив, що 24.07.2025 приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Олійником Олегом Івановичем було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження № 78474998 з виконання виконавчого листа № 376/3819/24, виданого Сквирським районним судом Київської області про стягнення з нього на користь ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» витрати по сплаті судового збору в розмірі 597,61 грн, з підстав передбачених п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження», у зв`язку з фактичним виконанням. За вказаним виконавчим провадженням з нього було стягнуто 525,00 грн мінімальних витрат виконавчого провадження не зважаючи на те, що постанова про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження від 27.06.2025 оскаржена до Сквирського районного суду Київської області 06.07.2025.

Ухвалою від 04.08.2025 Сквирський районний суд Київської області прийняв скаргу до розгляду та призначив судове засідання.

В судове засідання приватний виконавець не з`явився, подав до суду заперечення на скаргу, у якій зазначив, що скаргу не визнає в повному обсязі, вважає її необґрунтованою, безпідставною, а тому такою, що не підлягає задоволенню. Розмір мінімальних витрат у розмірі 525,00 грн. був визначений ним відповідно до Наказу Міністерства юстиції України від 29.09.2016 № 2830/5 та обґрунтованих витрат, підтверджених калькуляцією та чинними тарифами на послуги зв`язку, друку, поштових пересилань, а також витратами на користування АСВП. 24.07.2025 винесено постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» (фактично повне виконання), якою припинено чинність арешту грошових коштів.

У судове засідання скаржник не з`явився, подав заяву про розгляд справи без його участі.

За правилами частини другої статті 450 ЦПК України неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Дослідивши матеріали скарги, суд дійшов таких висновків.

Судом встановлено, що на виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Київської області Олійника Олега Івановича перебуває виконавче провадження № 78474998 з примусового виконання виконавчого листа № 376/3819/24, виданого Сквирським районним судом Київської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» витрати по сплаті судового збору в розмірі 597,61 грн. 27.06.2025 приватним виконавцем винесено постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження, якою стягнуто з ОСОБА_1 525,00 грн мінімальних витрат. 24.07.2025 винесено постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» (фактично повне виконання).

Відповідно до статті 447-1 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

Аналогічні приписи містить стаття 339-1 ГПК України, за змістом якої сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

Натомість згідно з правилами адміністративного судочинства щодо особливостей провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця за частиною першою статті 287 КАС України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб. У позовній заяві зазначається ідентифікатор для повного доступу до інформації про виконавче провадження (за наявності).

Відповідно, за загальними правилами чинних процесуальних кодексів, скарги на рішення, дії та бездіяльність службових осіб під час виконання судових рішень подаються за юрисдикцією того суду, який ухвалив судове рішення, що знаходиться на виконанні.

Крім загального порядку оскарження рішень, дій або бездіяльності державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби, визначеного наведеними нормами процесуального законодавства, відповідні спеціальні норми встановлені Законом № 1404-VІІІ.

Рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом. Рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом (частини перша та друга статті 74 Закону № 1404-VІІІ).

Отже, Закон № 1404-VІІІ відносить до справ адміністративної юрисдикції спори, зокрема, але не винятково постанови щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності виконавця про стягнення витрат виконавчого провадження.

Так, відповідно до частини другої статті 42 Закону № 1404-VІІІ витрати органів державної виконавчої служби та приватного виконавця, пов`язані з організацією та проведенням виконавчих дій щодо забезпечення примусового виконання рішень, є витратами виконавчого провадження.

Згідно з абзацом першим пункту 2 розділу VI Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року № 512/5 (зареєстровано 2 квітня 2012 року за № 489/20802), витрати виконавчого провадження складаються з мінімальних та додаткових витрат виконавчого провадження.

Тобто, юрисдикція спорів щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби залежить від типу виконавчого документа, на підставі якого було відкрите виконавче провадження, а також суб`єктів їх видання.

Зі скарги ОСОБА_2 вбачається, що предметом оскарження є постанова приватного виконавця про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження № 78474998.

Ураховуючи наведене, заявлені вимоги не підлягають розгляду в порядку ЦПК України та має бути розглянутий адміністративним судом за правилами КАС України.

Зазначений висновок узгоджується з правовою позицією, викладеною у постанові Великої Палати Верховного Суду від 11 вересня 2024 року у справі № 310/2210/21.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Керуючись статтями 255, 258-261, 354, 447-451 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Закрити провадження у справі щодо розгляду скарги ОСОБА_1 про визнання протиправними дії приватного виконавця виконавчого округу Київської області Олійника Олега Івановича у виконавчому провадженні № 78474998 щодо безпідставного стягнення мінімальних витрат виконавчого провадження в сумі 525,00 грн на підставі постанови про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження від 27.06.2025, зобов`язати приватного виконавця виконавчого округу Київської області Олійника Олега Івановича повернути безпідставно стягнуті кошти.

Роз`яснити скаржнику, що розгляд справи віднесено до юрисдикції адміністративного суду.

Ухвала суду набирає законної сили у порядку, встановленому статтею 261 ЦПК України.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя С.С.Ловінська