Справа № 214/3232/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 серпня 2025 року м. Кривий Ріг

Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Євтушенка О.І.,

за участю:

секретаря судового засідання Попкової Ю.В.,

представника заявника (відповідача) Вірка В.В.,

представника заінтересованої особи (позивача) Кучерявої С.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали заяви представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Вірка Віктора Вікторовича про перегляд заочного рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 28.06.2024 у цивільній справі №214/3232/24 за позовною заявою Акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги з постачання теплової енергії до нежитлового приміщення, -

ВСТАНОВИВ:

Представник відповідача ОСОБА_1 адвокат Вірко В.В. звернувся до суду із заявою шляхом направлення через модуль підсистеми ЄСІТС «Електронний суд» 06.05.2025 (зареєстровано 07.05.2025), у подальшому уточнивши зміст та пред`явлені вимоги, просив суд: поновити відповідачеві ОСОБА_1 процесуальний строк на подання заяви про перегляд заочного рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 28.06.2024 у цивільній справі №214/3232/24 як такий, що пропущений з поважних причин; переглянути та скасувати заочне рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 28.06.2024 у цивільній справі №214/3232/24 за позовом АТ «Криворізька теплоцентраль» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги з постачання теплової енергії до нежитлового приміщення, призначити справу до розгляду в загальному порядку з викликом сторін.

В обґрунтування вимог заяви представник відповідача зазначив, що копію заочного рішення суду від 28.06.2024 відповідач ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку не отримував. Фактично зі змістом судового рішення та письмовими матеріалами справи представник відповідача ознайомився 27.11.2024. До того часу жодних судових та позасудових документів відповідач не отримував, про перебування справи у провадженні суду обізнаний не був, а тому не міг подати відзив на позов та докази на підтвердження своїх заперечень щодо пред`явлених до нього вимог. Щодо суті самої справи, представник зауважив, що ОСОБА_1 тривалий час не мешкає за адресою місця проживання: АДРЕСА_1 , оскільки раніше змушений був переїхати на постійне проживання до ізраїльського поселення Кір`ят-Арба на околиці Хевронаміста, де він проживає зі своєю родиною й наразі. Крім того, ОСОБА_1 тривалий час не є споживачем послуг АТ «Криворізька теплоцентраль» як постачальника теплової енергії для потреб опалення і гарячого водопостачання за адресою: АДРЕСА_2 , нежитлова будівля А-1 прим.№35, яка належить йому на праві власності, оскільки з 02.11.2015 у встановленому законом порядку приміщення було відключене від системи централізованого опалення через відмову ОСББ «Парфенон» від таких послуг (причина: порушення з`єднання труби з теплоносієм у підвальному приміщенні цієї нежитлової будівлі через відсутність розмежувальної спеціальної апаратури та шайби, що регулює температуру як свідчення порушення технічних характеристик із постачання теплової енергії з боку позивача). Відтак, з 02.11.2015 між сторонами не існує жодних правовідносин з надання послуг з постачання теплової енергії. Будь-яких доказів укладення сторонами договору, спричинення відповідачем збитків АТ «Криворізька теплоцентраль» до позову не надано. Загальні наведені позивачем розрахунки нарахувань не підтверджують фактичного споживання теплової енергії саме відповідачем ОСОБА_1 протягом заявленого у позові періоду. Позаяк, на переконання представника відповідача, господарська діяльність АТ «Криворізька теплоцентраль», пов`язана з транспортуванням та постачанням теплової енергії до споживача в розмірах за явно завищеними тарифами щодо заявника, є такою, що порушує чинне законодавство України та не відповідає державному механізмові ціноутворення. Стосовно заявлених позивачем збитків, нарахованих в порядку ст.625 ЦК України, то представник зауважив, що такі нарахування проведені протягом дії карантину та воєнного стану, тобто за форс-мажорних обставин, що виключає можливість їх нарахування та стягнення з відповідача. Крім того, представник відповідача зазначив, що відповідач також заперечує проти заявлених вимог з підстав, поміж іншим, заявлення їх поза межами строку позовної давності. Додатково зазначив, що АТ «Криворізька теплоцентраль», будучи монополістом з теплопостачання у м. Кривому Розі, вчиняє дії, що свідчать про очевидні фінансові мотиви для шахрайства та отримання неправомірного збагачення.

07.05.2025 матеріали заяви передано на розгляд судді Євтушенку О.І. як попередньо визначеному складу суду, який ухвалював заочне рішення.

Ухвалою суду від 21.05.2025 заяву залишено без руху. На її виконання 25.05.2025 через модуль підсистеми ЄСІТС «Електронний суд» адвокатом Вірком В.В., який діє в інтересах ОСОБА_1 , подано заяву про усунення недоліків із долученням квитанції про сплату судового збору за її подання у сумі 605 грн. 60 коп., клопотання про поновлення процесуального строку на її подання.

Ухвалою суду від 16.06.2025 поновлено ОСОБА_1 процесуальний строк на подання заяви про перегляд заочного рішення суду; заяву прийнято до провадження суддею Євтушенком О.І. з призначенням до розгляду по суті.

Не погоджуючись із заявою про перегляд заочного рішення, представник заінтересованої особи (позивача) АТ «Криворізька теплоцентраль» Кучерява С.О. подала заперечення, направлені через підсистему ЄСІТС «Електронний суд», вважаючи, що заочне рішення від 28.06.2024 ухвалене судом у відповідності до вимог процесуального та матеріального права, а відтак правові підстави для його перегляду відсутні. Представник зауважила, що відповідач ОСОБА_1 про розгляд справи повідомлявся у встановленому законом порядку, ухвала суду та позовна заява з додатками направлялися за місцем реєстрації відповідача рекомендованим листом, однак листа не було вручено у зв`язку з тим, відповідач не з`явився для його отримання. У справі, що переглядається, до вирішення питання відкриття провадження у справі судом було встановлено, що відповідач ОСОБА_1 має зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 . Зважаючи на це, ухвалу суду про відкриття провадження у справі, інші судові документи було направлено судом на адресу зареєстрованого місця проживання відповідача, однак, повернуто без вручення. За таких обставин, позивач, відповідно п.3 ч.8 ст.128 ЦПК України вважається повідомленим про судові засідання в суді належним чином, і відповідно аргумент представника відповідача про неналежне повідомлення ОСОБА_1 необґрунтований. До того ж сам факт тривалого проживання ОСОБА_1 за кордоном, про що вказував представник, з об`єктивних причин, незалежних від суду, виключає можливість безпосереднього вручення йому судових відправлень. Позаяк, відсутність доказів повідомлення АТ «Криворізька теплоцентраль» як установу, що надає житлово-комунальні послуги, про його тривалу тимчасову відсутність приміщенні, свідчить про неналежне його відношення до виконання покладених на нього законом обов`язків як споживача послуг, визначених п.11 ч.2 ст.7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги». Крім того, інформація про кожне судове засідання була висвітлена на офіційному сайті Судової влади, відповідно до встановлених правил. Правом надання відзиву протягом усього часу розгляду справи відповідач не скористався. Таким чином, на переконання представника, суд при прийнятті рішення переконався в належному повідомленні учасників справи про дату та час судового розгляду і лише після цього ухвалив рішення по справі.

Що стосується заперечень відповідача безпосередньо по суті пред`явлених вимог, то представник зауважила, що у заяві по перегляд заочного рішення представник відповідача зазначає про наявність акта ДП «Криворізька теплоцентраль» від 02.11.2015, в якому зазначено: «Тепловий ввід ФОП Тимченко за адресою: АДРЕСА_2 закритий та опломбований до особливого розпорядження» (долучено до заяви про перегляд заочного рішення). Разом з тим, даний період, по-перше, не підпадає під період за який стягується заборгованість 2021-2024 роки, а, по-друге, представник відповідача приховав наявність акта АТ «Криворізька теплоцентраль» від 22.09.2020 №363 в якому зазначено, що вхідні засувки розпломбовано (додано до заперечень), що повністю спростовує посилання представника відповідача про відключення його приміщення у законний спосіб. Крім того, процедура відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води регламентувалась Порядком відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачанню (надалі Порядок), затвердженим Наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 22.11.2005 №4. До того ж внесені у Порядок від 22.11.2005 № 4 зміни наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України №169 від 06.11.2007 унеможливлюють відключення від мереж централізованого опалення окремих приміщень у житлових будинках. Таким чином, відокремлення від мережі централізованого опалення було чітко регламентовано та передбачало вичерпний перелік документів, наявність яких дозволяла власнику житлового чи нежитлового приміщення встановити автономне опалення. Отже, відключення споживачів від мережі централізованого опалення відбувається тільки на підставі рішення постійно діючої міжвідомчої комісії, створеної органом місцевого самоврядування або місцевим органом виконавчої влади з вчиненням в подальшому дій споживачем з дотриманням визначеної Порядком відключення від 22.11.2005 №4 процедури. При цьому тип приміщення (житлове/нежитлове) у цьому питанні не має значення, оскільки об`єкти теплопостачання є вбудованими у багатоквартирний будинок, тип вбудованого у багатоквартирний будинок приміщення не впливає на порядок його відключення від мережі централізованого опалення. Самовільне відключення споживача від внутрішньобудинкових систем опалення або здійснення такого відключення з порушенням встановленої законодавством процедури не припиняє статусу такого суб`єкта як споживача відповідних комунальних послуг, не звільняє його від необхідності укладення договору на постачання таких послуг та їх оплати. Більш того, посилання представника відповідача про відсутність розрахунків про фактично відпущену теплову енергію спростовуються доданим до позовної заяви детальним розрахунком обсягу споживання послуги з постачання теплової енергії ОСОБА_1 з посиланням та Методику розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг затверджених наказом міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України «315 від 22.11.2018 з подальшими змінами. Відтак, на думку представника АТ «Криворізька теплоцентраль», наведені представником відповідача розрахунки є безпідставними та невірними.

Крім того, в обґрунтування заяви про перегляд заочного рішення суду представник відповідача зазначив, що судом не застосовано строки позовної давності до періоду заборгованості, заявленого у позові. При цьому, представник АТ «Криворізька теплоцентраль» акцентувала увагу, що в даному випадку відповідачем та його представником не враховано, що 02.04.2020 набув чинності Закон України від 30.03.2020 №540-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (КОВІД-19)», відповідно до якого «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено п.12, за змістом якого під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (КОВІД-19), строк позовної давності продовжено на строк дії такого карантину. У свою чергу, Законом України від 15.03.2022 №2120 "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України було доповнено п.19 такого змісту: «У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії". Отже, строк позовної давності за вимогою про стягнення заборгованості за комунальні послуги в силу приписів п.п.12, 19 Розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України було продовжено спочатку на строк дії карантину, а пізніше воєнного стану. Таким чином, позовна давність для пред`явлення позовних вимог станом на день звернення до суду з позовом не сплила, оскільки її перебіг був зупинений до кінця дії карантину 30.06.2023. Після припинення дії карантину строк, що залишився до кінця спливу позовної давності, продовжується на строк дії воєнного стану в Україні. На підставі наведеного, АТ «Криворізька теплоцентраль» вважає що відсутні підстави, які б виправдовували необхідність повторного перегляду справи у зв`язку з чим не вбачала достатніх підстав для задоволення заяви про перегляд заочного рішення по справі №214/3232/24.

Присутній в судовому засіданні 30.07.2025 представник заявника (відповідача) ОСОБА_1 адвокат Вірко В.В. вимоги заяви підтримав та наполягав на перегляді заочного рішення суду від 28.06.2024 із наведених ним підстав.

Представник заінтересованої особи (позивача) Кучерява С.О., беручи участь в судовому засіданні 30.07.2025, заперечувала проти задоволення заяви, не вбачаючи достатніх підстав, які б визначали доцільність перегляду заочного рішення суду від 28.06.2024, підтримавши свою позицію, викладену у запереченнях.

На підставі ч.2 ст.258, ч.4 ст.259 ЦПК України для постановлення ухвали за результатами розгляду заяви про перегляд заочного рішення у судовому засіданні 30.07.2025 оголошено перерву до 10.05 год. 04.08.2025.

Суд, дослідивши письмові матеріали цивільної справи, зміст та вимоги заяви про перегляд заочного рішення, врахувавши позицію учасників справи, доходить такого висновку.

Судом встановлено, що рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 28.06.2024, ухваленим при заочному розгляді цивільної справи №214/3232/24, позовні вимоги Акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з постачання теплової енергії до нежитлового приміщення задоволено: стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль» заборгованість по оплаті за надані житлово-комунальні послуги з централізованого опалення до нежитлового приміщення за адресою: АДРЕСА_3 за період з листопада 2021 року до березня 2023 року у розмірі основного боргу 159 872 грн. 11 коп., пеню 7 054 грн. 81 коп., 3% річних 5 795 грн. 38 коп., інфляційні втрати 8 670 грн. 22 коп., плату за абонентське обслуговування 130 грн. 50 коп., а також 3 028 грн. 00 коп. в рахунок відшкодування витрат по сплаті судового збору.

Як визначено ч.ч.1-3 ст.284 ЦПК України, заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Не погоджуючись із заочним рішенням суду від 28.06.2024, адвокат Вірко В.В., діючи в інтересах ОСОБА_1 , подав заяву про його перегляд.

З аналізу ст.280 ЦПК України слідує, що для скасування заочного рішення необхідна одночасна наявність 4-х наведених умов, які в сукупності визначають матеріальний та процесуальний аспекти для скасування заочного рішення, що також визначено в п.30 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12.06.2009 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції».

Заочним розглядом справи є специфічна процедура розгляду цивільної справи та її вирішення за відсутності відповідача. Умовами проведення заочного розгляду справи є: 1) належне повідомлення відповідача про дату, час і місце судового засідання; 2) нез`явлення відповідача у судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) неподання відповідачем відзиву на позовну заяву та 4) відсутність заперечень позивача проти такого вирішення справи. Лише в разі одночасного існування всіх перелічених умов суд може ухвалити заочне рішення в справі (ч.1 ст.280 ЦПК України).

Що стосується виклику/повідомлення відповідача про розгляд справи, слід керуватися приписами ч.5 ст.128 ЦПК України, відповідно до якої судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, а судова повістка-повідомлення завчасно.

Днем вручення судової повістки є, зокрема, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду (п.3 ч.8 ст.128 ЦПК України).

Верховний Суд вказує, у разі якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії направлено судом за належною адресою, і повернуто підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії. Правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 16.05.2018 у справі №910/15442/17 та від 04.12.2018 у справі №921/32/18 та ряді інших, що свідчить про сталість судової практики стосовно цього.

Крім того, Верховний Суд в постанові від 18.03.2021 у справі №911/3142/19 зазначив, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу зареєстрованого місця проживання є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі №800/547/17, постановах Верховного Суду від 27.11.2019 у справі №913/879/17, від 21.05.2020 у справі №10/249-10/19, від 15.06.2020 у справі №24/260-23/52-б).

У справі, що переглядається, до вирішення питання відкриття провадження у справі судом було встановлено, що за відомостями з Єдиного державного демографічного реєстру відповідач ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 з 21.09.2018. Зважаючи на це, ухвалу суду про відкриття провадження у справі, інші судові та позасудові документи було направлено судом на адресу зареєстрованого місця проживання відповідача, що підтверджується наявними у матеріалах справи доказами. За таких обставин, позивач, відповідно п.3 ч.8 ст.128 ЦПК України вважається повідомленим про судові засідання в суді належним чином. І відповідно аргумент представника відповідача про неналежне повідомлення відповідача необґрунтований, а тому суд його відхиляє. До того ж сам факт тривалого проживання ОСОБА_1 за кордоном та переїзд його на постійне місце проживаннядо ізраїльського поселення Кір`ят-Арба на околиці Хевронаміста, про що вказував представник, з об`єктивних причин, незалежних від суду, виключав можливість безпосереднього вручення йому судових відправлень. Позаяк, відсутність доказів повідомлення відповідача АТ «Криворізька теплоцентраль» як установу, що надає житлово-комунальні послуги, про його тривалу тимчасову відсутність, свідчить про неналежне його відношення до виконання покладених на нього законом обов`язків як споживача послуг, визначених п.11 ч.2 ст.7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», а відтак суд вважає доречними зауваження представника АТ «Криворізька теплоцентраль» стосовно цього.

Таким чином, за вищевказаних та встановлених обставин суд констатує, що саме по собі неотримання відповідачем кореспонденції суду про повідомлення щодо часу та місця розгляду даної справи з причин, не залежних від суду, не може свідчити про його неналежне повідомлення про розгляд справи, а також не може бути причиною для порушення законного права позивача на розумний строк розгляду його справи судом, адже зі свого боку суд вчинив усі процесуальні дії, необхідні для повідомлення відповідача про розгляд справи. Позаяк, у разі не подання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Відтак, при ухваленні рішення суд дотримався процесуальних вимог щодо проведення заочного розгляду справи. До того ж згідно з прецедентною практикою ЄСПЛ щодо застосування ст.6 Конвенції, доступ до суду не є абсолютним і національним законодавством може обмежуватись, зокрема для дотримання правил судової процедури і це не є порушенням права на справедливий суд (рішення у справі «Станков проти Болгарії» від 12.07.2007).

У доктрині цивільного процесуального права вважається, що, з одного боку, заочне провадження є додатковою гарантією для позивача від зловживання відповідачем процесуальними правами, усунення причин затягування процесу та дотримання судами строків розгляду справи. З іншого боку, відповідачу ч.1 ст.284 ЦПК України гарантується право на перегляд заочного рішення за його письмовою заявою за «спрощеною процедурою», тобто тим самим судом, на чому також акцентовано увагу Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 12.06.2024 у справі №756/11081/20 (п.п.36, 37).

Тлумачення ст.ст.286, 287 ЦПК України в сукупності із ч.1 ст.288 ЦПК України дає підстави для висновку, що в разі, коли відповідач не довів наявність поважних причин неявки в судове засідання та неподання відзиву, а також не подав доказів по суті справи, суд залишає заяву про перегляд заочного рішення без задоволення. Для застосування повноважень, передбачених у ч.3 ст.287 ЦПК України, суд звертає увагу, по-перше, на подання доказів по суті справи, які потенційно можуть змінити висновки по суті спору, викладені в заочному рішенні, та, по-друге, звертає увагу на існування і доведеність поважних причин, через які відповідач не зміг з`явитися на судове засідання, а також подати відзив, у зв`язку із чим і було ухвалене заочне рішення.

Отже, ЦПК України встановлює можливість перегляду ухваленого місцевим судом заочного рішення цим же судом без необхідності звернення до апеляційного суду за умови, що причини, які зумовили неприйняття відповідачем участі у розгляді справи, визнані судом поважними, а докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Разом з тим, представником ОСОБА_1 не надано доказів, які б мали істотне значення для вирішення справи, потенційно докорінно могли змінити висновки по суті спору, викладені в заочному рішенні, та визначали необхідність перегляду заочного рішення, а всі доводи зводяться виключно до незгоди з вирішенням спору. Так, ініціюючи перегляд заочного рішення суду, представник відповідача зазначав про те, що ОСОБА_1 тривалий час не є споживачем послуг АТ «Криворізька теплоцентраль» як постачальника теплової енергії для потреб опалення і гарячого водопостачання за адресою: АДРЕСА_2 , нежитлова будівля А-1 прим.№35, яка належить йому на праві власності, оскільки з 02.11.2015 у встановленому законом порядку приміщення було відключене від системи централізованого опалення через відмову ОСББ «Парфенон» від таких послуг, що технічно зафіксовано. Крім того, акцентував увагу на пропуску позивачем строку позовної давності за заявленими вимогами та неправомірність нарахування позивачем збитків на заборгованість в порядку ст.625 ЦК України в умовах воєнного стану та під час дії карантинних обмежень.

Так, ухвалюючи заочне рішення 28.06.2024, суд виходив з відомостей, наданих АТ «Криворізька теплоцентраль», згідно з якими власником спірного нежитлового приміщення є ОСОБА_1 , який відповідно несе тягар утримання належного йому майна, у тому числі й обов`язок по оплаті житлово-комунальних послуг. Вирішуючи спір, суд в достатньо повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи за обсягом наявних доказів, надав їм належну правову оцінку, врахував принцип покладення тягаря утримання майна на власника приміщення та ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Беззаперечних доказів, які б свідчили про те, що ОСОБА_1 не є споживачем послуг, що надаються АТ «Криворізька теплоцентраль» до об`єкта, розташованого за адресою: за адресою: АДРЕСА_2 , нежитлова будівля А-1 прим.№35, а вказане приміщення у встановленому законом порядку відключене від системи централізованого опалення, матеріали справи не містять.

Істотних аргументів, які б сукупно визначали невірність заявленого АТ «Криворізька теплоцентраль» розміру боргу, неправомірність нарахування збитків на підставі ст.625 ЦК України, існування підстав для застосування строку позовної давності в умовах дії карантину та воєнного стану, відповідачем та його представником не надано, а усі викладені у заяві доводи, наведені контррозрахунки ґрунтуються на суб`єктивній оцінці дійсних обставин та тлумаченні норм чинного законодавства України на власний розсуд, що не може бути за достатню підставу для перегляду заочного рішення.

Відповідно до правової позиції ЄСПЛ, викладеної в п.40 рішення від 03.04.2008 у справі № 3236/03 «Пономарьов проти України», та в рішенні «Устименко проти України» від 29.10.2015 «…право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами. Повноваження судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватись для виправлення судових помилок та недоліків судочинства лише за наявності підстав, обумовлених обставинами важливого та вимушеного характеру, але не для здійснення нового судового розгляду…».

Підсумовуючи вищенаведене, суд доходить висновку про відсутність підстав, які б виправдували необхідність повторного перегляду справи. У зв`язку з цим заяву представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Вірко В.В. слід залишити без задоволення відповідно до п.1 ч.3 ст.287 ЦПК України, що не перешкоджає відповідачеві та його представникові оскаржити рішення суду в загальному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Керуючись ст.ст.247, 261, 280-288, 353 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Вірка Віктора Вікторовича про перегляд заочного рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 28.06.2024 у цивільній справі №214/3232/24 за позовною заявою Акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги з постачання теплової енергії до нежитлового приміщення залишити без задоволення.

Заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в загальному порядку безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дати підписання ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Ухвала апеляційному оскарженню не підлягає.

Вступну та резолютивну частини ухвали складено та підписано о 10.05 год. 04.08.2025 без проголошення в судовому засіданні після перерви, оголошеної 30.07.2025.

Повний текст ухвали складено 08.08.2025.

Суддя О.І. Євтушенко