ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 554/7646/24 Номер провадження 22-ц/814/1609/25Головуючий у 1-й інстанції Сініцин Е.М. Доповідач ап. інст. Панченко О. О.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 серпня 2025 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді Панченка О.О.,

Суддів: Одринської Т.В., Пікуля В.П.

при секретарі Філоненко О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду апеляційну скаргу ПОКВПТГ "Полтаватеплоенерго" на ухвалу Октябрського районного суду м. Полтави від 13 січня 2025 року у справі за заявою ОСОБА_1 про скасування судового наказу № 554/7646/24, виданого Октябрським районним судом м. Полтави 27.08.2024 року, стягувач Полтавське обласне комунальне виробниче підприємство теплового господарства "Полтаватеплоенерго",-

В С Т А Н О В И В :

ОПИСОВА ЧАСТИНА

Зміст заяви

У січні 2025 року ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою про скасування судового наказу №554/7646/24, виданого 27.08.2024 року Октябрським районним судом м. Полтави, про стягнення з неї та ОСОБА_2 на користь ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» заборгованості за послуги теплопостачання у сумі 23 372,90 грн., а також судового збору 302,80 грн.

Заява мотивована тим, що з оспорюваним судовим наказом вона не погоджується, так як послуги стягувача за адресою АДРЕСА_1 відсутні з 15.10.2022 року, а з 01.01.2023 року договір між заявником та стягувачем розірваний. В свою чергу, ОСОБА_2 не є власником вказаного приміщення та між ним і стягувачем відсутні договірні відносини. З судовим наказом заявниця ознайомилась лише 07.01.2025 року безпосередньо у суді, до цього повідомлень із суду не отримувала, у зв`язку із чим просила поновити відповідний процесуальний строк.

Короткий зміст ухвали суду першої інстанції

Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 13 січня 2025 року судовий наказ № 554/7646/24, виданий Октябрським районним судом м. Полтави від 27.08.2024 року про стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» заборгованості за послуги теплопостачання у сумі 23 372,90 грн., а також судового збору 302,80 грн. скасовано.

Стягнуто з ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 151,40 гривень.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що існують обставини які свідчать про наявність спору між сторонами.

Дослідивши зазначені обставини, суд першої інстанції визнав, що вони повністю обґрунтовують та підтверджують доводи, вказані ОСОБА_1 та, відповідно, спростовують доводи, що були надані стягувачем ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго». Питання про судові витрати судом вирішено відповідно до ст.141 ЦПК України. Враховуючи, що заява про скасування судового наказу задоволена у повному обсязі, суд визнав за необхідне стягнути з ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» суму сплаченого судового збору у розмірі 151,40 грн на користь ОСОБА_1 .

Короткий зміст вимог та доводів апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго», посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просить ухвалу суду першої інстанції в частині стягнення судового збору - скасувати.

Апеляційна скарга мотивована тим, що норми ЦПК України містять вичерпний перелік підстав щодо стягнення судового збору лише для категорій справ, що розглядаються в порядку позовного провадження. ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою, в якій прохала скасувати судовий наказ, таким чином, у вищевказаний спосіб, передбачений ст.170 ЦПК України, вона реалізувала своє право на подачу заяви про скасування судового наказу, тому вважає, що суд при винесенні ухвали про скасування судового наказу застосував норму ЦПК України щодо стягнення з підприємства судових витрат, яка не підлягала застосуванню.

При цьому зазначає, що порядок розгляду справ наказного провадження визначений розділом ІІ ЦПК України «Наказне провадження», який окремо встановлює порядок відшкодування витрат, пов`язаних із розглядом справи. Враховуючи наведені вище норми, ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» вважає, що ухвала Октябрського районного суду м. Полтави від 13 січня 2025 року є такою, що не відповідає вимогам розділу II ЦПК України, так як стягнення судових витрат при скасуванні судового наказу чинним законодавством не передбачено, а тому ухвала підлягає скасуванню.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Мотивувальна частина.

Відповідно до ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ч. 1. ст. 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Встановлені обставини справи.

Згідно встановлених судом першої інстанції обставин вбачається, що судовим наказом № 554/7646/24, виданим 27.08.2024 року Октябрським районним судом м. Полтави, стягнуто з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» заборгованості за послуги теплопостачання у сумі 23 372,90 грн., а також судовий збір 302,80 грн. (а.с.4).

Звертаючись до суду із заявою про скасування вказаного судового наказу ОСОБА_1 вказує на обставини, що свідчать про наявність спору між сторонами, а саме зазначає про відсутність договірних відносин між сторонами.

Дослідивши зазначені заявником обставини та надані докази, суд першої інстанції визнав, що вони повністю обґрунтовують та підтверджують доводи, вказані ОСОБА_1 та, відповідно, спростовують доводи, що були надані стягувачем ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго».

У пунктах 4 та 5 ч.1 ст. 163 ЦПК України закріплено, що у заяві про видачу судового наказу повинно бути зазначено: вимоги заявника і обставини, на яких вони ґрунтуються; перелік доказів, якими заявник обґрунтовує обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

Оскільки ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» зазначило обставини, які не відповідають дійсності та надало докази, які обгрунтовано заперечуються ОСОБА_1 , суд першої інстанції визнав, що заява про скасування судового наказу підлягає задоволенню.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 165 ЦПК України, суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заява подана з порушенням вимог статті 163 цього Кодексу.

Згідно з ч. 3 ст. 171 ЦПК України у разі відсутності підстав для повернення заяви про скасування судового наказу, суддя не пізніше двох днів після її подання постановляє ухвалу про скасування судового наказу, в якій роз`яснює заявнику (стягувачу) його право звернутися до суду із тими самими вимогами в порядку спрощеного позовного провадження.

На підставі вищевикладеного, суд першої інстанції дійшов висновку про необхідність скасування судового наказу, виданого 27.08.2024 Октябрським районним судом м. Полтави у справі № 554/7646/24.

Питання про судові витрати судом першої інстанції вирішено відповідно до ст. 141 ЦПК України.

Враховуючи, що заява про скасування судового наказу задоволена у повному обсязі, суд визнав за необхідне стягнути з ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» суму сплаченого судового збору у розмірі 151,40 грн. на користь заявників.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції в частині стягнення судового збору з ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» на користь ОСОБА_3 , з огляду на наступне.

Застосування норм права, що регулюють спірні правовідносини.

Цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими ЦПК України, у порядку: наказного провадження, позовного провадження (загального або спрощеного), окремого провадження (частина друга статті 19 ЦПК України).

Згідно ч.3 ст. 19 ЦПК України наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.

Відповідно до положень статті 42 ЦПК України при розгляді вимог у наказному провадженні учасниками справи є боржник та стягувач.

Згідно ст. 160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, яке може видаватися на підставі заяви особи за результатами розгляду її вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу.

Після видачі судом судового наказу боржник має право протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення наказу та доданих до нього документів подати заяву до суду, який його видав, про скасування судового наказу (частина перша статті 170 ЦПК України)

При подачі заяви про скасування судового наказу, боржник у відповідності до пункту 1 частини п`ятої статті 170 ЦПК України зобов`язаний додати до заяви документ, що підтверджує сплату ним судового збору.

Згідно п.4-1, 42 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що за подання до суду заяви про видачу судового наказу встановлено судовий збір у розмірі 0,1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, заяви про скасування судового наказу 0,05 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Якщо у суду відсутні підстави для повернення заяви про скасування судового наказу, суд постановляє ухвалу про скасування судового наказу, у якій може вирішити питання про поворот виконання судового наказу ( частина третя статті 171 ЦПК України).

Згідно ч.2 ст. 164 ЦПК України визначено, що у разі скасування судового наказу, внесена сума судового збору стягувачу не повертається, так як при пред`явленні стягувачем позову, ця сума зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви.

Згідно матеріалів справи вбачається, що судовим наказом №554/7646/24, виданим 27.08.2024 року Октябрським районним судом м. Полтави стягнуто з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» заборгованість за послуги теплопостачання у сумі 23 372,90 грн., а також судовий збір 302,80 грн.

08.01.2025 року ОСОБА_1 звернулася до Октябрського районного суду м. Полтави із заявою про скасування вказаного судового наказу (а.с.1). До заяви додано платіжну інструкцію від 11.02.2025 про сплату судового збору у розмірі 151,40 грн (а.с.3), що відповідає п. 42 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір».

За результатами перегляду справи в апеляційному порядку, колегія суддів зазначає, що ухвала Октябрського районного суду м. Полтави від 13.01.2025 року про скасування судового наказу є остаточним судовим рішенням при розгляді справи у цьому провадженні.

Згідно ч.1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Отже, витрати зі сплати судового збору, понесені учасниками наказного провадження можуть бути розподілені за результатами розгляду відповідної заяви про видачу судового наказу чи його скасування судом із застосуванням загальних норм процесуального права, відповідно ст. 141 ЦПК України.

Зазначені норми процесуального права мають загальний характер і тому підлягають застосуванню в порядку цивільного судочинства, яке здійснюється за правилами передбаченими цим Кодексом, у порядку: наказного, позовного (загального або спрощеного), та окремого провадження (частина друга статті 19 ЦПК України), у випадку відсутності особливостей розподілу витрат, що визначаються окремо у цих провадженнях, та у разі прийняття остаточного рішення у справі.

Так, у разі задоволення заяви про видачу судового наказу, з боржника на користь стягувача підлягає стягненню судовий збір, сплачений стягувачем при подачі заяви до суду. Відповідно, у разі задоволення заяви про скасування судового наказу, з стягувача підлягає стягненню на користь боржника судовий збір, сплачений при подачі відповідної заяви до суду.

Водночас, ч. 2 ст. 164 ЦПК України передбачає особливості порядку повернення судового збору в разі скасування судового наказу стягувачу, а не порядок розподілу судових витрат зі сплати судового збору в наказному провадженні, як помилково зазначає ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» у доводах апеляційної скарги.

Колегія суддів зазначає, що у разі не вирішення питання про розподіл судового збору при задоволенні заяви про скасування судового наказу, можливість розподілу понесених боржником судових витрат буде залежати виключно від звернення із позовом стягувача, тобто у разі не звернення із позовом стягувача, боржник буде позбавлений права на компенсацію судових витрат за подачу заяви про скасування судового наказу.

За таких обставин стягнення з ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» на користь ОСОБА_1 понесених судових витрат у вигляді судового збору, сплаченого за подачу заяви про скасування судового наказу, підтверджено відповідною квитанцією на суму 151,40 грн (а.с. 3), а відтак правильно вирішено при постановлені ухвали, що оскаржується.

Доводи апеляційної скарги про безпідставність застосування статті 141 ЦПК України до порядку розгляду справ в наказному провадженні та можливість застосування цієї норми лише в справах позовного провадження, є помилковими.

Крім того, згідно правових висновків, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.04.2020 у справі №925/1196/18, процесуальні витрати, понесені у судовому провадженні, не є збитками, що можуть бути стягнуті шляхом подання цивільного позову; такі витрати розподіляються виключно за правилами, встановленими процесуальним законодавством (пункт 29 постанови Великої Палати Верховного Суду від 21.11.2018 у справі №462/6473/16-ц за провадженням №14-400цс18, пункт 45 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18.12.2019 у справі №688/2479/16-ц за провадженням № 14-447цс19, пункт 20 постанови Великої Палати Верховного Суду від 29.05.2019 у справі №489/5045/18 за провадженням №14-191 цс 19).

ВИСНОВКИ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

Відповідно до ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

З огляду на викладене та керуючись ч. 1 ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, так як рішення суду першої інстанції ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права.

З підстав вищевказаного, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу ПОКВПТГ "Полтаватеплоенерго"слід залишити без задоволення, а ухвалу Октябрського районного суду м. Полтави від 13 січня 2025 року- без змін, оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. ст. 367 ч.1,2, 368 ч. 1, 374 ч.1 п.1, 375 ч.1, 381 - 384 України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства «Полтаватеплоенерго» - залишити без задоволення.

Ухвалу Октябрськогорайонного судум.Полтави від 13 січня 2025року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 07 серпня 2025 року.

Головуючий О.О. Панченко

Судді Т.В. Одринська

В.П. Пікуль