Справа № 669/175/25
Провадження № 2/669/132/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 серпня 2025 року смт.Білогір`я

Білогірський районний суд Хмельницької області

в складі: головуючого судді Давидюка О.І.,

з участю: секретаря судового засідання Валігури А.В.,

представника позивача ФГ «Дружба» адвоката Кучерука Т.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в с-щі Білогір`я в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом Фермерського господарства «Дружба» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Білогірська селищна рада Шепетівського району Хмельницької області, про визнання права постійного користування земельною ділянкою,

ВСТАНОВИВ:

03 березня 2025 року Фермерське господарство «Дружба» (далі по тексту ФГ «Дружба») через свого представника адвоката Кучерука Т.М. звернулося в суд з позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Білогірська селищна рада Шепетівського району Хмельницької області, в якому представник просив визнати за позивачем право постійного користування земельною ділянкою площею 43,8877 га (кадастровий № :05:004:0005), що розташована на території Білогірської селищної Шепетівського району Хмельницької області.

В обґрунтування позовних вимог представник позивача послався на те, що на підставі державного акту на право постійного користування землею, виданого 28 вересня 1993 року на підставі рішення Білогірської районної ради народних депутатів Білогірського району Хмельницької області від 18 липня 1991 року № 7, ОСОБА_4 надано в постійне користування земельну ділянку площею 50 га для ведення селянського (фермерського) господарства на території Гулівецької сільської ради Білогірського району Хмельницької області.

В подальшому 16 травня 1997 року ОСОБА_4 створено і у встановленому законом порядку зареєстровано ФГ «Дружба» ідентифікаційний код: 14162338, а згодом включено до Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України.

Відповідно до п. 1.2?? Статуту ФГ «Дружба» (далі по тексту Статут), засновником і головою господарства є громадянин України ОСОБА_4 , паспорт серії НОМЕР_1 , виданий 30 листопада 1999 року Білогірським РВ УМВС України у Хмельницькій області, реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 , проживає в АДРЕСА_1 .

Згідно п. 1.4 Статуту місцезнаходженням господарства є смт Білогір`я, вул. Шевченка, буд. 78 А.

Пунктом 5.1 та підпунктом 5.1.1 Статуту передбачено, що до земель господарства належать землі, передані засновнику та/або членам господарства у приватну власність чи користування.

12 березня 2011 року розпорядженням Білогірської районної державної адміністрації від 12 березня 2011 року за № 77/2011-р припинено право постійного користування земельною ділянкою площею 8 га із загальної площі земельної ділянки площею 50 га наданої в постійне користування ОСОБА_4 на підставі державного акту на право постійного користування землею, виданого 28 вересня 1993 року.

В подальшому, розпорядженням Білогірської районної державної адміністрації від 12 березня 2011 року № 79/2011-р прийнято рішення надати дозвіл громадянам на оформлення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність для ведення особистого селянського господарства згідно з додатком в межах вказаної земельної ділянки.

Так, відповідно додатку № 1 до вказаного розпорядження, дозвіл надано громадянам на оформлення проектів землеустрою щодо відведення трьох земельних ділянок площею 2 га кожна, для ведення особистого селянського господарства в межах вказаної земельної ділянки.

Розпорядженням Білогірської районної державної адміністрації від 12 квітня 2011 року № 136/2011-р прийнято рішення затвердити проекти землеустрою щодо відведення та передачу у власність земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства згідно з додатком переліченим вище громадянам по 2 га кожному та було оформлено державні акти на право власності на земельні ділянки площею по 2 га кожний з кадастровими номерами: :05:004:0001, :05:004:0002, :05:004:0003 та :05:004:0004.

Отже, з квітня 2011 року частина земельної ділянки площею 8 га перейшла у приватну власність громадян, а інша частина площею 43,8877 га так і залишилась в постійному користуванні ФГ «Дружба».

З метою реєстрації права постійного користування земельною ділянкою площею 50 га для ведення селянського (фермерського) господарства наданою ОСОБА_4 в постійне користування на підставі державного акту на право постійного користування землею, виданого 28 вересня 1993 року, останнім 05 липня 2018 року зареєстровано вказану земельну ділянку площею 43,8877 га та присвоєно кадастровий номер :05:004:0005.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 помер, свідоцтво про смерть серії НОМЕР_3 від 28 лютого 2024 року, видане Старокостянтинівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Хмельницькому районі Хмельницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ).

Заповіту ОСОБА_4 не залишив, тому спадкування його майна, майнових прав та обов`язків має відбуватися за законом, в порядку черговості. А саме, в даному випадку, спадкоємцями померлого виступають ОСОБА_3 , ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , відповідачі по справі.

Відповідно до Статуту в новій редакції, затвердженого рішенням Засновника №1 від 20 листопада 2024 року, засновником та головою Господарства є фізична особа, громадянка України - ОСОБА_3 , паспорт серії НОМЕР_4 , виданий 05 червня 2008 року Білогірським РВ УМВС України в Хмельницькій області, реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_5 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 (п.1.2 Статуту).

Згідно п. 1.15 Статуту, місцезнаходження господарства на даний час є таким самим: АДРЕСА_3 .

Пунктом 3.1 Статуту передбачено, що до земель господарства належать землі, передані засновнику та/або членам господарства на праві власності чи користування.

Проте, позивач вважає, що право постійного користування спірною земельною ділянкою не може бути успадковане спадкоємцями ОСОБА_4 як фізичними особами, виходячи із наступного.

На час створення ФГ «Дружба», хоча державний акт на право постійного користування землею і видано ОСОБА_4 засновнику вказаного фермерського господарства, земельна ділянка була безпосередньо пов`язана із фермерським господарством, для створення якого цю земельну ділянку було надано, фермерське господарство використовувало та використовує її з відповідною метою (ведення фермерського господарства).

Селищна рада, відділ земельних ресурсів та податковий орган обліковували саме цю земельну ділянку за ФГ «Дружба». Оформлення правовстановлюючого документа на землю фермерському господарству було неможливим, оскільки саме отримання державного акта на землю засновником фермерського господарства є необхідним етапом, передумовою створення фермерського господарства, набуття ним статусу юридичної особи. Після створення, державної реєстрації фермерського господарства саме таке фермерське господарство є фактичним землекористувачем земельної ділянки.

Оскільки смерть засновника фермерського господарства не є підставою для припинення діяльності такого фермерського господарства, позивач вважає, що право постійного користування земельною ділянкою ФГ «Дружба» не припинилося.

З огляду на вищезазначене та зважаючи на те, що ФГ «Дружба» на момент звернення до суду, як юридична особа та суб`єкт господарювання, свою діяльність не припинило, відповідні правомочності та юридичні обов`язки щодо використання земельної ділянки, яка була надана засновнику - ОСОБА_4 саме для ведення фермерського господарства, зберігаються за цією юридичною особою до часу припинення діяльності фермерського господарства у встановленому порядку, ФГ «Дружба» має право здійснювати постійне користування спірною земельною ділянкою і після смерті ОСОБА_4 , оскільки діяльність ФГ «Дружба» не припинялася від початку його створення і будь-які законні підстави вилучення земельної ділянки із користування відсутні.

Ухвалою Білогірського районного суду Хмельницької області від 06 березня 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання.

Ухвалою Білогірського районного суду Хмельницької області від 19 травня 2025 року позовну заяву в частині позовних вимог до ОСОБА_3 залишено без розгляду.

Ухвалою Білогірського районного суду Хмельницької області від 19 травня 2025 року підготовче провадження закрито та призначено справу до судового розгляду по суті.

Представник позивача ФГ «Дружба» адвокат Кучерук Т.М. в судовому засіданні позовні вимоги, викладені в позовній заяві, підтримав повністю, просив позов задовольнити.

Відповідачка ОСОБА_1 про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася за зареєстрованим місцем проживання ( АДРЕСА_2 ), в судове засідання двічі не з`явилася, про причину неявки суд не повідомила, відзиву не подала.

Відповідачка ОСОБА_2 про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася за зареєстрованим місцем проживання ( АДРЕСА_4 ), в судове засідання двічі не з`явилася, про причину неявки суд не повідомила, відзиву не подала.

Третя особа Білогірська селищна рада Шепетівського району Хмельницької області про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, представник в судове засідання не з`явився, однак через підсистему «Електронний суд» надіслав заяву (вх. № 3077/25 від 06 серпня 2025 року), в якій вважає, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Вислухавши пояснення представника позивача, вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що відповідно до державного акта на право постійного користування землею, виданого 28 вересня 1993 року на підставі рішення Білогірської районної ради народних депутатів Білогірського району Хмельницької області від 18 липня 1991 року № 7, громадянину ОСОБА_4 надано в постійне користування земельну ділянку площею 50 га для ведення селянського (фермерського) господарства на території Гулівецької сільської ради (тепер Білогірська селищна рада Шепетівського району Хмельницької області) (а.с. 16-17).

Згідно розпорядження голови Білогірської РДА Заріцького В.В. від 12 березня 2011 року № 77/2011-р «Про припинення права постійного користування земельною ділянкою», в якому зазначено про врахування добровільної відмови ОСОБА_4 від права постійного користування земельною ділянкою, припинено право постійного користування земельною ділянкою площею 8 га, в тому числі рілля 8 га, наданою ОСОБА_4 для ведення селянського (фермерського) господарства на території Гулівецької сільської ради, а також запропоновано ОСОБА_4 переоформити у встановленому законом порядку право оренди земельної ділянки площею 42 га (а.с. 61).

05 липня 2018 року державним реєстратором Білогірської РДА було внесено запис про право власності ОСОБА_4 (номер запису про право власності: 26995909, дата та час державної реєстрації: 05 липня 2018 року 12:26:14) на земельну ділянку з кадастровим номером :05:004:0005 площею 43,8877 га для ведення фермерського господарства на підставі державного акта на право постійного користування землею, виданого 28 вересня 1993 року (а.с. 62).

ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Старокостянтинів Хмельницького району Хмельницької області, що підтверджується свідоцтвом про його смерть серії НОМЕР_3 (актовий запис від 15 лютого 2024 року № 119) (а.с. 15).

З повідомлення приватного нотаріуса Шепетівського районного нотаріального округу Огороднік Л.Ю. від 28 травня 2025 року № 223/01-16 вбачається, що після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , заведена спадкова справа № 33/2024 і спадкоємцями, які подали заяви про прийняття спадщини є: дружина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та дочка ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , для яких були видані свідоцтва про право на спадщину за законом (а.с. 149).

Крім того, зі змісту повідомлення цього ж приватного нотаріуса Шепетівського районного нотаріального округу Огороднік Л.Ю. від 17 жовтня 2024 року № 360/02-14 встановлено, що видати свідоцтво про право на спадщину на земельну ділянку з кадастровим номером :05:004:0005 неможливо з таких підстав: «право постійного користування земельною ділянкою, яку отримав для ведення селянського (фермерського) господарства його засновник, може бути об`єктом спадкування, якщо зазначена особа до її смерті змогла створити (зареєструвати) селянське (фермерське) господарство на земельну ділянку. Так як спадкодавець 16 травня 1997 року зареєстрував ФГ «Дружба», з моменту державної реєстрації селянського (фермерського) господарства як юридичної особи право постійного користування земельною ділянкою, яку отримав саме для ведення такого господарства його засновник, переходить до цього господарства. Тому у такій ситуації зазначене право не може бути об`єктом спадкування. Для вирішення даного питання необхідно звернутися до суду» (а.с. 63).

Позивач ФГ «Дружба» є діючим суб`єктом господарювання, здійснює господарську діяльність з травня 1997 року, подає до державних органів відповідну звітність, сплачує всі обов`язкові платежі та використовує земельну ділянку з кадастровим номером :05:004:0005 за цільовим призначенням, що стверджує позивач та не спростовано відповідачами, а також підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань та статутом ФГ «Дружба» (а.с. 18-60).

При цьому, позивач ФГ «Дружба» продовжує на даний час користуватися земельною ділянкою, яка видана для його створення, проте відсутній правовстановлюючий документ, який би підтверджував його право, як юридичної особи після смерті засновника ОСОБА_4 користуватися зазначеною вище земельною ділянкою.

Так, відносини, пов`язані зі створенням, діяльністю та припиненням селянських (фермерських) господарств регулюються Земельним кодексом України у відповідних редакціях (1990 року та 2001 року), Законом України «Про селянське (фермерське) господарство», Законом України «Про фермерське господарство» та іншими нормативно-правовими актами України.

Згідно із ч. 1 ст. 51 Земельного кодексу України (в редакції, яка діяла на момент створення ФГ «Дружба») громадяни, які виявили бажання вести селянське (фермерське) господарство (включаючи й тих, хто переїздить з іншої місцевості), для одержання земельної ділянки у власність або користування подають до сільської, селищної, міської, районної Ради народних депутатів за місцем розташування земельної ділянки заяву, яку підписує голова створюваного селянського (фермерського) господарства.

В ч. 5 ст. 2 Закону України «Про селянське (фермерське) господарство» (в редакції, яка діяла на момент створення ФГ «Дружба») закріплено, що на ім`я голови селянського (фермерського) господарства видається відповідно Державний акт на право постійного користування землею. Складаються також інші документи відповідно до законодавства України.

Відповідно до ч. 1 ст. 23, ст. 47 Земельного кодексу України, право власності або право постійного користування землею посвідчується державними актами, які видаються і реєструються сільськими, селищними, міськими, районними Радами народних депутатів.

З наведеного нормативного регулювання вбачається, що на момент надання земельної ділянки ОСОБА_4 , земельна ділянка на праві постійного землекористування для ведення селянського (фермерського) господарства надавалась не як громадянину України, а як спеціальному суб`єктові - голові створюваного ним селянського (фермерського) господарства, що узгоджується з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеною у п. 41 постанови від 23 червня 2020 року в справі № 922/989/18.

З цього часу обов`язки землекористувача здійснювало селянське (фермерське) господарство, а не громадянин, якому надавалася відповідна земельна ділянка для ведення фермерського господарства, оскільки з моменту створення селянського (фермерського) господарства, в даному випадку ФГ «Дружба», відбувалася фактична зміна постійного землекористувача і обов`язки останнього перейшли до селянського (фермерського) господарства з дня його державної реєстрації.

Державна реєстрація права постійного користування земельною ділянкою для ведення селянського (фермерського) господарства за його засновником не змінює даний висновок, оскільки після державної реєстрації такого господарства саме воно, як суб`єкт підприємницької діяльності, могло використовувати відповідну ділянку за її цільовим призначенням, тобто бути постійним землекористувачем.

Тобто, на час надання ОСОБА_4 земельної ділянки та реєстрації ним ФГ «Дружба» земельна ділянка була йому надана на праві постійного користування для створення/ведення селянського (фермерського) господарства не як громадянину України, фізичній особі, а як спеціальному суб`єкту - голові створюваного селянського (фермерського) господарства.

Відповідно до частин 1, 2 статті 9 Закону України від 20 грудня 1991 року № 2009-XII «Про селянське (фермерське) господарство» (у редакції станом на момент створення ФГ «Дружба»; втратив чинність 29 липня 2003 року - з моменту набрання чинності Законом України від 19 червня 2003 року № 973-IV «Про фермерське господарство») після одержання Державного акта на право приватної власності на землю, Державного акта на право постійного користування землею або укладення договору на тимчасове користування землею, в тому числі на умовах оренди, селянське (фермерське) господарство підлягає у 30-денний термін державній реєстрації у Раді народних депутатів, що передала у власність чи надала у користування земельну ділянку. Після відведення земельної ділянки в натурі (на місцевості) і одержання Державного акта на право приватної власності на землю, Державного акта на право постійного користування або укладання договору на тимчасове користування землею, в тому числі на умовах оренди, та державної реєстрації селянське (фермерське) господарство набуває статусу юридичної особи, одержує печатку із своїм найменуванням і адресою, відкриває розрахунковий та інші рахунки в установах банку і вступає у відносини з підприємствами, установами та організаціями, визнається державними органами та органами місцевого самоврядування як самостійний товаровиробник при плануванні економічного і соціального розвитку регіону.

Отже, згідно приписів законодавства, чинного на момент створення ФГ «Дружба», для створення фермерського господарства необхідною передумовою державної реєстрації та набуття фермерським господарством правосуб`єктності як юридичної особи було одержання земельної ділянки. Після отримання земельної ділянки фермерське господарство має бути зареєстроване у встановленому законом порядку і з дати реєстрації набуває статусу юридичної особи. З цього часу обов`язки землекористувача здійснює фермерське господарство, а не громадянин, якому надавалася відповідна земельна ділянка для ведення фермерського господарства.

Водночас одержання громадянином державного акта, яким посвідчувалося право на земельну ділянку для ведення фермерського господарства, зобов`язувало таку фізичну особу в подальшому подати необхідні документи до відповідної місцевої ради для державної реєстрації фермерського господарства. Тобто закон не передбачав права громадянина використовувати земельну ділянку, надану йому в користування для ведення фермерського господарства, без створення такого фермерського господарства.

На момент смерті ОСОБА_4 .? право громадян та приватних юридичних осіб на використання земельних ділянок на підставі права постійного користування законодавством не передбачено (ст. 92 ЗК України).

Поряд з цим, у зв`язку? зі смертю ОСОБА_4 , якому спірна земельна ділянка була надана на праві постійного користування згідно Державного акту на право постійного користування землею, таке право не є таким, що припинилось. З моменту передачі земельної ділянки до створеного фермером фермерського господарства, як юридичної особи, відбулась лише заміна землекористувача у відносинах, щодо яких виник спір, а саме, фізична особа фермер/засновник вибув зі спірних правовідносин землекористування, натомість його місце у спірних правовідносин землекористування в силу наведених вище вимог Закону України «Про селянське (фермерське) господарство» зайняло створене фермером фермерське господарство, як землекористувач, а ніяк не припинення права користування спірною земельною ділянкою.

Пунктом 6 розділу X Перехідні положення Земельного кодексу України, який діяв з 01 січня 2002 року, встановлено, що громадяни та юридичні особи, які мають у постійному користуванні земельні ділянки, але за цим Кодексом не можуть мати їх на такому праві, повинні до 01 січня 2008 року переоформити у встановленому порядку право власності або право оренди на них.

Проте, Конституційний Суд України рішенням № 5-рп/2005 від 22 вересня 2005 року визнав таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним) положення пункту 6 розділу X Перехідні положення Земельного кодексу України щодо зобов`язання переоформити право постійного користування земельною ділянкою на право власності або право оренди без відповідного законодавчого, організаційного та фінансового забезпечення. А отже, громадяни та юридичні особи, які до 01 січня 2002 року отримали у постійне користування земельні ділянки, правомочні використовувати отримані раніше земельні ділянки на підставі цього правового титулу без обов`язкового переоформлення права постійного користування на право власності на землю чи на право оренди землі.

У постанові від 23 червня 2020 року у справі № 922/989/18 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що з моменту державної реєстрації селянського (фермерського) господарства та набуття ним прав юридичної особи таке господарство на основі норм права набуває як правомочності володіння і користування, так і юридичні обов`язки щодо використання земельної ділянки.

Також Велика Палата Верховного Суду у постанові від 20 березня 2019 року в справі № 615/2197/15-ц звертала увагу, що у відносинах, а також спорах з іншими суб`єктами, голова фермерського господарства, якому була передана у власність, постійне користування чи оренду земельна ділянка, виступає не як самостійна фізична особа, власник, користувач чи орендар земельної ділянки, а як представник (голова, керівник) фермерського господарства. У таких правовідносинах їх суб`єктом є не фізична особа - голова чи керівник фермерського господарства, а фермерське господарство як юридична особа. Право користування земельною ділянкою може бути припинено лише з певних підстав, закріплених у законодавстві. У пункті 7.27 постанови від 05 листопада 2019 року в справі № 906/392/18 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що право постійного землекористування є безстроковим і може бути припинене лише з підстав, передбачених у статті 141 ЗК України, перелік яких є вичерпним.

Статтею 141 Земельного Кодексу України (у редакції станом на момент смерті ОСОБА_4 ) встановлено, що підставами припинення права користування земельною ділянкою є: а) добровільна відмова від права користування земельною ділянкою; б) вилучення земельної ділянки у випадках, передбачених цим Кодексом; в) припинення діяльності релігійних організацій, державних чи комунальних підприємств, установ та організацій; використання земельної ділянки способами, які суперечать екологічним вимогам; ґ) використання земельної ділянки не за цільовим призначенням; д) систематична несплата земельного податку або орендної плати; е) набуття іншою особою права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, які розташовані на земельній ділянці; є) використання земельної ділянки у спосіб, що суперечить вимогам охорони культурної спадщини; ж) передача приватному партнеру, концесіонеру нерухомого майна, розміщеного на земельній ділянці, що перебуває в користуванні державного або комунального підприємства та є об`єктом державно-приватного партнерства або об`єктом концесії.

З викладеного вбачається, що підставою припинення права постійного користування земельною ділянкою, наданою громадянину для ведення фермерського господарства, є припинення діяльності такої юридичної особи як селянське (фермерське) господарство.

У земельному законодавстві (ст. 27 ЗК України у редакції від 15 січня 1993 року, чинному на момент створення ФГ «Дружба») така підстава припинення права постійного користування фермерським господарством земельною ділянкою свого засновника як смерть громадянина - засновника селянського (фермерського) господарства відсутня.

Отже, у разі смерті громадянина - засновника селянського (фермерського) господарства право постійного користування земельною ділянкою, наданою для ведення фермерського господарства його засновнику, не припиняється зі смертю цієї особи, а зберігається за фермерським господарством, до якого воно перейшло після створення фермерського господарства. Звідси право постійного користування земельною ділянкою саме через перехід його до селянського (фермерського) господарства (фермерського господарства) не входить до складу спадщини. Спадкувати можна права померлого засновника (члена) щодо селянського (фермерського) господарства, а не земельну ділянку, яка перебуває в користуванні такого господарства.

Таким чином, ФГ «Дружба» у правовідносинах користування спірною земельною ділянкою з дня державної реєстрації набуло права та обов`язки землекористувача, що узгоджується з правовою позицією викладеною у постановах Великої Палати Верховного Суду від 23 червня 2020 року в справі № 922/989/18, від 13 серпня 2018 року в справі № 348/992/16-ц, від 13 червня 2018 року в справі № 474/100/16-ц, від 12 грудня 2018 року в справі № 704/26/17-ц та від 13 лютого 2019 року в справі № 666/1188/16-ц.

При цьому, слід зазначити правомірність відмови приватного нотаріуса Шепетівського районного нотаріального округу Огороднік Л.Ю. у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спірну земельну ділянку, оскільки право постійного користування земельною ділянкою не міститься у переліку прав та обов`язків, які не входять до складу спадщини, однак у даному випадку саме селянське (фермерське) господарство, зареєстроване як юридична особа, є власником цілісного майнового комплексу, а не засновник або голова даного господарства. Тому право постійного користування земельною ділянкою, наданою для ведення селянського (фермерського) господарства, після його створення належить цьому господарству, а не засновнику, і відтак, не входить до складу спадщини засновника.

Тобто, право на постійне користування такою земельною ділянкою зберігається за цією юридичною особою до часу припинення діяльності фермерського господарства, а смерть засновника фермерського господарства не входить до переліку підстав для припинення права постійного користування, визначених ст. 141 ЗК України.

Отже, за ФГ «Дружба» право постійного користування земельною ділянкою з кадастровим номером :05:004:0005 має зберігатися, оскільки жодної з підстав, визначених ст. 171 ЗК України для припинення права користування земельною ділянкою, не настало.

Таким чином, суд вважає, що позов є обґрунтований та підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 7, 22, 23 Земельного кодексу України (в редакції 1990 року), ст. ст. 92, 141 Земельного кодексу України (в редакції 2001 року), ст. ст. 2, 4, 5, 9 Закону України «Про селянське (фермерське) господарство» (в редакції 1991 року), ст. ст. 1, 4, 7, 8 Закону України «Про фермерське господарство» (в редакції 2003 року), ст. ст. 12, 13, 81, 89, 141, 229, 259, 263-265, 268, 273, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов Фермерського господарства «Дружба» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Білогірська селищна рада Шепетівського району Хмельницької області, про визнання права постійного користування земельною ділянкою задовольнити.

Визнати за Фермерським господарством «Дружба» () право постійного користування земельною ділянкою площею 43,8877 га (кадастровий номер :05:004:0005), що розташована на території Білогірської селищної ради Шепетівського району Хмельницької області.

Рішення може бути оскаржено до Хмельницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи (сторони та треті особи):

- позивач Фермерське господарство «Дружба», місцезнаходження: 30200, Хмельницька область, Шепетівський район, с-ще Білогір`я, вул. Шевченка, 78А, ;

- відповідачка ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , місце народження: смт Білогір`я Білогірського району Хмельницької області, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , паспорт: НОМЕР_6 , РНОКПП: НОМЕР_7 ;

- відповідачка ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_4 , РНОКПП: НОМЕР_8 ;

- третя особа Білогірська селищна рада Шепетівського району Хмельницької області, місцезнаходження: 30200, Хмельницька область, Шепетівський район, с-ще Білогір`я, вул. Шевченка, 44, .

Дата складення повного судового рішення 13 серпня 2025 року.

Суддя Олександр ДАВИДЮК