Справа № 509/348/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 серпня 2025 року смт. Овідіополь

Овідіопольський районний суд Одеської області у складі:

головуючого?судді Спічака Вадима Олексійовича,

за участю:

секретаря судового засідання?Попочебенюк Владлени Олександрівни

представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Батуріна Сергія Євгеновича

представника позивача ОСОБА_2 адвоката Комахи Тетяни Сергіївни

розглянувши у підготовчому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , про виключення запису про особу, як батька дитини з актового запису про народження дитини,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в якому просив суд виключити відомості про батьківство ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , як батька дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з актового запису про народження за №98 від 02 серпня 2024 року, зареєстрованого в Овідіопольському відділі державної реєстрації актів цивільного стану в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), щодо актового запису про народження Серія- НОМЕР_1 від 02 серпня 2024 року.

Ухвалою судді від 27.01.2025 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито загальне позовне провадження.

Ухвалою судді від 12.03.2025 року було зупинено провадження по вищевказаній справі та призначено судово молекулярно-генетичну експертизу, проведення якої доручено експертам Державній спеціалізованій установі «Одеське обласне бюро судово-медичної експертизи» (, місцезнаходження: 65082, м. Одеса, пров. Валіховський, буд. 4).

19.06.2025 року на адресу Овідіопольського районного суду Одеської області від Державної спеціалізованої установи «Одеське обласне бюро судово-медичної експертизи» надішли матеріали справи № 509/348/25.

Ухвалою судді від 20.06.2025 року було поновлено провадження.

28.07.2025?від позивача ОСОБА_2 надійшла заява про відмову від позову, в якій останній просить прийняти відмову від позову та закрити провадження у справі, про виключення запису про особу, як батька дитини з актового запису про народження дитини.

Предметом розгляду даної справи виключення запису про особу, як батька дитини з актового запису про народження дитини у зв`язку з тим, що позивач вважав, що він не є батьком дитини.

Згідно з ч. ч. 1, 3 ст. 206?ЦПК України?позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь - якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі відмови позивача від позову суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі.

Згідно п. 4 ч. 1?ст. 255 ЦПК України?суд закриває провадження у справі, якщо позивач відмовився від позову і відмова прийнята судом.

Суд не вбачає підстав для відмови у задоволенні заяви.

На підставі вищенаведеного, суд дійшов висновку про закриття провадження у справі за вищевказаним позовом, в зв`язку з відмовою позивача від позову.

30.07.2025 року від представника відповідача через «Електронний суд» надійшло клопотання про стягнення судових витрат в розмірі 30,000 грн.

31 липня 2025 року представник позивача подав до суду заперечення на клопотання щодо стягнення судових витрат. У цьому запереченні представник просить відмовити в задоволенні клопотання, посилаючись на те, що вимога про компенсацію витрат на адвокатські послуги у розмірі 30 000 гривень є необґрунтованою та не підлягає задоволенню. Позивач зазначив, що він офіційно не працевлаштований та має невелику заробітну плату, з якого регулярно сплачує аліменти. Представником відповідача Батуріним С.Є. було підготовлено лише одне клопотання (від 6 березня 2025 року) на одному аркуші, що стосувалося ознайомлення з матеріалами справи, отримання копії позовної заяви разом із ухвалою суду від 27 січня 2025 року, а також надання доступу до електронної справи. За весь період розгляду справи за участю ОСОБА_4 відбулося лише одне судове засідання - 12 березня 2025 року, на якому було розглянуто єдине клопотання позивача про призначення судово-молекулярно-генетичної експертизи, яке суд задовольнив. Представник позивача у судовому засіданні посилалась також на те що справа не є складною для вирішення, та не потребувала значного часу для підготовки до розгляду. Докази якими відповідач підтверджує понесені судові витрати були надані відповідачем з пропуском строку передбаченого ст.83 ЦПК України, тому у задоволенні заяви відповідача слід відмовити в повному обсязі.

Щодо стягнення судових витрат

Відповідно до ч. 5?ст. 142 ЦПК України?у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.

Відповідно ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Судом встановлено, що відповідач не порушив вимог ч.8.ст.141 ЦПК України, щодо строку подачі доказів понесених судових витрат.

У постанові від 31.01.2022 у справі № 462/1026/19 Верховний Суд зауважив, що для задоволення вимог про стягнення компенсації здійснених судових витрат відповідач має довести, а суд має встановити, які саме дії позивача при зверненні до суду чи під час розгляду справи по суті є необґрунтованими, чи є недобросовісним звернення позивача з позовом до суду, чи були його дії умисними та чим це підтверджується.

Відповідно до ч. 1?ст. 4 ЦПК України?кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх?порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Стаття 15 ЦК України?передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до?статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»?договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Згідно з ч. 3?ст. 141 ЦПК України?при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Згідно з ч. 2?ст. 137 ЦПК України?за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Згідно з ч. 2?ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

У постанові Верховного Суду від 14.12.2021 у справі № 922/676/21 зазначено, що «подання попереднього (орієнтовного) розрахунку сум судових витрат, які сторона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи, забезпечує можливість іншій стороні належним чином підготуватися до спростування витрат, які вона вважає необґрунтованими та доводити неспівмірність таких витрат, заявивши клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, відповідно, забезпечує дотримання принципу змагальності. Крім того, попереднє визначення суми судових витрат надає можливість судам у визначених законом випадках здійснювати забезпечення судових витрат та своєчасно (під час прийняття рішення у справі) здійснювати розподіл судових витрат».

Відповідно до правового висновку Великої Палати Верховного Суду, сформульованого в постанові від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі.

У рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (п. 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (п.п. 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/WestAllianceLimited проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (п. 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

У постанові від 22 березня 2023 року у справі № 758/6113/19 Верховний Суд зазначив, «що під час вирішення питання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу суд:

1) має право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, керуючись критеріями, які визначені у частині четвертій?статті 137 ЦПК України?(а саме: співмірність розміру витрат на оплату послуг адвоката зі складністю справи, часом, обсягом наданих адвокатом послуг, ціною позову та (або) значенням справи для сторони), але лише за клопотанням іншої сторони;

2) з власної ініціативи або за наявності заперечення сторони може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею витрат на правову допомогу повністю або частково, керуючись критеріями, що визначені частинами третьою-п`ятою, дев`ятою?статті 141 ЦПК України.

При цьому такий критерій, як обґрунтованість та пропорційність (співмірність) розміру витрат на оплату послуг адвоката до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі, чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес, суд має враховувати як відповідно до пункту 4 частини третьої?статті 137 ЦПК України?(у разі недотримання - суд за клопотанням іншої сторони зменшує розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу), так і відповідно до пункту 2 частини третьої?статті 141 цього Кодексу?(у разі недотримання - суд за клопотанням сторони або з власної ініціативи відмовляє у відшкодуванні витрат повністю або частково при здійсненні розподілу)».

На підтвердження понесених позивачем витрат на правову допомогу надано:

- копію Договору про надання правничої допомоги № від 05.03.2025 між відповідачкою та адвокатом Батуріним Сергієм Євгеновичем;

- копію фіскального чеку ПРРО ДПС № від 05.03.2025 року про оплату ОСОБА_1 гонорару в сумі 15000,00 гривень;

- копією акту про виконання сторонами обов`язків по договору про надання правової допомоги від 05.03.2025 року складеного сторонами 28.07.2025 року.

Стороною відповідача у відзиві на позовну заяву визначено попередній розмір витрат на правничу допомогу в сумі 30000,00 грн.

За участю представника відповідача Батуріна С.Є. до даного судового засідання було проведено лише одне судове засідання 12 березня 2025 року на якому було розглянуто одне клопотання позивача про призначення судово молекулярно-генетичної експертизи, яке задоволено судом).

Оцінивши надані стороною відповідача докази, та заперечення позивача суд вважає, що частина витрат відповідачки на правову допомогу дійсно були неминучими, однак по вказаній справі до даного судового засідання було проведено лише одне судове засідання в підготовчому провадженні на якому було розглянуто одне клопотання про призначення експертизи, після проведення якої позивач відмовився від позову, у зв`язку з чим розгляд вказаної справи по суті так й не розпочався, що відповідно вплинуло на час витрачений адвокатом для участі у справі, та обсяг вчинених ним дій під час розгляду справи. Отже суд враховує, що обсяг робіт адвоката включав консультацію, підготовку відзиву на позовну заяву та участь у підготовчому засіданні. З урахуванням наведених критеріїв, принципів розумності, пропорційності та змагальності, а також враховуючи наведені заперечення позивача суд вважає за можливе зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу до 6 000 гривень.

Враховуючи зазначене, суд вважає, що витрати на правничу допомогу в сумі 6000,00 грн відповідатимуть критеріям реальності, обґрунтованості, співмірності та пропорційності, у зв`язку з чим заява сторони відповідача підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст.?137,?140,?141,?206, 255, 257,?260,?261,?353,?354 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Прийняти відмову позивача ОСОБА_2 , від позову до ОСОБА_1 , про виключення запису про особу, як батька дитини з актового запису про народження дитини.

Закрити провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , про виключення запису про особу, як батька дитини з актового запису про народження дитини.

Клопотання представника ОСОБА_1 - адвоката Батуріна Сергія Євгеновича про стягнення судових витрат на правничу допомогу?- задовольнити частково.

Стягнути з? ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу в розмірі?6000,00 грн.

Роз`яснити сторонам, що у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається. Наявність ухвали про закриття провадження у зв`язку з прийняттям відмови позивача від позову не позбавляє відповідача в цій справі права на звернення до суду за вирішенням цього спору.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 15-ти денний строк з дня її складення.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Спічак В.О.