Справа № 487/4633/25
Провадження № 2-о/487/176/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.08.2025 Заводський районний суд м. Миколаєва в складі:

головуючого-судді А.А. Лагоди

секретаря К.Е. Мамчур

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщені суду цивільну справу за заявою представника ОСОБА_1 адвоката Важеніної Світлани Анатоліївни до Відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), про встановлення факту неправильності записів в актовому записі,

ВСТАНОВИВ:

07.07.2025 з Верховного Суду надійшла за підсудністю до суду заява від 11.02.2025 представника заявника в порядку окремого провадження про встановлення факту неправильності записів в актовому записі про народження №479 від 08.10.1946, зареєстрованого відділом ДРАЦС по м. Красноармійську реєстраційної служби Красноармійського міжрайонного управління юстиції у Донецькій області, а саме: національність матері - ОСОБА_2 «українка» замість вірної «німкеня»; в актовому записі про смерть №340 від 30.05.1979, складений відділом ДРАЦС по м. Красноармійську реєстраційної служби Красноармійського міжрайонного управління юстиції у Донецькій області, а саме: національність померлої - ОСОБА_2 «українка» замість вірної «німкеня». Заявник також просить суд: зобов`язати відділ ДРАЦС у м. Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиціх (м. Одеса) внести змінив в актовий запис про народження №479 від 08.10.1946, зареєстрованого відділом ДРАЦС по м. Красноармійську реєстраційної служби Красноармійського міжрайонного управління юстиції у Донецькій області, а саме: змінити національність матері - ОСОБА_2 з «українка» на «німкеня»; зобов`язати відділ ДРАЦС у м. Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиціх (м. Одеса) внести змінив в актовий запис про смерть №340 від 30.05.1979, складений відділом ДРАЦС по м. Красноармійську реєстраційної служби Красноармійського міжрайонного управління юстиції у Донецькій області, а саме: змінити національність померлої - ОСОБА_2 з «українка» на «німкеня».

Заява обґрунтована тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 народився ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , його батьками вказано ОСОБА_3 (батько) та ОСОБА_4 (мати). В свою чергу батько заявника ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , має запис про своїх батьків - ОСОБА_5 (батько) та ОСОБА_2 (мати), національність українці, які уклали шлюб 09.10.1936 та за інформацією повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян від 04.03.2014 визначено нареченого ОСОБА_5 , національність українець та наречену ОСОБА_6 , національність німка. Бабуся заявника ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується актовим записом №340 від 30.05.1979 де визначено національність померлої - українка. Батько заявника ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 . тобто бабуся заявника ОСОБА_2 німкеня за походженням у актових записах про народження її дитини ОСОБА_3 та про її смерть, помилково зазначена як українка. З огляду на ці обставини заявник звернувся до відділу ДРАЦС у м. Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиціх (м. Одеса) про внесення змін до актового запису цивільного стану але йому було відмовлено. З метою реалізації особистих прав ОСОБА_1 , його німецьке походження має істотне значення для встановлення сімейного походження, що стало підставою для звернення з заявою до суду.

Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільну справу було розподілено 07.07.2025 судді Лагоді А.А.

Ухвалою суду від 09.07.2025 заяву залишено без руху, надано час на усунення недоліків.

Ухвалою суду від 15.07.2025 заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження по справі та призначено судове засідання.

Від представником заявника до суду надійшла заява, в якій підтримує заявлені вимоги та просить розглянути справу за їх відсутністю на підставі наявних доказів, що додані до справи.

Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлено належним чином. Їх неявка не перешкоджає розгляду справи.

Враховуючи, що всі особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явились, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи і оцінивши отримані докази, суд приходить до наступного.

Судом встановлено та підтверджуються матеріалами справи, що згідно свідоцтва про народження ОСОБА_1 серія НОМЕР_1 від 17.03.1971, актовий запис №178 від 15.03.1971 відділу ДРАЦС по м. Красноармійську реєстраційної служби Красноармійського міжрайонного управління юстиції у Донецькій області, батьками заявника записані: батько - ОСОБА_3 , національність - українець, мати - ОСОБА_4 , національність - українка.

Відповідно до витягу з державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису народження від 07.03.2024 відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , міститься запис про батька ОСОБА_5 , національність - українець, мати - ОСОБА_2 , національність - українка.

Відповідно до повного Витягу з державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб від 04.03.2014 міститься запис, дата складання 09.10.1936, номер актового запису 355, наречений ОСОБА_5 , національність - українець, ОСОБА_6 , національність - німка.

За інформацією з свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 вбачається, що ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 у віці 59 років, актовий запис №605.

Відповідно до висновку про внесення змін до актового запису цивільного стану від 26.10.2024 відділу ДРАЦС у м. Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) встановлено, що в актовому записі про смерть №340 від 30.05.1979, складеного відділом ДРАЦС по м. Красноармійську реєстраційної служби Красноармійського міжрайонного управління юстиції у Донецькій області, зазначено національність померлої ОСОБА_2 - українка.

Відповідно до ч. 1 та п. 5 ч. 2 ст.293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Статтею 315 ЦПК України визначено перелік справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які підлягають розгляду судом у порядку окремого провадження. Вказана норма не передбачає можливості розгляду у порядку окремого провадження заяв про встановлення факту належності до певної національності.

Викладений перелік справ, що розглядаються у порядку окремого провадження, не є вичерпним, але доповнюватися він може лише законом.

Зі змісту ч. 2 ст.315 ЦПК України вбачається, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Аналіз даних норм дає підстави для висновку, що справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: 1) факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них повинні залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; 2) встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право; 3) заявник не має іншої можливості одержати або відновити документ, що засвідчує факт, що має юридичне значення; 4) чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів.

Отже, згідно зі ст.293, ч. 2 ст.315 ЦПК України для встановлення факту необхідна наявність певних умов, зокрема, встановлюваний факт повинен бути юридичним, тобто від його встановлення у особи виникають, змінюються або припиняються особисті чи майнові права; чинним законодавством не передбачено іншого порядку його встановлення.

Відповідно до частин першої-третьої статті 49 ЦК України актами цивільного стану є події та дії, які нерозривно пов`язані з фізичною особою і започатковують, змінюють, доповнюють або припиняють її можливість бути суб`єктом цивільних прав та обов`язків. Актами цивільного стану є народження фізичної особи, встановлення її походження, набуття громадянства, вихід з громадянства та його втрата, досягнення відповідного віку, надання повної цивільної дієздатності, обмеження цивільної дієздатності, визнання особи недієздатною, шлюб, розірвання шлюбу, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, зміна імені, інвалідність, смерть тощо. Державній реєстрації підлягають народження фізичної особи та її походження, громадянство, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть.

На підставі Указу Президента України №70/99 від 27.01.1999 втратив чинність Указ Президента України від 31.12.1991 «Про порядок зміни громадянами України національності», і з того часу в законодавстві України відсутні норми, які передбачають настання певних юридичних наслідків або набуття немайнових чи майнових прав в залежності від національності особи.

В зв`язку з цим, факт належності особи до певної національності не може бути встановлений в судовому порядку, оскільки відповідно до положень ст.315 ЦПК України не належить до юридичних фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичної особи.

Згідно з частиною першою статті 22 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» внесення змін до актового запису цивільного стану проводиться відповідним органом державної реєстрації актів цивільного стану за наявності достатніх підстав. За наслідками перевірки зібраних документів орган державної реєстрації актів цивільного стану складає обґрунтований висновок про внесення змін до актового запису цивільного стану або про відмову в цьому. У разі відмови у внесенні змін до актового запису цивільного стану у висновку вказуються причини відмови та зазначається про можливість її оскарження в судовому порядку.

Порядок внесення змін до актових записів цивільного стану регулюється Правилами внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджені наказом Міністерства юстиції України від 12 січня 2011 року № 96/5 (далі - Правила).

Згідно з пунктом 1.1 розділу І Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, які складено органами державної реєстрації актів цивільного стану України, проводиться відділами державної реєстрації актів цивільного стану міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (далі - відділи державної реєстрації актів цивільного стану) у випадках, передбачених чинним законодавством. У разі відмови у внесенні змін до актових записів цивільного стану у висновку відділу державної реєстрації актів цивільного стану вказуються причини відмови та в яких зазначено про можливість оскарження його у судовому порядку.

Підпунктами 2.13.1, 2.13.2 пункту 2.13 розділу ІІ Правил визначено, що підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є, зокрема, рішення суду про встановлення неправильності в актовому записі цивільного стану, постанова адміністративного суду.

Отже, органи державної реєстрації актів цивільного стану за заявою громадян можуть вносити зміни до актових записів на підставі рішень суду, якими встановлено неправильність таких записів та зазначено про внесення до них конкретних змін.

Питання зміни національності громадянами України регулювалося Указом Президента України від 31 грудня 1991 року № 24 «Про порядок зміни громадянами України національності», відповідно до якого національність могла бути змінена особами, які при досягненні 16-річного віку та одержанні паспорта прийняли національність одного з батьків та бажали змінити її відповідно до національності другого з батьків. Зміна національності провадилася відділом внутрішніх справ виконавчого комітету районної, міської, районної у місті ради народних депутатів за місцем проживання заявника. Зміна національності допускалася також і щодо осіб, які обрали національність до прийняття цього Указу. Зазначений Указ Президента України втратив чинність на підставі Указу Президента України від 27 січня 1999 року № 70/99.

Чинним законодавством України не передбачено зазначення в актових записах цивільного стану та свідоцтвах про державну реєстрацію актів цивільного стану національності батьків дитини чи осіб, які вступають у шлюб. Тим самим забезпечується рівність усіх незалежно від національності чи етнічного походження, а також право особи вільно обирати та відновлювати національність, як це передбачено статтею 11 Закону України «Про національні меншини в Україні». Примушення громадян у будь-якій формі до відмови від своєї національності не допускається.

У статті 11 Конституції України визначено, що держава сприяє як консолідації та розвиткові української нації, її історичної свідомості, традицій і культури, так і розвиткові етнічної, культурної, мовної та релігійної самобутності національних меншин в Україні.

Відповідно до статті 3 Рамкової конвенції про захист національних меншин, ратифікованої Україною 09 грудня 1997 року, кожна особа, яка належить до національної меншини, має право вільно вирішувати, вважатися їй чи не вважатися такою, і таке рішення або здійснення прав у зв`язку з ним не повинно зашкоджувати такій особі.

Згідно зі статтею 300 ЦК України особа має право на індивідуальність, на збереження своєї національної, культурної, релігійної, мовної самобутності, а також право на вільний вибір форм та способів прояву своєї індивідуальності, якщо вони не заборонені законом та не суперечать моральним засадам суспільства. Таке право підпадає під захист статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, яка передбачає, що кожна людина має право на повагу до її особистогоі сімейного життя. Держава не може втручатися у здійснення цього права інакше ніж згідно із законом та у випадках, необхідних у демократичному суспільстві в інтересах національної і громадської безпеки.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 11.09.2019 у справі № 810/2732/18, зроблено висновок, що «відмова від фіксації національності в офіційних документах, що посвідчують особу, та актових записах цивільного стану і відповідних свідоцтвах органів державної реєстрації актів цивільного стану відповідає статті 24 Конституції України, яка гарантує рівність громадян, зокрема незалежно від етнічного походження, а також статті 11 Закону України «Про національні меншини в Україні». Отже, національна належність особи є актом її особистого самовизначення і жодним чином не впливає на публічно-правові відносини такої особи з державою. Фіксація факту національності особи в документі, що її посвідчує, чи в актових записах громадянського стану створила б перешкоду вільному обранню чи відновленню національності, оскільки поставила б таке обрання чи відновлення у залежність від рішення державного органу» (пункти 34, 35).

Зазначене узгоджується з правовою позицією, викладеною Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 29.05.2019 у справі № 398/4017/18, провадження № 14-215цс19 та неодноразово підтриманою Верховним Судом у постановах: від 30.01.2020 у справі № 754/7901/19, від 18.03.2020 у справі № 761/36561/19, від 03.11.2021 у справі № 759/13784/19, від 30.03.2022 у справі № 458/1176/20. Указане свідчить про сталість практики з розгляду подібних справ.

Заявник не позбавлений права звернутися для вирішення питання про приналежність його до німецької національності до органів реєстрації актів цивільного стану як суб`єкта владних повноважень, з метою внесення змін до актового запису щодо його національності, а у разі відмови такого суб`єкта - оскаржити її в судовому порядку. Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд в постанові від 01.02.2018 у справі №760/19921/16-ц.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Згідно з п.1 ч.1 ст.255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

ОСОБА_1 , звертаючись до суду з указаним позовом, фактично просить встановити національність його бабусі, а також внести відповідні зміни в актові записи цивільного стану.

За таких обставин, з урахування правової позиції Верховного Суду у вищевикладених постановах та у постановах від 17.11.2023 у справі №216/4127/23, від 14.03.2023 у справі № 216/1899/22, суд приходить до висновку, що дана справа не підлягає розгляду не лише в порядку цивільного судочинства, а й судовому розгляду взагалі, у зв`язку з неможливістю встановлення в судовому порядку фактів щодо належності осіб до певної національності.

За такого, провадження у справі за заявою адвоката Важеніної С.А. на підставі п.1 ч.1 ст.255 ЦПК України підлягає закриттю.

З урахуванням викладеного та оскільки суд вважає, що провадження у справі підлягає закриттю, слід повернути заявнику сплачений судовий збір у розмірі 2422,40 грн.

Керуючись ст.ст.255, 315, 352, 354, 355 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі за заявою представника ОСОБА_1 адвоката Важеніної Світлани Анатоліївни до Відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), про встановлення факту неправильності записів в актовому записі - закрити.

Повернути ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) сплачений судовий збір у розмірі 2422,40 грн., сплаченого платіжною інструкцією №0.0..1 від 11.02.2025, платіжною інструкцією №0.0..1 від 11.02.2025.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заявник: ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 .

Заінтересована особа: Відділ державної реєстрації актів цивільного стану у м. Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), адреса: м. Миколаїв, вул. Шосейна, 11, .

Суддя А.А. Лагода