справа № 462/5711/25
УХВАЛА

13 серпня 2025 року суддя Залізничного районного суду м. Львова Пилип`юк Г. М., розглянувши матеріали заяви Львівського комунального підприємства «Левандівка» про стягнення боргу із ОСОБА_1 ,

встановив:

заявник звернувся до суду, через систему «Електронний суд», із заявою, у якій просить стягнути із ОСОБА_1 на свою користь заборгованість за житлово-комунальні послуги у розмірі 3 601,12 грн., яка виникла за адресою АДРЕСА_1 .

Згідно відповіді з Єдиного державного демографічного реєстру № 1662561 від 12.08.2025 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру права власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 436315866 від 22.07.2025 року, який міститься в матеріалах справи, ОСОБА_1 є власником квартири за адресою: АДРЕСА_1 з 17.07.2025 року.

Як вбачається із відомостей про нарахування та оплату послуг управління будинку за адресою АДРЕСА_1 заборгованість у розмірі 3 601,12 грн. нарахована за період з 01.10.2024 року по 30.06.2025 року.

Положення ч. 2 ст. 163 ЦПК України передбачають, що у заяві про видачу судового наказу повинно бути зазначено вимоги заявника і обставини, на яких вони ґрунтуються, перелік доказів, якими заявник обґрунтовує обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

Згідно п. 3, 4 ч. 3 ст. 163 ЦПК України до заяви про видачу судового наказу додаються копія договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості; інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Однак, всупереч вимогам ЦПК України, до заяви про видачу судового наказу не долучено жодних доказів, що ОСОБА_1 була споживачем наданих послуг та не долучено інших доказів, які б обґрунтували підставність вимоги про стягнення заборгованості саме із ОСОБА_1 , зокрема, які б підтвердили факт її проживання у вказаному житлі, або прав власника на даний будинок /квартиру/ та користування послугами, які надає ЛКП «Левандівка» у період виникнення заборгованості за адресою: АДРЕСА_1 .

Враховуючи наведене, суд приходить до переконання, що подана заява про видачу судового наказу не відповідає вимогам ст. 163 ЦПК України.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 165 ЦПК України, суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заява подана з порушеннями вимог статті 163 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 164 ЦПК України у разі відмови у видачі судового наказу або в разі скасування судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі пред`явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви.

На підставі викладеного та ст. 164, 165 ЦПК України, суд

постановив:

відмовити у видачі судового наказу за заявою Львівського комунального підприємства «Левандівка» про видачу судового наказу про стягнення боргу з ОСОБА_1 .

Роз`яснити заявнику, що відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених п. 1, 2, 8, 9 ч. 1 ст. 165 ЦПК України, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Суддя: Пилип`юк Г. М.

Оригінал ухвали.