Справа № 308/4770/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 серпня 2025 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

Головуючого судді Данко В.Й.,

за участю:

секретаря судового засідання Павлюх Л.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Ужгороді в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , який діє в інтересах ОСОБА_2 , до товариства з обмеженою відповідальністю «Проектно-будівельний комплекс», третя особа ОСОБА_3 про визнання права власності в порядку спадкування

в с т а н о в и в:

до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області надійшла позовна заява від ОСОБА_1 , який діє в інтересах ОСОБА_2 РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання АДРЕСА_1 (далі позивач), до товариства з обмеженою відповідальністю «Проектно-будівельний комплекс» , місцезнаходження с. Минай, пров. Парковий, буд. 8-Б, оф. 61 (далі відповідач), у якій представник позивача просить суд:

-визнати за позивачем право власності на гараж № НОМЕР_2 , який розташований за адресою АДРЕСА_2 , гараж № НОМЕР_2 , загальною площею 16,9 м.кв., в порядку спадкування за померлим батьком ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що батько позивача придбав спірний гараж у правопопередника відповідача. Факт набуття спадкодавцем права власності на гараж підтверджується договором купівлі-продажу, актом прийому-передачі, а також іншими доказами фактичного володіння об`єктом. Враховуючи відмову нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину через відсутність державної реєстрації права власності за спадкодавцем, позивач має законні підстави вимагати судового визнання його права власності на зазначене майно. Оскільки позивач немає можливості отримати належні правовстановлюючі документи через їх відсутність у відповідних органах і архівах, єдиним можливим шляхом реалізації їх права на спадщину є судове визнання права власності.

До суду від представника відповідача надійшов відзив, у якому він проти позову не заперечив, підтвердив факт відчуження спірного гаража на підставі договору, що укладався правопопередником відповідача.

Також представник відповідача у поданому відзиві зазначив, що позивач, будучи єдиним правонаступником померлого покупця гаражу, має право на визнання за ним права власності на відповідну нерухомість.

Третя особа право на подання пояснень щодо позову або відзиву не скористалася, що не перешкоджає розгляду та вирішення спору по суті за наявними матеріалами.

У судове засідання позивач та його представник не з`явилися, належним чином повідомлені про час, дату і місце його проведення, клопотань про відкладення не подавали, від представника позивача надійшла заява без участі.

У судове засідання відповідач явку уповноваженого представника не забезпечив, належним чином повідомлений про час, дату і місце його проведення, у поданому відзиві представник відповідача просив здійснювати розгляд справи без участі представника.

У судове засідання третя особа не з`явилася, належним чином повідомлена про час, дату і місце його проведення, клопотань про відкладення не подавала, від третьої особи надійшла заява про розгляд справи без участі.

Всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.

Позивач є сином ОСОБА_4 , 1955 року народження, та ОСОБА_5 , 1943 року народження.

06.02.2003 між ВАТ «Будівельний комплекс» в особі голови правління Олійника Є.І. як продавцем та батьком позивача ОСОБА_4 як покупцем укладено договір купівлі-продажу, за яким покупець придбав гараж № НОМЕР_2 , що знаходиться за адресою АДРЕСА_2 .

За змістом пунктів 3, 4 та 6 цього договору грошові кошти в рахунок оплати вартості за гараж сплачуються при підписання договору, передача гаража проводиться за актом прийому-передачі, договір вступає в дію з моменту його підписання.

На виконання зазначеного договору від 06.02.2003 його сторони того ж дня склали акт прийому-передачі спірного гаражу.

Позивач являється єдиним спадкоємцем першої черги спадкування за законом після смерті його батьків, що підтверджується копіями свідоцтв про право на спадщину за законом №178 від 06.11.2023 та №179 від 06.11.2023, а також довідками третьої особи вих.№5/01-16 та №4/01-16 від 28.01.2025.

Вказана обставина представником відповідача не заперечується, що слідує зі змісту процесуальної позиції учасника справи, викладеної у відзиві на позовну заяву.

Відповідач у цій справі являється правонаступником продавця гаража №10 за договором від 06.02.2003, що підтверджується листом відповідача №4/25 від 01.04.2025 з додатками.

Згідно з листом КП УМР «Архітектурно-планувальне бюро» №114/25 від 19.02.2025 на спірний гараж станом на 31.12.2012 право власності було зареєстровано за ВАТ «Будівельний комплекс» на підставі свідоцтва про право власності від 20.01.2003.

Листом №6/01-16 від 28.01.2025 нотаріус повідомив позивача про те, що для отримання свідоцтва про право на спадщину на спірний гараж йому необхідно надати оригінал правовстановлюючого документу, що посвідчує право власності на відповідне спадкове майно та підтверджував його реєстрацію.

Цим же листом роз`яснено, що в разі відсутності необхідних документів дане питання слід вирішувати в судовому порядку.

Виходячи з наявності підстав для визнання права власності на спірний гараж у порядку спадкування, позивач звернувся до суду з відповідним позовом.

Вирішуючи спір по суті, суд виходив із такого.

Згідно з частинами 1 і 3 статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи.

Частиною 1 статті 48 ЦПК України визначено, що сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач.

Відповідач - це особа, яка має безпосередній зв`язок зі спірними матеріальними правовідносинами, та, на думку позивача, порушила, не визнала або оспорила його права, свободи чи інтереси і тому притягується до участі у цивільній справі для відповіді за пред`явленими вимогами.

У разі пред`явлення позову до частини відповідачів чи неналежного відповідача, суд не вправі зі своєї ініціативи і без згоди позивача залучати інших відповідачів до участі в справі як співвідповідачів та зобов`язується вирішити справу за тим позовом, що пред`явлений, і відносно тих відповідачів, які зазначені в ньому.

Визначення у позові складу сторін у справі (позивача та відповідача) має відповідати реальному складу учасників спору у спірних правовідносинах та має на меті ефективний захист порушених прав (свобод, інтересів) особи, яка вважає, що вони порушені, із залученням необхідного кола осіб, які мають відповідати за позовом. Незалучення до участі у справі особи як співвідповідача за умови наявності обов`язкової процесуальної співучасті є підставою для відмови у задоволенні позову через неналежний суб`єктний склад. Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постановах від 28 жовтня 2020 року у справі № 761/23904/19, від 20 січня 2021 року у справі № 203/2/19, від 21 листопада 2022 року у справі № 754/16978/21.

Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

За правилами статті 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу

У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (статті 1261 ЦК України).

У справах про визнання права власності у порядку спадкування належним відповідачем є спадкоємець (спадкоємці), який прийняв спадщину, а у випадку їх відсутності, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття належним відповідачем є відповідний орган місцевого самоврядування.

Вказане узгоджується із висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 19.01.2022 по справі № 280/4/18.

За обставин справи, що розглядається судом, позивач звернувся до суду з тим, щоб визнати право власності в порядку спадкування на майно після смерті його батька. В обґрунтування позову представник позивача стверджував, що позивач немає можливості отримати належні правовстановлюючі документи через їх відсутність у відповідних органах і архівах, єдиним можливим шляхом реалізації їх права на спадщину є судове визнання права власності.

Суд з`ясував, що позивач являється єдиним спадкоємцем першої черги після смерті його батьків.

Таким чином, з огляду на відсутність інших спадкоємців, який прийняли спадщину, належним відповідачем у справі за позовом про визнання права власності на майно в порядку спадкування є відповідний орган місцевого самоврядування.

У межах цієї справі вказаного суб`єкта в якості відповідача не залучив, пред`явивши натомість позов до правонаступника продавця, з яким укладався договір купівлі-продажу спірного гаражу, хоча жодних перешкод для цього (для персоніфікації належного відповідача) у позивача та його представника не було.

Суд звертає увагу на те, що пред`явлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови у задоволенні позову через неналежний суб`єктний склад, а тому, встановивши неналежний склад учасників справи, суд не вирішує позов по суті.

Позивач є учасником бойових дій, що підтверджується посвідченням НОМЕР_3 від 29.06.2016, а тому звільнений від сплати судового збору на підставі пункту 13 частини 1 статті 15 Закону України «Про судовий збір».

У зв`язку відмовою в позові судові витрати у вигляді судового збору слід віднести на рахунок держави.

Керуючись статтями 12, 13, 18, 81, 133-141, 259, 263-265 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

у задоволенні позову відмовити повністю.

Судові витрати віднести на рахунок держави.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Закарпатського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя В.Й. Данко