Постанова

Іменем України

06 серпня 2025 року

м. Київ

справа № 172/491/22

провадження № 61-497св25

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Червинської М. Є.,

суддів:Зайцева А. Ю., Коротенка Є. В. (суддя-доповідач), Коротуна В. М., Тітова М. Ю.,

учасники справи:

позивач (відповідач за зустрічним позовом) - ОСОБА_1 ,

відповідач (позивач за зустрічним позовом) - ОСОБА_2 ,

треті особи: Служба усправах дітей Васильківської селищної ради Дніпропетровської області, Орган опіки та піклування Васильківської селищної ради Синельниківського району Дніпропетровської області, Орган опіки та піклування Центральної адміністрації Дніпровської міської ради,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_2 , в інтересах якої діє її представник - адвокат Ковальов Олександр Олександрович, на рішення Васильківського районного суду Дніпропетровської області від 14 вересня 2023 року у складі суді Битяка І.Г. та постанову Дніпровського апеляційного суду від 13 грудня 2024 рокуу складі колегії суддів: Красвітної Т. П., Єлізаренко І. А., Свистунової О. В. та касаційну скаргу ОСОБА_3 , в інтересах якого діє його представник - адвокат Бесчасова Дар`я Олегівна, на постанову Дніпровського апеляційного суду від 13 грудня 2024 року у складі колегії суддів: Красвітної Т. П., Єлізаренко І. А., Свистунової О. В.,

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У серпні 2022 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа - Службау справах дітей Васильківської селищної ради Синельниківського району Дніпропетровської області, про визначення місця проживання дитини з батьком.

В обґрунтування позову посилався на те, що 14 лютого 2014 року між ним та ОСОБА_2 був укладений шлюб, від якого у них ІНФОРМАЦІЯ_1 народилася донька ОСОБА_4 ець ОСОБА_5 . Після початку повномасштабних бойових дій, задля безпеки дитини, він забезпечив ОСОБА_2 та дитині виїзд до Туреччини, надав нотаріальну згоду на виїзд дитиниза кордон, знайшов там житло, надав повне фінансове забезпечення для комфортного перебування.

Через деякий час після виїзду за кордон, у телефонних розмовах з донькою, остання почала просила забрати її додому в Україну, була налякана та замкнута. У той же час ОСОБА_2 повідомила його, що бажає з ним розлучитися. Його сестра - ОСОБА_6 поїхала до Туреччини і звернулася до поліції Туреччини, яка допомогла відшукати дитину та зі згоди матері - ОСОБА_2 дитина у супроводі тітки повернулася до України.

Позивач вказує, що відповідачкавикористовує дитину як спосіб маніпуляції ним, оскільки вона не працює і живе на кошти, які він дав їй перед поїздкою за кордон. Зазначає, що ОСОБА_2 хоче, щоб дитина проживала з нею, щоб і надалі мати змогу витрачати кошти, які він виділяє на дитину. Він має власний бізнес, може забезпечити дитину всім необхідним. При цьому, він не має на меті позбавляти дитину матері або чинити перешкоди у спілкуванні матері з донькою. Зазначає, що ОСОБА_2 має нестабільний фінансовий стан, оскільки не працює, вживає алкогольні напої та наркотичні речовини, безвідповідально ставиться до безпеки та виховання дитини. Вважає, що повернення дитини матері неможливе, оскільки несе пряму загрозу життю, здоров`ю та інтересам дитини.

Посилаючись на викладені обставини, ОСОБА_3 просив суд визначити місце проживання малолітньої ОСОБА_7 з ним за місцем його проживання.

У вересні 2022 року ОСОБА_2 звернулася до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_3 , третя особа - Служба у справах дітей Васильківської селищної ради Синельниківського району Дніпропетровської області, про визначення місця проживання дитини з матір`ю.

В обґрунтування зустрічного позову посилалась на те, що 14 лютого 2014 року між нею та ОСОБА_3 був укладений шлюб, який рішенням Васильківського районного суду Дніпропетровської області від 08 серпня 2022 року розірвано. Від шлюбу вони мають неповнолітню доньку ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка до досягнення нею шестирічного віку проживала разом з нею за місцем її реєстрації у будинку по АДРЕСА_1 . Зазначає, що вона з донькою проживала у своїх батьків, оскільки її сімейне життя з ОСОБА_3 після народження дитини значно погіршилося, відбувалися постійні сварки, ОСОБА_3 застосовував до неї фізичне та психологічне насильство. Дитина з самого народження знаходилася на її утриманні та утриманні її батьків, була забезпечена всім необхідним. Після початку повномасштабного вторгнення російської федерації на територію України, задля безпеки дитини, нею було прийнято рішення про тимчасовий виїзд до Туреччини у м. Аланія, а ОСОБА_3 була надана нотаріальна згода на виїзд дитини. В Туреччині вона з дитиною проживала в п`ятизірковому готелі. Кожного дня вона продовжувала займатися розвитком доньки, водила її на тренування з тенісу, гімнастики, відвідували гурток з малювання, в онлайн режимі з вчителем з англійської мови з дитиною виконували домашні завдання. За час перебування в Туреччині батько не цікавився донькою. Надалі вона надала нотаріально засвідчену довіреність на ім`я ОСОБА_6 - сестри ОСОБА_3 на тимчасовий вивіз її доньки з Туреччини в Україну. Наразі дитина проживає з родичами свого батька.

Позивачка за зустрічним позовом вказує, що любить доньку, у них з дитиною тісний емоційний та психологічний контакт, прив`язаність один до одного, вона зможе забезпечити доньку всім необхідним, оскільки є фізичною особою-підприємцем. Вважає, що ОСОБА_3 намагається незаконно позбавити її, як матір дитини, переважного права на виховання доньки.

Посилаючись на викладені обставини, ОСОБА_2 просила суд визначити місце проживання неповнолітньої ОСОБА_7 з нею за місцем її проживання.

Ухвалою Васильківського районного суду Дніпропетровської області від 16 вересня 2022 року прийнято зустрічну позовну заяву ОСОБА_2 до спільного розгляду з позовом ОСОБА_3 та об`єднано їх в одне провадження.

Ухвалою Васильківського районного суду Дніпропетровської області від 03 травня 2023 року залучено до участі у справі у якості третьої особи орган опіки та піклування Васильківської селищної ради Синельниківського району Дніпропетровської області.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Васильківського районного суду Дніпропетровської області від 14 вересня 2023 року первісний позов ОСОБА_3 задоволено.

Визначено місце проживання ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з батьком ОСОБА_3 за адресою його проживання.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 відмовлено.

Задовольняючи первісний позов, суд першої інстанції виходив з того, що між батьками малолітньої ОСОБА_7 існує особистий конфлікт, який негативно впливає на їх дочку. Наразі дитина проживає разом з батьком і висловила свою власну думку, що вона хоче й надалі проживати разом із ним і не готова до будь-яких контактів з матір`ю.

Тому суд дійшов висновку про задоволення первісних позовних вимог ОСОБА_3 про визначення місця проживання дитини з батьком, оскільки це відповідатиме забезпеченню її якнайкращих інтересів.

У зв`язку із цим, суд вважав, що у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 про визначення місця проживання дитини з матір`ю слід відмовити.

Не погодившись із вказаним судовим рішенням, ОСОБА_2 звернулась до суду з апеляційною скаргою.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 19 грудня 2023 року залучено до участі у справі у якості третьої особи Орган опіки та піклування Центральної адміністрації Дніпровської міської ради.

Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 13 грудня 2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково.

Рішення Васильківського районного суду Дніпропетровської області від 14 вересня 2023 року скасовано.

Первісний позов ОСОБА_3 задоволено частково.

Зустрічний позов ОСОБА_2 задоволено частково.

Визначено місце проживання неповнолітньої ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , почергово з кожним з батьків, у такому порядку: три тижні з батьком ОСОБА_3 за адресою його проживання; три тижні з матір`ю ОСОБА_2 за адресою її проживання.

Тритижневий період проживання дитини ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з кожним з батьків починається з 10:00 год неділі та завершується через три тижні о 10.00 год неділі.

Перші три тижні, починаючи з 15 грудня 2024 року, дитина проживає з батьком.

По завершенні трьох тижнів, протягом яких дитина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживала з батьком чи матір`ю, той з батьків, з ким вона проживала, зобов`язаний супроводити (привезти) дитину до місця проживання іншого з батьків та передати під фізичну опіку іншого з батьків.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції, апеляційний суд виходив із того, що у цій справі є необхідність застосування моделі спільної фізичної опіки батьків щодо дитини, яка сприятиме співпраці батьків та забезпечить належне виховання та задоволення потреб дитини, тому вважав, що в інтересах дитини буде доцільним визначити почергове проживання неповнолітньої дитини ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з кожним із батьків.

При цьому апеляційний суд врахував, що дитина тривалий час проживає з батьком, має відповідні соціальні контакти за місцем проживання батька та виявляє, можливо, в деякій мірі більшу прихильність до батька, однак, вочевидь, дитина потребує і материнської турботи та безумовної любові, яка має позитивно впливати на її розвиток.

Доказів, які свідчили б про неможливість відновлення та підтримання належного емоційного контакту між матір`ю та дитиною або шкідливість таких контактів для дитини, не здобуто.

Також суд вказав, що подолання можливих певних дискомфортних на першому етапі незручностей для дитини, пов`язаних з тимчасовою зміною звичного для неї місця проживання і середовища, а також налагодження емоційного контакту дитини з матір`ю має відбуватися у співпраці батька та матері, а також органу опіки та піклування, за необхідності - психологів.

Апеляційний суд урахував висновок експерта № 939-24 від 24 жовтня 2024 року, складений за результатами проведення судової психологічної експертизи, у пункті 4 якого судовий експерт зазначив, що почергове проживання малолітньої ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , виходячи із індивідуально-психологічних властивостей, емоційного стану можливо з кожним із батьків.

Крім цього, зазначив, що використання спільної фізичної опіки, яку слід застосувати у цій справі, спрямоване на повернення матері у життя і виховання дитини, яка потребує як материнського, так і батьківського виховання, що у їх синтезі формують основу становлення дитини як повноцінного члена суспільства.

Зауважив, що почергове проживання дитини доцільно розпочати за місцем проживання батька, де дитина тривалий час - більше двох років проживає, надавши можливість батькам та дитині налагодити необхідні комунікації та залагодити непорозуміння.

Доводи осіб, які подали касаційні скарги

11 січня 2025 року ОСОБА_2 , в інтересах якої діє представник - адвокат Ковальов О. О., подала до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Васильківського районного суду Дніпропетровської області від 14 вересня 2023 рокута постанову Дніпровського апеляційного суду від 13 грудня 2024 року.

У касаційній скарзі заявниця просить скасувати вказані судові рішення та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_3 відмовити, а зустрічний позов ОСОБА_2 задовольнити.

Касаційна скарга мотивована тим, що суди попередніх інстанцій ухвалили оскаржувані судові рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права, без повного дослідження усіх доказів та обставин, що мають значення для справи, без урахування правових висновків Верховного Суду щодо застосування норми права у подібних правовідносинах.

17 січня 2025 року ОСОБА_3 , в інтересах якого діє представник - адвокат Бесчасова Д. О., подав до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Дніпровського апеляційного суду від 13 грудня 2024 року.

У касаційній скарзі заявник просить скасувати вказану постанову апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Касаційна скарга мотивована тим, що апеляційний суд ухвалив оскаржену постанову з порушенням норм матеріального та процесуального права, без повного дослідження усіх доказів та обставин, що мають значення для справи, без урахування правових висновків Верховного Суду щодо застосування норми права у подібних правовідносинах.

Доводи інших учасників справи

04 лютого 2025 року ОСОБА_3 , в інтересах якого діє адвокат Бесчасова Д. О., подав до Верховного Суду відзив на касаційну скаргу ОСОБА_2 , у якому посилався на її необґрунтованість та безпідставність.

12 лютого 2025 року ОСОБА_2 в особі представника - адвоката Ковальова О. О. подала до Верховного Суду відзив на касаційну скаргу ОСОБА_3 , у якому просила у задоволенні його позову відмовити, а її зустрічний позов задовольнити.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Ухвалою Верховного Суду від 23 січня 2025 року відкрито касаційне провадження за поданою касаційною скаргою та витребувано матеріали цивільної справи.

17 березня 2025 року матеріали цивільної справи надійшли до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду від 25 червня 2025 року справу призначено до судового розгляду.

Фактичні обставини справи

Встановлено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_2 з 14 лютого 2014 року перебували у зареєстрованому шлюбі.

Від шлюбу сторони мають доньку ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішенням Васильківського районного суду Дніпропетровської області від 08 серпня 2022 року шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 розірвано.

Малолітня ОСОБА_7 разом з матір`ю ОСОБА_2 після повномасштабного вторгнення російської федерації виїхали за кордон до Турецької Республіки.

Відповідно до заяви ОСОБА_3 від 20 червня 2022 року, завіреної нотаріально, він відкликав (скасував) заяву від 06 травня 2022 року, якою він надав згоду на тимчасовий виїзд за кордон та отримання тимчасового виду на проживання у Турецькій Республіці, а також на перетинання кордону транзитних країн Європейського Союзу та країн Шенгенської угоди у період з 06 травня 2022 року по 05 травня 2023 року його малолітньою донькою ОСОБА_8 у супроводі її матері ОСОБА_2 .

ОСОБА_3 своєю заявою, посвідченою нотаріально, дав згоду на виїзд за кордон до Турецької Республіки, країн-учасниць Шенгенської угоди та Європейського союзу та в`їзд в Україну його дочці ОСОБА_9 у період часу з 18 червня 2022 року по 18 червня 2023 року, а також цією заявою уповноважив її тітку ОСОБА_6 , 1979 року народження бути опікуном дитини, супроводжувати її при перетині кордону, представляти її інтереси за кордоном.

Встановлено, що у липні 2022 року дитина повернулася в Україну у супроводі своєї тітки ОСОБА_6 та після повернення в Україну дитина проживає разом з батьком ОСОБА_3 .

Згідно з довідкою КЗО «Середня загальноосвітня школа № 75» Дніпровської міської ради» від 12 липня 2022 року малолітня ОСОБА_10 , 2014 року народження, навчалася у вказаному навчальному закладі.

Із характеристики, виданої 11 серпня 2022 року КЗО «Середня загальноосвітня школа № 75» Дніпровської міської ради», вбачається, що мати малолітньої ОСОБА_11 підтримувала зв`язок зі школою, класним керівником, відвідувала батьківські збори. Під час спілкування з ОСОБА_12 можна було зрозуміти, що стосунки з мамою дуже близькі, дружні, побудовані на взаємному порозумінні, любові та взаємності. Щодо стосунків батька і дитини класний керівник не може надати характеристику, оскільки батька дитини вона бачила один раз за два роки навчання ОСОБА_12 у її класі.

Із довідки дитячого центру «Start Up» від 21 липня 2022 року вбачається, що 14 липня 2022 року до центру звернувся ОСОБА_3 , батько дитини ОСОБА_11 , 2014 року народження, з проханням провести діагностику психологічного стану його дитини. За результатами консультування, відкритого та прихованого спостереження, а також ряду психологічних тестувань встановлено, що психологічний стан дитини незадовільний, комунікативний рівень поганий, дитяча психіка не справляється самостійно, стресовою ситуацією для дівчинки став від`їзд від батька та недостатньо уваги від матері.

З Акту обстеження умов проживання від 16 вересня 2022 року за адресою: АДРЕСА_2 встановлено, що ОСОБА_3 проживає за адресою: АДРЕСА_2 разом з донькою ОСОБА_8 , 2014 року народження. В квартирі є окрема кімната для дитини, в якій є місце для навчання, шафа для одягу, технічні засоби для навчання, умови проживання задовільні, є комунікації, необхідні меблі та техніка. Власником вказаної квартири є мати ОСОБА_3 - ОСОБА_13 .

Відповідно до Акту № 90 оцінки потреб та висновком оцінки потреб сім`ї від 20 вересня 2022 року, складеним відділом Дніпровського міського центру соціальних служб у Центральному районі міста Дніпра, у сім`ї ОСОБА_3 та ОСОБА_11 відсутні складні життєві обставини.

ОСОБА_2 проживає у квартирі за адресою: АДРЕСА_3 , яку винаймає за договором оренди (найму) житлового приміщення квартири від 05 вересня 2023 року.

ОСОБА_2 на обліку лікаря-нарколога та психіатра не перебуває, що підтверджується відповідними довідками КП «Васильківська ЦРЛ» Васильківської селищної ради від 30 серпня 2022 року.

ОСОБА_2 зареєстрована як фізична-особа підприємець з 30 серпня 2022 року, вид економічної діяльності - 96.2 Надання послуг перукарнями та салонами краси (основний), і згідно з договором від 01 вересня 2022 року винаймає у фізичної особи ОСОБА_14 по АДРЕСА_4 одне робоче місце.

Відповідно до акту обстеження житлово-побутових умов проживання сім`ї від 21 жовтня 2022 року за адресою: АДРЕСА_1 (за місцем реєстрації ОСОБА_2 ) встановлено, що житлове приміщення площею 82 кв.м має задовільний санітарний стан, для дитини забезпечено окрему кімнату, є спальне місце, місце для навчання та дозвілля, шафа для речей. У будинку забезпечені належні умови для проживання малолітньої дитини. У приміщенні проживають батьки ОСОБА_2 : ОСОБА_15 , ОСОБА_16 .

Відповідно до довідки КЗ «Дніпропетровський центр соціально-психологічної допомоги» від 17 жовтня 2022 року при надання ОСОБА_2 соціально-психологічної допомоги в умовах денного стаціонару встановлено, що остання не має ніяких перешкод психологічного характеру для спілкування та сумісного проживання з малолітньою донькою - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

У довідці КЗ «Дніпропетровський центр соціально-психологічної допомоги» від 10 березня 2023 року, яка надана ОСОБА_3 , зазначено, що задля психологічного здоров`я дитини і в інтересах дитини обом батькам необхідно налагодити спілкування і встановити конструктивні методи та тактики виховання, при вирішити питання щодо місця проживання враховувати побажання дитини.

Встановлено, що між батьками дитини постійно виникають непорозуміння щодо спілкування з дитиною, визначення місця проживання дитини і батьки не можуть дійти згоди у вирішенні цього питання.

12 вересня 2022 року ОСОБА_2 звернулася із заявою до Служби у справах дітей Васильківської селищної ради Синельниківського району Дніпропетровської області про проведення профілактично-роз`яснювальної бесіди з ОСОБА_3 щодо незаконності вчинення їй перешкод у вихованні доньки ОСОБА_11 , зобов`язання відповідача не перешкоджати у спілкуванні з донькою та встановлення до моменту ухвалення рішення судом, місця проживання дитини з нею.

06 вересня 2022 року за заявою ОСОБА_2 до ЄРДР внесено відомості про кримінальне правопорушення № 0000588, передбачене частиною першою статті 125 КК України, з приводу спричинення ОСОБА_3 ОСОБА_2 тілесних ушкоджень.

Постановою дізнавача Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області про закриття кримінального провадження від 28 жовтня 2022 року кримінальне провадження № 0000588 за фактом умисного нанесення тілесних ушкоджень, закрито на підставі пункту 1 частини першої статті 284 КК України, у зв`язку із відсутністю складу кримінального правопорушення.

Постановою прокурора Центральної окружної прокуратури про скасування постанови слідчого про закриття кримінального провадження постанову дізнавача Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області від 28 жовтня 2022 року про закриття кримінального провадження № 0000588 - скасовано, матеріали направлено для подальшого належного досудового розслідування.

10 квітня 2023 року ОСОБА_3 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального проступку, передбаченого частиною першою статті 125 КК України.

У подальшому, Кіровський районний суд м. Дніпропетровська своєю ухвалою від 26 грудня 2024 року, розглянувши обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000588 відносно ОСОБА_3 , дійшов висновку про закриття на підставі статті 49 КК Україниуказаного кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 за частиною першоюстатті 125 КК України, звільнивши його від кримінальної відповідальності.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 19 грудня 2023 року витребувано у Органу опіки та піклування Центральної адміністрації Дніпровської міської ради наступні письмові докази:

висновок (рішення органу опіки та піклування) щодо визначення місця проживання дитини малолітньої ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (висновок колегіального органу опіки та піклування оформляється на бланку виконкому, підписується головою (заступником голови у разі відсутності голови) та скріплюється печаткою);

акт обстеження житлових умов ОСОБА_3 та малолітньої ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які проживають по АДРЕСА_2 ;

акт обстеження житлових умов ОСОБА_2 та можливого місця проживання малолітньої ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , по АДРЕСА_3 .

Відповідно до Акту обстеження умов проживання від 05 січня 2024 року, наданого на виконання ухвали Дніпровського апеляційного суду від 19 грудня 2023 року про витребування доказів умов проживання дитини ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_2 встановлено: житло розміщене на 4 поверсі 6-поверхового будинку, складається із трьох кімнат, належить на праві власності ОСОБА_13 (бабуся дитини). Умови проживання задовільні, мають комунікації, електро-, водопостачання, опалення, квартира облаштована необхідними меблями та побутовою технікою. Для виховання та розвитку дитини створені належні умови, видалена окрема кімната, в якій облаштоване місце для сну та навчання, багато речей, іграшок, ноутбук, телефон для спілкування. Батько займається утримання та вихованням дитини.

Відповідно до Акту обстеження умов проживання від 10 січня 2024 року, наданого на виконання ухвали Дніпровського апеляційного суду від 19 грудня 2023 року про витребування доказів умов проживання матері дитини ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_3 , встановлено: квартира складається із двох кімнат, житло орендується. Умови проживання задовільні, мають комунікації, електро-, водопостачання, опалення, квартира облаштована необхідними меблями та побутовою технікою. Для виховання та розвитку дитини створені належні умови, видалена окрема кімната, в якій облаштоване місце для сну, письмовий стіл та місце для зберігання речей.

Відповідно до висновку «Про доцільність визначення місця проживання дитини», затвердженого розпорядженням голови Центральної адміністрації Дніпровської міської ради від 18 січня 2024 року № 4-р «Про затвердження висновку щодо доцільності визначення місця проживання дитини» орган опіки та піклування Центральної адміністрації Дніпровської міської ради вважав доцільним визначити місце проживання ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом з батьком ОСОБА_3 .

Відповідно до характеристики малолітньої ОСОБА_7 від 30 січня 2024 року, виданої КЗО НВК № 148 «Планета Щастя» м. Дніпро, за час навчання вказана дитина виявила високий/достатній рівень знань. Програмний матеріал засвоює швидко та у повному обсязі. Проявляє інтерес до усіх предметів у школі. На заняттях активна, дисциплінована, спокійна, уважна, має багато друзів. Також відвідує гуртки, активно займається тенісом. Дитина проживає з батьком, активну участь у вихованні приймає бабуся - ОСОБА_13 . Мати дитини підтримує зв`язок із класним керівником.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 30 січня 2024 року частково задоволено заяву представника ОСОБА_2 - ОСОБА_17 про забезпечення зустрічного позову. Визначено час спілкування неповнолітньої дитини ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з матір`ю ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 у межах м. Дніпра кожної п`ятниці з 16:00 до 19:00 години, кожної неділі з 12:00 до 18:00 години. Зобов`язано батька ОСОБА_3 передавати неповнолітню ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , матері ОСОБА_2 о 16:00 годині кожної п`ятниці та о 12:00 годині кожної неділі біля в`їзду до житлового комплексу «Комфорт-Сіті» ( АДРЕСА_5 ) з боку АДРЕСА_6 . Зобов`язано матір ОСОБА_2 повертати неповнолітню ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьку ОСОБА_3 о 19:00 годині кожної п`ятниці та о 18:00 годині кожної неділі біля в`їзду до житлового комплексу «Комфорт-Сіті» ( АДРЕСА_5 ) з боку АДРЕСА_6 . Зустрічі матері ОСОБА_2 з неповнолітньою дочкою ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у п`ятницю 02 лютого 2024 року та у неділю 04 лютого 2024 року проводити у присутності батька ОСОБА_3 . У подальшому зустрічі матері ОСОБА_2 з неповнолітньою дочкою ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проводити без участі батька ОСОБА_3 .

На виконання зазначеної ухвали суду від 30 січня 2024 року виконавчою службою Першого правобережного відділу державної виконавчої служби у Шевченківському та Центральному районах м. Дніпро Південного міжрегіонального Управління Міністерства юстиції (м. Одеса) 01 лютого 2024 року відкрито виконавче провадження № 74022860.

13 лютого 2024 року головним державним виконавцем Першого Правобережного відділу державної виконавчої служби у Шевченківському та Центральному районах м. Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Марченко О. Б. винесено в межах виконавчого провадження № 74022860 постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження».

18 лютого 2024 року слідчим Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області складено протокол про прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення щодо ОСОБА_3 , стосовно того, що він перешкоджає ОСОБА_2 у спілкуванні з донькою ОСОБА_7 .

Під час апеляційного розгляду справи у судовому засіданні від 05 березня 2024 року в присутності практичного психолога КЗ «Центр соціальної підтримки дітей та сімей «Обійми», відділення «Служба підтримки сім`ї» ОСОБА_18 була з`ясована думка малолітньої ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка пояснила суду, що вона бажає проживати разом із батьком. Дитина пояснила, що не бажає спілкуватися і проживати з матір`ю.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 05 березня 2024 року витребувано у Органу опіки та піклування Центральної адміністрації Дніпровської міської ради висновок (рішення органу опіки та піклування) щодо можливості (доцільності) визначення місця проживання дитини ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , почергово з кожним з батьків (застосування спільної фізичної опіки з почерговим проживанням дитини у помешканні кожного з батьків за відповідним графіком).

Згідно з висновком Органу опіки та піклування Центральної адміністрації Дніпровської міської ради від 05 квітня 2024 року № 150-р визнано недоцільним визначення місця проживання дитини ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , почергово з кожним з батьків (застосування спільної фізичної опіки з почерговим проживанням дитини у помешканні кожного з батьків та відповідним графіком) та вирішено залишити письмовий висновок органу опіки та піклування Центральної адміністрації Дніпровської міської ради «Про доцільність визначення місця проживання дитини», затверджений розпорядженням голови адміністрації від 18 січня 2024 року № 4-р, без змін.

У вказаному висновку Органу опіки та піклування зазначено про те, що відповідно до пояснень малолітньої ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , наданих з дозволу обох батьків, дитина виказала образу на матір та категорично відмовилася не лише на проживання, а і проти спілкування з матір`ю ОСОБА_2 певний час. При спілкуванні з дитиною ОСОБА_12 погодилася відвідувати психолога.

Відповідно до психологічного висновку № 01-/4/16 від 06 березня 2024 року, наданого КЗ соціального захисту «Центр соціальної підтримки дітей та сімей «Обійми», психологом було рекомендовано батькові створити сприятливі умови для спілкування дитини з матір`ю. Обом батькам було рекомендовано звернутися по психологічну допомогу з метою налагодження стосунків між донькою та мамою, а також між батьками.

Відповідно до висновку психолога № 4/39 від 10 травня 2024 року, складеного практичним психологом КЗ «Центр соціальної підтримки дітей та сімей «Обійми» (відділення «Служба підтримки сім`ї»), встановлено, що за результатами психодіагностичної роботи з ОСОБА_2 було виявлено, що остання має достатньо високий рівень батьківського потенціалу, щиро та турботливо ставиться до дитини. Також виявлено пригнічений психоемоційний стан, високий рівень тривожності, вона болісно переживає розлуку з донькою, неможливість брати участь у житті та вихованні дитини. Схильності до агресивної поведінки не виявлено, є потреба у реалізації материнського потенціалу. З 12 квітня 2024 року розпочалися заняття з ОСОБА_8 . Перша ознайомча зустріч відбулась безпосередньо у відділенні «Служба підтримки сім`ї», ще три заняття проходили в онлайн режимі один раз на тиждень. На зустрічах з психологом ОСОБА_12 була в гарному настрої, відповідала на всі питання та старанно виконувала завдання. З Діаною було обговорено такі теми: організація особистого простору та особистих кордонів, особливості характеру та емоцій людей. Діана була підготовлена до налагодження контакту та поновлення стосунків з мамою. Дівчина позитивно відгукується про батька, розповідає про сумісний час разом з ним. При згадуванні про маму чітко пояснює, що не хоче розмовляти на цю тему. 06 травня 2024 року ОСОБА_3 було запропоновано пройти психодіагностичні та консультативні заняття, також спробувати налагоджувати стосунки між ОСОБА_12 та матір`ю. ОСОБА_3 категорично відмовився від будь-якого співробітництва, не давши можливості виявити рівень його батьківського потенціалу, дійсного ставлення до дитини. Також без пояснення причин не дав шансу спробувати налагодити стосунки та навіть поспілкуватись матері з дитиною. Очевидно, що батько свідомо уникає можливості встановлення контакту та поновлення стосунків між донькою та колишньою дружиною, через що руйнується емоційна прив`язаність дитини до матері, що можливо створює ґрунт для формування психологічної травми, розриву прив`язаності між дитиною та матір`ю. ОСОБА_2 знаходиться в такій ситуації, що відчуває своє безсилля у пошуку можливостей мати гармонійні, повноцінні стосунки з дитиною.

27 травня 2024 року практичним психологом КЗ «Центр соціальної підтримки дітей та сімей «Обійми» (відділення «Служба підтримки сім`ї»), який був залучений для участі у проведенні виконавчих дій, для з`ясування питань що виникають під час здійснення виконавчого провадження і потребують спеціальних знань на підставі листа Департаменту соціальної політики управління-служба у справах дітей ДМР від 24 травня 2024 року, був складений висновок психолога № 01-4/46, відповідно до якого психологом підтверджено, що батько ОСОБА_3 вивів свою доньку ОСОБА_19 на прилеглу територію за місцем проживання, де її очікувала мати ОСОБА_2 . Донець Діана, не даючи матері навіть звернутись до себе, почала агресивно звинувачувати матір та висувати до неї претензії. Дитина висловила своє незадоволення тим, що ОСОБА_2 намагається спілкуватись з нею та шукає шляхи до контактів. Коли мати почала вибачатись перед донькою, зізнавалась в тому що любить її, намагалась передати подарунки, то ОСОБА_12 демонстративно, бурхливо відмовилась від подарунків та від того аби мама її обійняла, погрожуючи, що вона викличе охорону. Психолог зазначив, що дівчина під час своєї промови була емоційно збуджена, очевидно, заздалегідь негативно налаштована, використовувала лексику непритаманну її віку. Діана висловлювала не стільки свої образи до мами, скільки передавала почуття та відношення батька до матері. Після того батько ОСОБА_3 у присутності дитини став агресивно, використовуючи ненормативну лексику, ображати та принижувати матір ОСОБА_2 . В цілому зустріч пройшла у негативному емоційному агресивному середовищі, яке створив батько. Психолог зазначив, що батько хоч і вивів дитину на зустріч з мамою, але не створив сприятливих умов аби дитина змогла й захотіла провести час з матір`ю. Навпаки, на думку психолога, батько дитини намагався провокувати колишню дружину на відкрий конфлікт.

Відповідно до висновку № 01-4/40 від 19 червня 2024 року, складеного практичним психологом КЗ «Центр соціальної підтримки дітей та сімей «Обійми» (відділення «Служба підтримки сім`ї»), встановлено, 31 травня 2024 року о 16.00 год за адресою: АДРЕСА_5 для участі у проведенні виконавчих дій прибули практичний психолог ОСОБА_18 , співробітник ювенальної поліції та працівниця служби у справах дітей. Психологом підтверджено, що батько ОСОБА_3 не вивів та не передав свою доньку ОСОБА_7 матері ОСОБА_2 02 червня 2024 року о 12.00 годині за адресою: АДРЕСА_5 для участі у проведенні виконавчих дій прибув практичний психолог ОСОБА_18 . Також для участі у проведенні виконавчих дій прибули співробітник ювенальної поліції та працівниця служби у справах дітей. Психологом підтверджено, що батько ОСОБА_3 вивів але та не передав свою доньку ОСОБА_7 матері ОСОБА_2 07 червня 2024 року о 16.00 годині за адресою: АДРЕСА_5 для участі у проведенні виконавчих дій прибув практичний психолог ОСОБА_18 . Також для участі у проведенні виконавчих дій прибули співробітник ювенальної поліції та працівниця служби у справах дітей. Психологом підтверджено, що батько ОСОБА_3 вивів, але не передав свою доньку ОСОБА_7 матері ОСОБА_2 . Дівчинка категорично відмовилась спілкуватись з мамою, не захотіла слухати її вибачень, поводилась агресивно. Батько не сприяв та не створив умов для того щоб дитина захотіла та змогла піти до матері. Навпаки, у присутності дитини почав з`ясовувати стосунки та провокувати на сварку колишню дружину. 09 червня 2024 року о 12.00 годині за адресою: АДРЕСА_5 для участі у проведенні виконавчих дій прибув практичний психолог ОСОБА_18 . Також для участі у проведенні виконавчих дій прибули співробітник ювенальної поліції та працівниця служби у справах дітей. Психологом підтверджено, що батько ОСОБА_3 вивів, але не передав свою доньку ОСОБА_7 матері ОСОБА_2 . Дівчинка на зустріч з матір`ю вийшла вже емоційно збуджена та агресивно налаштована, зміст промови дитини був той самий, що й минулих разів. Діана відмовилась спілкуватись з мамою та брати від неї подарунки. Мати ОСОБА_2 звернулась до батька ОСОБА_3 з проханням привітати доньку з майбутнім Днем народження. Батько відмовив та почав звинувачувати колишню дружину, дорікати та принижувати її. Зміст промови батька, його вирази, інтонації, поняття дуже подібні до тих, які використовувала у своїй промові ОСОБА_12 . Тому можна припустити, що думка дитини щодо матері сформована батьком.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 16 квітня 2024 року у справі призначено судову психологічну експертизу, проведення якої доручено Дніпропетровському науково-дослідному інституту судових експертиз, попереджено експерта про кримінальну відповідальність за ст. ст. 384, 385 КК України.

На вирішення експертизи поставлені наступні питання:

1) Яким чином сімейна ситуація, індивідуально-психологічні особливості батьків ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , особливості їх виховної поведінки впливають на емоційний стан, психічний розвиток та відчуття благополуччя малолітньої дитини ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ?

2) Яким чином можуть вплинути умови виховання у подальшому кожного з батьків - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на психологічний стан та розвиток малолітньої дитини ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ?

3) Чи має негативний психологічний вплив на малолітню дитину ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та її виховання з боку матері ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , або батька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , будь-якої іншої особи?

4) Чи можливе, виходячи з індивідуально-психологічних особливостей, емоційного стану, рівня розвитку, інтересів малолітньої ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , її почергове проживання з кожним з батьків (спільна фізична опіка з почерговим проживанням дитини у помешканні кожного з батьків за відповідним графіком - по тижню, по два тижні, по місяцю, по два місяці, тощо)?

5) З ким з батьків, виходячи з індивідуально-психологічних особливостей, емоційного стану, рівня розвитку, інтересів малолітньої ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , краще проживати дитині з точки зору її психологічного комфорту та здоров`я?

6) Які наявні та приховані бажання малолітньої дитини ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , щодо місця проживання з кожним із батьків - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ?

7) Чи спроможна малолітня ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з урахуванням свого віку, емоційного стану, індивідуально-психологічних властивостей усвідомлювати реальній зміст сімейної ситуації, яка склалася навколо спору батьків щодо визначення її проживання та хто з батьків сприяє найкращому розвитку дитини?

8) Чи спроможна малолітня ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з урахуванням її вікових особливостей, емоційного стану, індивідуально-психологічних особливостей, рівня розумового розвитку та умов мікросоціального середовища надавати оцінку ставленню кожного з батьків до неї, виявляти прихильність до когось з батьків?

9) З ким із батьків - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , чи ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , малолітня ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , бажає проживати?

Надано для проведення експертизи матеріали цивільної справи № 172/491/22 (апеляційне провадження № 22-ц/803/647/24).

06 листопада 2024 року із експертної установи до Дніпровського апеляційного суду повернуто матеріали цивільної справи № 172/491/22 з висновком експерта № 939-24 від 24 жовтня 2024 року за результатами проведення судової психологічної експертизи. Експертом надано висновки проведеної судової експертизи з відповідями на поставлені питання:

1) Сімейна ситуація, що склалася негативно впливає на емоційний стан та відчуття благополуччя ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , через конфлікт лояльності, до якого залучена дитина.

Індивідуально-психологічні особливості матері ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та особливості її виховної поведінки не мають негативного впливу на емоційний стан, психологічний розвиток та відчуття благополуччя дитини. Індивідуально-психологічні особливості батька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , а саме: емоційна сплощеність, наявність агресивних проявів, схильності до авторитарної поведінки, можуть в подальшому заважати гармонійному розвитку дитини.

Особливості ставлення до виховної поведінки ОСОБА_3 : не встановлює психологічної дистанції між собою та донькою, високий рівень контролю та авторитарне ставлення до доньки, надмірна турбота, встановлення залежності, високі показники потурання, надмірність вимог-обов?язків, ознаки розширення сфери батьківських почуттів, ігнорування емоційного стану доньки та відсутність емоційного спілкування з дитиною, що призводить до зверхневого відношення до доньки, ігнорування її як особистості та відповідного відношення як до своєї власності. Також недоліком виховної компетенції є сталі ознаки формування сексуалізованої поведінки у доньки, що може призвести до ранньої сексуалізації та є руйнівної для дитячої психіки.

2) Умови виховання батька - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , можуть мати негативний вплив на психологічний стан та розвиток дитини - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та призводити, з одного боку, до надмірного перебільшення власної значущості для дитини, з іншого - до формування у неї тривожності, безпорадності, запізнювання соціальної зрілості. Керуюча (домінантна) роль батька, надмірна батьківська опіка у спілкуванні з дитиною, не готовність до психологічної (емоційної) сепарації з дитиною, наявність симбіотичних взаємин, залучення до «конфлікту лояльності», настановної поведінки, виховна стратегія купувати кохання дитини, що можуть призвести до позбавлення дівчинки самостійності, відповідальності за власні дії, а в подальшому - розвитку інфантилізму дитини, залежної поведінки від інших.

Умови виховання батька можуть призвести до повної втрати дитиною стосунків з матір?ю, що буде маги негативні наслідки в її подальшому дорослому житті. На цей час у дитини наявні ознаки психологічної травми, розщеплення особистості, сформованої зусиллями батька та його близьких родичів. Також слід зауважити заохочення сексуалізовоної поведінки зі сторони батька може привести до ранньої сексуалізації дитини та привести до руйнівних наслідків для дитячої психіки.

Умови виховання матері - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , можуть мати позитивний вплив на психологічний стан та розвиток дитини - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з психологічної точки є сприятливими для комфортного та здорового психологічного розвитку дитини, лояльні до взаємодії батька та дитини, орієнтовані на відповідні бажання ОСОБА_12 .

3) Під час психологічного дослідження встановлено негативний вплив батька у зв?язку з тим, що залучає дитини у конфлікт дорослих. Також встановлено негативний вплив бабусі, тьоті на дитину у вигляді витіснення фігури матері в житті дівчинки.

4) Почергове проживання малолітньої ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , виходячи із індивідуально-психологічних властивостей, емоційного стану можливо з кожним із батьків.

5) Малолітній ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , виходячи із індивідуально-психологічних особливостей, емоційного стану, дитині краще проживати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з точки зору її психологічного комфорту та здоров?я.

6) За результатами психологічного дослідження малолітньої дитини ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , вбачається, що дитина декларує бажання проживання з батьком - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Таке бажання обумовлено прихильністю дитини до батька, яку транслює дитина; бажанням проживати у себе вдома, у звичній обстановці; впливом батька та його родини.

7) Малолітня ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з урахуванням її віку, емоційного стану, індивідуально-психологічних властивостей не спроможна усвідомлювати реальний зміст сімейної ситуації, яка склалася навколо спору батьків щодо визначення її місця проживання та хто з батьків сприяє її кращому розвитку у зв`язку з її залученням до конфлікту між дорослими, підвищеного рівня невротизації емоційного стану та не пережитого травматичного досвіду від розлучення батьків.

8) Малолітня ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з урахуванням її вікових особливостей, емоційного стану, індивідуально-психологічних особливостей не спроможна надавати оцінку ставленню кожного з батьків до неї, у зв?язку з її залученням до конфлікту між дорослими, активним включенням у конфлікт дорослих. Виявляє прихильність до батька - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

9) Малолітня ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , декларує бажання проживання з батьком - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Таке бажання обумовлено прихильністю дитини до батька, яку транслює дитина; бажанням проживати у себе вдома, у звичній обстановці: впливом батька та його родини.

У судових засіданнях в апеляційному суді 03 грудня 2024 року та 13 грудня 2024 року судовий експерт Царьова Катерина, яка склала висновок № 939-24 від 24 жовтня 2024 року за результатами проведення судової психологічної експертизи у цій цивільній справі, надавала відповіді на поставлені їй питання щодо проведеної судової експертизи. Крім того, вказаним експертом були надані письмові роз`яснення щодо зазначеного висновку експерта, в яких, зокрема, зазначив що на теперішній час сімейна ситуація негативно впливає на емоційний стан та відчуття благополуччя дитини, тому для зміни ситуації потрібно змінити соціальне середовище. Тривале збереження ворожої ситуації в сім`ї, що може призвести до дисоціативного феномену, ознаки якого вже спостерігаються у дитини.

Відповідно до довідки від 22 листопада 2024 року № 70 КЗ «Дніпропетровський центр соціально-психологічної допомоги» Дніпропетровської обласної ради за запитом ОСОБА_3 здійснено психологічний аналіз висновку судового експерта № 939-24 від 24 жовтня 2024 року, за результатами якого складено наступний висновок: «Виходячи з індивідуально-психологічних властивостей дитини ОСОБА_7 та з урахуванням її психоемоційного стану та декларування її незмінної позиції щодо проживання разом з батьком, а також у зв`язку з відсутністю психологічної готовності дитини на даний час спілкуватися з матір`ю ОСОБА_2 , психологічно комфортніше дитині ОСОБА_7 проживати з батьком ОСОБА_3 . Примус до сумісного проживання дитини з матір`ю ОСОБА_2 без згоди дитини може принести негативні наслідки для психологічного здоров`я дитини та появи девіантної поведінки».

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

Касаційні скарги не підлягають задоволенню з таких підстав.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до частини другої статті 2 ЦПК України суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону оскаржувана постанова апеляційного суду відповідає.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Статтею 51 Конституції України, частинами другою, третьою статті 5 Сімейного кодексу України (далі - СК України) передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Держава має заохочувати та підтримувати материнство і батьківство та забезпечувати пріоритет сімейного виховання дитини.

Дитина має право знати своїх батьків і право на їх піклування (стаття 7 Конвенції про права дитини).

Відповідно до частини першої статті 18, частини першої статті 27 Конвенції про права дитини держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

У частині першій статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи, згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в найкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Згідно з частинами другою, восьмою, дев`ятою статті 7 СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (частина третя статті 11 Закону України «Про охорону дитинства»).

Згідно зі статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.

У статті 5 Конвенції ООН про ліквідацію всіх форм дискримінації щодо жінок наголошено на необхідності вжиття заходів щодо зміни соціальних та культурних моделей поведінки чоловіків і жінок для досягнення викоренення забобонів, звичаїв та всіх інших проявів, що ґрунтуються на ідеї неповноцінності чи зверхності однієї із статей або стереотипності ролі чоловіків і жінок, а також визначення загальної відповідальності чоловіків і жінок за виховання та розвиток своїх дітей за умови, що в усіх випадках інтереси дітей мають перевагу.

У статті 5 Закону України «Про забезпечення рівних прав та можливостей жінок і чоловіків» визначено, що державна політика щодо забезпечення рівних прав та можливостей жінок і чоловіків спрямована, зокрема, на утвердження ґендерної рівності; недопущення дискримінації за ознакою статі; забезпечення рівної участі жінок і чоловіків у прийнятті суспільно важливих рішень; забезпечення рівних можливостей жінкам і чоловікам щодо поєднання професійних та сімейних обов`язків; підтримку сім`ї, формування відповідального материнства і батьківства; виховання і пропаганду серед населення України культури ґендерної рівності, поширення просвітницької діяльності у цій сфері; захист суспільства від інформації, спрямованої на дискримінацію за ознакою статі.

Згідно зі статтею 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини.

Відповідно до статті 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.

Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини.

Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.

Виходячи зі змісту частини шостої статті 29 ЦК України фізична особа може мати кілька місць проживання.

Відповідно до частини першої статті 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини (частина друга статті 161 СК України).

У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

При визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зав`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним.

Між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини.

Рівність прав батьків стосовно дитини є похідною від прав та інтересів самої дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й першочергово повинні бути визначені й враховані інтереси дитини з урахуванням об`єктивних обставин спору. При визначенні місця проживання дитини судам потрібно крізь призму врахування найкращих інтересів дитини встановлювати та надавати належну правову оцінку всім обставинам справи, які мають значення для правильного вирішення спору. Отже, під час розгляду справ щодо визначення місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо, а також дотримуватися балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини і обов`язком батьків діяти в її інтересах (постанова Верховного Суду від 14 вересня 2022 року у справі № 466/1017/20).

Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини враховується ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. До інших обставин, що мають істотне значення, можна віднести, зокрема: особисті якості батьків; відносини, які існують між кожним з батьків і дитиною (як виконують батьки свої батьківські обов`язки стосовно дитини, як враховують її інтереси, чи є взаєморозуміння між кожним з батьків і дитиною); можливість створення дитині умов для виховання і розвитку.

При оцінці та визначенні найкращих інтересів дитини підлягають врахуванню такі базові елементи: (а) погляди дитини; (б) індивідуальність дитини; (в) збереження сімейного оточення і підтримання відносин; (г) піклування; захист і безпека дитини; (ґ) вразливе положення; (д) право дитини на здоров`я; (е) право дитини на освіту (постанова Верховного Суду від 04 серпня 2021 року у справі № 654/4307/19). Також підлягають врахуванню: (1) спроможність кожного з батьків піклуватися про дитину особисто; (2) стосунки між дитиною і батьками в минулому; (3) бажання батьків бути опікунами; (4) збереження стабільності в оточенні дитини, йдеться про місце проживання (дім), школу, друзів; (5) бажання дитини.

У пункті 67 Загального коментаря № 14 від 29 травня 2013 року Комітет ООН з прав дитини зазначив, що в інтересах дитини доцільно виходити зі спільної батьківської відповідальності. Приймаючи рішення в інтересах дитини, суддя має враховувати право дитини мати і зберігати стосунки з обома батьками.

У Резолюції «Рівність і спільна батьківська відповідальність: роль батька» від 02 жовтня 2015 року № 2079 Парламентська Асамблея Ради Європи підкреслила необхідність поваги органів влади держав-членів до права батьків нести спільну відповідальність, забезпечивши, щоб сімейне право передбачало у разі роздільного проживання батьків або розірвання шлюбу можливість спільної опіки над дітьми в їх найкращих інтересах на основі взаємної згоди між батьками (пункт 2).

Крім того, Парламентська Асамблея Ради Європи звернула увагу, що розвиток спільної батьківської відповідальності допомагає подолати гендерні стереотипи щодо ролей, які нібито призначаються жінкам і чоловікам у сім`ї, і є очевидним відображенням соціологічних змін, які відбулися за останні п`ятдесят років в організації приватної та сімейної сфер (пункт 4).

Відповідно до статті 5 Протоколу № 7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання.

Спільне батьківство слід сприймати як координацію між дорослими у їхніх батьківських ролях і здатність підтримувати та допомагати один одному, воно сприяє покращенню співпраці між батьками та зменшенню ризику потенційних суперечок, оскільки така модель вільна від тягаря переможець-переможений.

У § 49 рішення «Zaunegger v. GERMANY» (заява № 22028/04 від 03 грудня 2009 року) Європейський суд з прав людини підкреслив, що різниця у поводженні є дискримінаційною для цілей статті 14 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якщо вона не має об`єктивного та розумного виправдання, тобто якщо вона не переслідує законної мети або якщо немає розумного зв`язку, пропорційності між використаними засобами та поставленою метою. Рішення щодо надання опіки мають ґрунтуватися на найкращих інтересах дитини, а у випадку конфлікту між батьками ці питання мають ретельно досліджуватися національними судами (§ 61). У цій справі ЄСПЛ визнав, що батько, який на національному рівні вимагав і не отримав спільного опіки щодо доньки, зазнав дискримінації.

З урахуванням вищезазначеного, при вирішенні спору між розлученими батьками про визначення місця проживання дитини суд, керуючись найкращими інтересами дитини, з урахуванням обставин справи має право розглянути питання щодо визначення місця проживання дитини з одним з батьків із забезпеченням контакту дитини з іншим з батьків чи застосування спільної батьківської опіки (поділу батьківського часу) з почерговим проживанням дитини у помешканні кожного з батьків за відповідним графіком.

У постановах від 26 жовтня 2022 року у справі № 750/9620/20, від 04 жовтня 2023 року у справі № 208/4667/20, від 14 грудня 2022 року у справі № 742/2571/21, від 10 січня 2024 року у справі № 183/3958/20, від 05 березня 2025 року у справі № 199/7566/22 Верховний Суд послідовно звертав увагу на можливість застосування судами моделі спільної батьківської опіки над дитиною.

Верховний Суд зауважував, що під час вирішення питання щодо можливості встановлення спільної батьківської опіки, суди, окрім загальних обставин, мають також враховувати: бажання кожного з батьків, щоб дитина проживала разом з ним, згоду на участь у її вихованні та піклуванні; наявність у обох батьків сталих відносин з дитиною та бажання останньої спілкуватися з обома батьками; відсутність обставин, зазначених у частині другій статті 161 СК України, а також інших обставин, що можуть становити загрозу інтересам дитини; наявність у кожного з батьків часу та можливості, що дозволяє належним чином опікуватися дитиною; місце проживання кожного з батьків, що знаходиться відносно недалеко від звичайного місця проживання дитини (сформованих місць життєвих інтересів дитини) тощо.

При цьому Верховний Суд зазначав, що труднощі, пов`язані із спільною опікою, належать до початкового періоду адаптації, і завдяки тривалому контакту батьків ці труднощі поступово зникають. Спільна батьківська опіка, поділ батьківського часу сприяють спілкуванню між батьками, мінімізації конфліктів та розчарувань, приносять користь стосункам матір-дитина і батько-дитина (див., зокрема, пункт 111 постанови Верховного Суду від 05 березня 2025 року у справі № 199/7566/22).

При вирішенні спору щодо визначення місця проживання дитини, батьківської опіки, поділу батьківського часу суд, виходячи з найвищих інтересів дитини, справедливої рівноваги між конкуруючими інтересами кожного з батьків та інтересів громадянського суспільства, враховуючи обставини конкретної справи, уповноважений застосувати найкращий для дитини варіант батьківської опіки, отже застосування судом тієї чи іншої моделі батьківської опіки, поділ батьківського часу у визначеній судом пропорції не є виходом за межі позовних вимог про визначення місця проживання дитини, а є застосуванням принципу найкращих інтересів дитини.

Суд самостійно здійснює пошук і застосовує норми права для вирішення спору безвідносно до посилань сторін, але залежно від установлених обставин справи. Суд виявляє активну роль, самостійно надаючи юридичну кваліфікацію спірним правовідносинам, обираючи та застосовуючи до них належні норми права після повного та всебічного з`ясування обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх позовних вимог і заперечень, підтверджених доказами, дослідженими у судовому засіданні. Підсумок такої процесуальної діяльності суду знаходить відображення в судовому рішенні, зокрема у його мотивувальній та резолютивній частинах. Отже, обов`язок надати юридичну кваліфікацію відносинам сторін спору, виходячи з фактів, установлених під час розгляду справи, та визначити, яку юридичну норму слід застосувати для вирішення спору, виконує саме суд (близькі за змістом висновки Велика Палата Верховного Суду сформулювала у постановах від 15 червня 2021 року у справі № 904/5726/19 (пункти 6.56-6.58), від 28 вересня 2022 року у справі № 483/448/20 (пункт 9.58)).

При вирішенні спорів щодо дітей вирішальним є питання, чи було забезпечено справедливу рівновагу між задіяними конкуруючими інтересами: інтересами дитини, двох батьків і громадського порядку, в межах свободи розсуду, наданої державі у таких питаннях (Maumousseau і Washington v. France,заява № 39388/05 від 06 грудня 2007 року, § 62), проте, не забуваючи, що найвищі інтереси дитини мають бути першочерговим міркуванням (Gnahore v. France, заява № 40031/98 від 19 вересня 2000 року, § 59; X v. Latvia [ВП], заява № 27853/09 від 26 листопада 2013 року, § 95). В останній справі ЄСПЛ підкреслив, що існує широкий консенсус, у тому числі й у міжнародному праві, на користь думки, що найкращі інтереси дитини мають першочергове значення (§ 96). Інтереси батьків, особливо у регулярному спілкуванні з дитиною, лишаються, однак, тим чинником, який слід враховувати при врівноважуванні різних задіяних інтересів (Kutzner v. Germany, заява № 46577/99 від 26 грудня 2002 року, §§ 58, 62).

У § 79 рішення ЄСПЛ Kutzner v. Germany, заява № 46577/99 від 26 грудня 2002 року, зазначено, що розірвання контактів і встановлення обмежень у спілкуванні може призвести лише до посилення відчуження дітей від батьків.

У справі, яка переглядається, встановлено, що як батько, так і мати малолітньої ОСОБА_7 належним чином ставилися до виконання своїх батьківських обов`язків, у той же час між батьками дитини існує тривалий конфлікт щодо визначення місця її проживання, спілкування батьків з дитиною, що унеможливило вирішення питання про батьківську опіку щодо їхнього спільної доньки у позасудовому порядку.

Судами встановлено, що малолітня спільна дитина сторін навчається у Дніпровському ліцеї № 12 «Інтелект» Дніпровської міської ради.

Батьки дитини проживають в одному місті - м. Дніпро. Кожний з них проживає у окремій квартирі та у належних побутових умовах. Ними за місцем свого проживання, кожним окремо, створені належні умови проживання дитини.

Кожен з батьків в однаковій мірі бажає займатися вихованням малолітньої доньки, піклуватися про неї, дбати про її фізичний та духовний розвиток, стан здоров`я.

Установивши, що сторони проживають в одному місті, позитивно характеризуються, висловлюють в однаковій мірі бажання піклуватися про розвиток малолітньої доньки, водночас дитина, з урахуванням її вікових особливостей, емоційного стану, індивідуально-психологічних особливостей не спроможна надавати оцінку ставленню кожного з батьків до неї, а обставин, які б підтверджували вчинення сторонами дій, які б становили ризик безпечному розвитку дитини, відсутні, суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку про можливість застосування у цій сімейній ситуації моделі спільної батьківської опіки й відповідальності з визначенням почергового проживання дитини з кожним з батьків.

При цьому слід ураховувати, що застосування судами моделі спільної фізичної опіки за наявності певних умов створює сприятливі умови для вирішення спорів між батьками щодо дітей добровільно, за взаємним погодженням.

Такий порядок батьківської опіки й відповідальності у цій конкретній справі в повній мірі відповідає визначеному міжнародними нормами та законодавством України принципу рівності прав батьків успорах про опіку над дітьми та необхідності забезпечення якнайкращих інтересів дитини. Він спрямований на «возз`єднання» доньки з матір`ю з урахуванням інтересів батька.

При цьому, апеляційним судом правильно враховано, що дитина тривалий час проживає з батьком, має відповідні соціальні контакти за місцем проживання батька та виявляє, можливо, в деякій мірі більшу прихильність до батька, однак, вочевидь, дитина потребує і материнської турботи та безумовної любові, яка має позитивно впливати на її розвиток.

Доказів, які свідчили б про неможливість відновлення та підтримання належного емоційного контакту між матір`ю та дитиною або шкідливість таких контактів для дитини, матеріали справи не містять.

Батьки мають забезпечити належну участь дитини в освітньому процесі, дотримання поглядів дитини, несення витрат на утримання дитини й уповноважені спільно приймати рішення щодо основних питань, пов`язаних з вихованням і розвитком дитини.

Подолання певних дискомфортних на першому етапі незручностей для дитини, пов`язаних з тимчасовою зміною звичного місця проживання і середовища, а також налагодження емоційного контакту дитини з матір`ю має відбуватися у співпраці батька і матері, інших членів сім`ї, а також за підтримки органів у справах дітей, за необхідності - психологів.

Колегія суддів Верховного Суду наголошує, що визначений судом апеляційної інстанції порядок проживання почергово дитини з кожним з батьків має реалізовуватися у їхній взаємній співпраці з дотриманням безпекових питань та усвідомлюванням потреб доньки у контакті з кожним з батьків.

При істотній зміні обставин сторони мають право узгодити або ініціювати перед органом у справах дітей чи судом питання щодо визначення іншого порядку поділу батьківського часу.

Суд апеляційної інстанції достатньо повно встановив фактичні обставини справи, правильно застосував норми матеріального та процесуального права до спірних правовідносин, та, надавши належну правову оцінку фактичним обставинам справи і поданим сторонами доказам, дійшов обґрунтованого висновку про можливість застосування у конкретній сімейній ситуації моделі спільної батьківської опіки й відповідальності.

Доводи касаційних скаргзазначених висновків суду апеляційної інстанції не спростовують, значною мірою зводяться до переоцінки доказів.

Разом із цим, слід зазначити, що встановлення обставин справи, дослідження та оцінка доказів є прерогативою судів першої та апеляційної інстанцій. Це передбачено статтями 77, 78, 79, 80, 89, 367 ЦПК України. Суд касаційної інстанції не наділений повноваженнями втручатися в оцінку доказів (постанова Великої Палата Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 373/2054/16).

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів заявників по суті спору та їх відображення в оскарженому судовому рішенні, питання вмотивованості висновків суду апеляційної інстанції, Верховний Суд виходить з того, що у справі, яка розглядається, сторонам надано мотивовану відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, а доводи, викладені у касаційних скаргах, не спростовують обґрунтованих висновків суду апеляційної інстанції.

Верховний Суд враховує, що, як неодноразово відзначав ЄСПЛ, рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (§§ 29-30 рішення ЄСПЛ від 09 грудня 1994 року у справі «Руїз Торіха проти Іспанії», заява № 18390/91). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (§ 2 рішення ЄСПЛ від 27 вересня 2001 року у справі «Хірвісаарі проти Фінляндії», заява № 49684/99).

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Згідно з частиною першою статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо рішення, переглянуте в передбачених статтею 400 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Перевіривши правильність застосування судами норм матеріального

і процесуального права, Верховний Суд дійшов висновку про залишення касаційних скарг без задоволення, а постанови суду апеляційної інстанції - без змін.

Керуючись статтями 400, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 , в інтересах якої діє її представник - адвокат Ковальов Олександр Олександрович, залишити без задоволення.

Касаційну скаргу ОСОБА_3 , в інтересах якого діє його представник - адвокат Бесчасова Дар`я Олегівна, залишити без задоволення.

Постанову Дніпровського апеляційного суду від 13 грудня 2024 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий М. Є. Червинська

Судді: А. Ю. Зайцев

Є. В. Коротенко

В. М. Коротун

М. Ю. Тітов