ОСНОВ`ЯНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ХАРКОВА
Справа № 646/7548/25
№ провадження 2-о/646/137/2025
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31.07.25 місто Харків

Основ`янський районний суд міста Харкова у складі:

головуючої судді Іщенко О. В.,

секретаря судового засідання Петренко А. О.,

учасники справи:

заявниця ОСОБА_1 ,

представник заявниці ОСОБА_2 ,

заінтересована особа: Перший відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції,

розглянувши у порядку окремого провадження заяву ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 , заінтересована особа: Перший відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, про встановлення факту смерті,

ВСТАНОВИВ:

До Основ`янського районного суду міста Харкова надійшла заява ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 , заінтересована особа: Перший відділ реєстрації актів цивільного стану у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про встановлення факту смерті ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 в місті Сватове Сватівського району Луганської області.

На обгрунтування заяви представник заявниці зазначила, що відповідно до копії свідоцтва про народження (повторне) серії НОМЕР_1 від 11 серпня 1981 року, ОСОБА_1 народилась ІНФОРМАЦІЯ_3 , матір`ю ОСОБА_1 є ОСОБА_3 , батьком ОСОБА_1 є ОСОБА_5 .

Згідно із копією свідоцтва про одруження серії НОМЕР_2 від 22 жовтня 1988 року ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , уклали шлюб 22 жовтня 1988 року, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено запис за № 12. Після укладення шлюбу дружині присвоєно прізвище « ОСОБА_1 ».

Таким чином, ОСОБА_1 є донькою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , тому для заявниці встановлення факту смерті матері має юридичне значення.

Згідно із копією свідоцтва про смерть серія НОМЕР_3 , виданого Сватівським районним відділом запису актів громадського стану департаменту запису актів громадського стану Міністерства юстиції Луганської Народної Республіки, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження Україна, Луганська область, Сватівський район, село Рудівка, померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце смерті Російська Федерація, Луганська Народна Республіка, Сватівський район, місто Сватове, про що 17 січня 2023 року складений запис акту про смерть № 30.

Відповідно до копії паспорту серії НОМЕР_4 , виданого Сватівським РВ УМВС України в Луганській області 26 квітня 1999 року, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мала реєстрацію місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

Представник заявниці зауважила, що оскільки смерть особи є юридичним фактом, який має наслідки припинення, зміни або виникнення багатьох правовідносин, тому має безпосереднє значення для реалізації особою своїх прав, а саме, встановлення факту смерті матері має для заявниці юридичне значення, оскільки це необхідно для подальшої реєстрації цього факту в органах державної реєстрації актів цивільного стану та отримання відповідного документу, а саме: свідоцтва про смерть ОСОБА_3 , згідно із вимогами чинного законодавства України.

У зв`язку з тим, що місто Сватове Сватівського району Луганської області, яке є місцем смерті ОСОБА_3 , є територією, яка тимчасово окупована Російською Федерацією, факт її смерті не було зареєстровано в органах реєстрації актів громадянського стану в установленому законом порядку. На вказаній території призупинено доступ до Державних peєстрiв та відповідно призупинена реєстрація актів цивільного стану.

Ураховуючи викладене вище, керуючись статтями 4, 19, 293, 315, 316, 317, 318 Цивільного процесуального кодексу України, ОСОБА_2 просила встановити факт смерті громадянки України ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження якої: село Рудівка Сватівського району Луганської області, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 в місті Сватове Сватівського району Луганської області.

Дослідивши матеріали заяви, повно та всебічно оцінивши надані докази, суд дійшов такого висновку.

Згідно із свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданим 11 серпня 1981 року Рудівською сільською радою Сватівського району Ворошиловградської області, громадянка ОСОБА_1 народилась ІНФОРМАЦІЯ_3 у селі Рудівка Сватівського району Ворошиловградської області УРСР про що в книзі реєстрації актів про народження 28 жовтня 1968 року зроблено запис № 34. Батько - ОСОБА_5 . Мати - ОСОБА_3 .

Зі свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_5 , виданого 22 жовтня 1988 року Оборотнівською сільською радою Сватівського району Ворошиловградської області, убачається, що ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , 22 жовтня 1988 року уклали шлюб, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу 22 жовтня 1988 року зроблено запис № 12. Після укладення шлюбу дружині присвоєно прізвище ОСОБА_1 . Місце реєстрації шлюбу - Оборотнівська сільська рада Сватівського району Ворошиловградської області.

З свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 (повторне), виданого 07 листопада 2024 року 99400025 Сватівським районним відділом запису актів цивільного стану департаменту запису актів цивільного стану Міністерства юстиції Луганської Народної Республіки, встановлено, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження - село Рудівка Сватівського району Луганської області, України, померла ІНФОРМАЦІЯ_2 у місті Сватове Сватівського району, Луганська Народна Республіка Російська Федерація, про що 17 січня 2023 року складено запис акту про смерть № 30.

Відповідно до частини першої статті 2 Цивільного процесуального кодексу України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Як зазначено у частині першій статті 4 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до частини першої статті 293 Цивільного процесуального кодексу України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до пункту 5) частини другої статті 293 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Згідно із частиною третьою статті 294 Цивільного процесуального кодексу України, справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду.

Згідно із пунктом 8) частини першої статті 315 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.

Приписами частини першої статті 317 Цивільного процесуального кодексу України встановлено, що заява про встановлення факту смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, може бути подана членами сім`ї померлого, їхніми представниками або іншими заінтересованими особами (якщо встановлення факту смерті особи впливає на їхні права, обов`язки чи законні інтереси) до будь-якого місцевого суду України, що здійснює правосуддя, незалежно від місця проживання (перебування) заявника.

З указаної вище правової норми убачається, що законодавець обмежив коло заявників, які можуть звернутись до суду з заявою про встановлення факту смерті.

У Постанові Верховного Суду України № 265/6342/17 від 25.04.2019 зазначено, що обмеження права на звернення із заявою про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України лише колом родичів померлого або їхніми представниками встановлені з метою недопущення внесення до Державного реєстру актів цивільного стану громадян недостовірних відомостей за зверненнями сторонніх осіб. Тому у разі відсутності родинних зв`язків з померлою особою, заявник, для набуття права звернутися із відповідною заявою, повинен підтвердити у визначеному законом порядку факт проживання з померлою особою однією сім`єю, зокрема шляхом встановлення цього факту у судовому порядку.

Судом встановлено, що факт родинних відносин між заявницею ОСОБА_1 та померлою ОСОБА_3 підтверджується доданими до заяви копіями свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого 11 серпня 1981 року Рудівською сільською радою Сватівського району Ворошиловградської області; свідоцтва про укладення шлюбу НОМЕР_5 , виданого 22 жовтня 1988 року Оборотнівською сільською радою Сватівського району Ворошиловградської області.

У заяві ОСОБА_1 зазначила, що її мати, ОСОБА_8 померла на тимчасово окупованій території, а саме у місті Сватове Сватівського району Луганської області.

Згідно із Переліком територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженим наказом Міністерства розвитку громад та територій України № 376 від 28 лютого 2025 року, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України за № 380/43786, Сватівська міська територіальна громада з 08 березня 2022 року є тимчасово окупованою Російською Федерацією територією України.

На підтвердження факту смерті ОСОБА_3 заявницею надано свідоцтво про смерть серії НОМЕР_3 , видане 07 листопада 2024 року 99400025 Сватівським районним відділом запису актів цивільного стану департаменту запису актів цивільного стану Міністерства юстиції Луганської Народної Республіки.

Питання щодо можливості використання як доказів у справі про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України документів, які видані органами та установами (зокрема, лікарняними закладами), що знаходяться на такій території, вирішується судом з урахуванням загальних положень цивільного процесуального законодавства України щодо належності та допустимості доказів, передбачених статтями 77, 78 Цивільного процесуального кодексу України.

Крім того, згідно із пунктом 13. Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31 березня 1995 року суд встановлює факт смерті за умовами підтвердження доказами, що ця подія мала місце у певний час та за певних обставин.

Оцінюючи допустимість доказів у виді документів, виданих органами та установами на тимчасово окупованій території України, суд керується положенням частини другої статті 19 Конституції України, якою передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини другої та частини третьої статті 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків, крім документів, що підтверджують факт народження, смерті, реєстрації (розірвання) шлюбу особи на тимчасово окупованій території, які додаються до заяви про державну реєстрацію відповідного акта цивільного стану.

Статтею 17 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» передбачено, що у разі порушення положень цього Закону державні органи України застосовують механізми, передбачені законами України та нормами міжнародного права, з метою захисту миру, безпеки, прав, свобод і законних інтересів громадян України, які перебувають на тимчасово окупованій території, а також законних інтересів держави Україна.

Оцінюючи свідоцтво про смерть, видане органом на тимчасово окупованій території України, суд виходить з того, що смерть фізичної особи громадянина України на окупованій території є юридичним фактом, що має наслідком виникнення, зміну або припинення особистих чи майнових прав такої фізичної особи громадянина України.

Положеннями статей 3, 8, 9 Конституції України визначено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права, утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави, а чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Разом з тим, при вирішенні питання щодо оцінки доказів у справі про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, суд бере до уваги практику Європейського суду з прав людини, яка відповідно до українського законодавства має застосовуватись судами при розгляді справ як джерело права.

Так, згідно із висновками ЄСПЛ у справах проти Туреччини (зокрема, «Loizidou v. Turkey», «Cyprus v. Turkey»), а також Молдови та Росії (зокрема, «Mozer v. the Republic o f Moldova and Russia», «Ilascu and Others v. MoldovaandRussia»), ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду ООН у справі Намібії (Namibia case), ЄСПЛ наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони.

Такий висновок ЄСПЛ слід розуміти в контексті сформульованого у Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою невизнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території.

Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій, як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Застосовуючи «намібійський виняток» у справі «Кіпр проти Туреччини», ЄСПЛ, зокрема, зазначив, що виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать.

Таким чином, суд уважає за можливе застосувати названі загальні принципи («Намібійські винятки»), сформульовані в рішеннях Міжнародного суду ООН та Європейського суду з прав людини, у контексті оцінки копії свідоцтва про смерть та медичних документів про смерть фізичної особи громадянина України, виданих закладами, що знаходяться на окупованій території, у сукупності з іншими доказами, як встановлення можливих фактів, оскільки можливості збору доказів смерті особи на окупованій території, зразків, визначених законодавством України, можуть бути істотно обмеженими, у той час як встановлення цього факту має істотне значення для реалізації низки прав людини (громадянина України).

Зазначені вище правові норми узгоджуються з висновками Верховного Суду України, викладеними у Постанові від 12.05.2021 у справі № 220/1582/20, де наголошено, що встановлення факту народження або смерті особи має значення для реалізації майнових та особистих немайнових прав заявника, рішення суду в такій категорії справ повинне ґрунтуватися на дотриманні вимог процесуального закону щодо повного та всебічного з`ясування обставин справи на підставі всіх поданих особами, які беруть участь у справі, доказів у сукупності, у тому числі з урахуванням інформації яка міститься у документах, виданих органами та установами самопроголошених утворень, розташованими на окупованій території України.

Відповідно до частини другої статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державній реєстрації підлягають народження фізичної особи та її походження, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть.

Частиною першою статті 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» передбачено, що державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою.

Відповідно до частини другої статті 319 Цивільного процесуального кодексу України рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах держаної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів.

Відповідно до статті 18 Цивільного процесуального кодексу України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Відповідно до листа Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 22 квітня 2021 року № 987/0/208-21, положення цивільного процесуального закону не вимагають від осіб, які звертаються із заявою до суду про встановлення факту смерті на тимчасово окупованій території, подання до суду письмової відмови органу реєстрації актів цивільного стану у здійсненні реєстрації такого факту.

З огляду на викладені вище обставини та норми матеріального права, суд доходить висновку, що зібрані у справі докази в їх сукупності вказують на можливість задоволення заяви ОСОБА_1 про встановлення факту смерті її матері ОСОБА_3 , оскільки законом не передбачено іншого порядку встановлення цього факту, що надасть можливість заявниці реалізувати питання виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав як заявника, так і померлої фізичної особи, які за своє суттю є подіями та діями, які нерозривно пов`язані з фізичною особою і припиняють її можливість бути суб`єктом цивільних прав та обов`язків.

Рішення підлягає негайному виконанню відповідно до частини четвертої статті 317, пункту 8) частини першої статті 430 Цивільного процесуального кодексу України.

Відповідно до пункту 21) частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються: заявники - у справах за заявами про встановлення фактів, що мають юридичне значення, поданих у зв`язку із збройною агресією, збройним конфліктом, тимчасовою окупацією території України, надзвичайними ситуаціями природного чи техногенного характеру, що призвели до вимушеного переселення з тимчасово окупованих територій України, загибелі, поранення, перебування в полоні, незаконного позбавлення волі або викрадення, втрати документів, необхідних для отримання компенсації за пошкоджені та знищені об`єкти нерухомого майна внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинених збройною агресією Російської Федерації проти України, а також порушення права власності на рухоме та/або нерухоме майно.

Отже, заявниця звільнена законодавством від сплати судового збору. Інформація про наявність інших судових витрат відсутня. Тому, питання про розподіл судових витрат судом не вирішувалось.

Керуючись статтями 258, 259, 263-265, 268, 317, 319, 430 Цивільного процесуального кодексу України, -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: Перший відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, про встановлення факту смерті - задовольнити.

Встановити факт смерті громадянки України ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження якої: село Рудівка Сватівського району Луганської області, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 у місті Сватове Сватівського району Луганської області, Україна.

Зобов`язати Перший відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, , місцезнаходження: вулиця Сумська, будинок 61, місто Харків Харківської області, внести доДержавного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію смерті відомості про смерть ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження якої: село Рудівка Сватівського району Луганської області, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 у місті Сватове Сватівського району Луганської області, Україна.

Рішення суду підлягає негайному виконанню.

Оскарження рішення не зупиняє його виконання.

Рішення може бути оскаржене до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо справи за вебадресою: https://court.gov.ua/fair/ на офіційному вебпорталі судової влади України в мережі Інтернет.

Учасники справи:

Заявниця: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_6 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 ; номер телефона: НОМЕР_7 .

Представник заявниці: ОСОБА_2 , РНОКПП: НОМЕР_8 , адреса: АДРЕСА_3 , абонементська скринька № 594; номер телефона: НОМЕР_9 , email: ІНФОРМАЦІЯ_6 ;

Заінтересована особа: Перший відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, , місцезнаходження: вулиця Сумська, будинок 61, місто Харків Харківської області, 61058; номер телефона: +39, email: .

Суддя О. В. Іщенко