Справа №442/5176/25
Провадження №2/442/1572/2025
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 серпня 2025 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області у складі:

головуючого судді Кучаковського Ю.С.,

за участю секретаря судового засідання Михавко І.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду в місті Дрогобичі цивільну справу цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,

за участю представників:

від позивача: Данілова А.А.

від відповідача: ОСОБА_2 , Ладанівська Н.І., Штойко Т.П.

в с т а н о в и в :

До Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області звернулася ОСОБА_1 з вказаним позовом, в якому просить на підставі ст.ст. 180-182, 184 СК України, стягувати з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в твердій грошовій сумі у розмірі 5 000 грн на кожну дитину, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня пред`явлення заяви і до досягнення дітьми повноліття.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 21.01.2012 було укладено шлюб сторонами. Рішенням Бориславського міського суду Львівської області від 21.05.2025 шлюб між ними розірвано. Вказує, що від даного шлюбу у сторін є двоє неповнолітніх дітей: Від шлюбу є двоє спільних неповнолітніх дітей: син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та донька ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Вказує, що діти наразі проживають із позивачем та знаходяться на утриманні матері. Зазначає, що відповідач не бере достатньої участі у витратах, пов`язаних з утриманням та вихованням малолітніх дітей, хоча він здоровий, працездатний, має самостійний дохід. Перешкод у спілкуванні із дітьми позивач не створює. Вказує, що добровільно відповідач аліменти у достатньому розмірі не сплачує надіслав кошти лише два рази шляхом банківського переказу за допомогою бабусі дітей у травні та червні 2025 року, що свідчить про несистематичний характер утримання дітей. Суми допомоги відповідача є недостатніми для належного утримання дітей. Вказує, що їй відомо, що відповідач проживає у Республіці Польща та здійснює трудову діяльність за кордоном у сфері міжнародних вантажних перевезень у RINNEN Poland sp. Z o.o. протягом 11 років (працює водієм-далекобійником). Орієнтовний середній дохід у галузі міжнародних вантажних перевезень становить 8 тисяч польських злотих, що еквівалентно 89 440 грн (вісімдесят дев`ять тисяч чотириста сорок тисяч), за курсом 1 злотий = 11,18 грн станом на червень 2025 року. Отже, вказує, що відповідач у змозі оплачувати аліменти на утримання сина та доньки. Позивач разом з дітьми тимчасово проживали у Республіці Польща до травня 2025 року у зв`язку із військовою агресією рф, однак після розірвання шлюбу всі троє проживають за місцем реєстрації в Україні. Згідно з твердженнями позивача, станом на день звернення до суду розмір середніх витрат на дітей в Республіці Польщі за лютий-травень 2025 року становили 3 846,34 злотих на місяць, що еквівалентно 43 002,08 (сорок три тисячі дві гривні 08 копійок) гривень на місяць. Відповідно до виписки з рахунку Позивачки з АТ БАНК ПОЛЬСЬКИЙ за номером рахунку НОМЕР_1 від 28.05.2025 витрати з 01.02.2025 по 28.05.2025 склали 11539,03 польських злотих в місяць, що еквівалентно 129 237,13 грн. Середні витрати на дітей в Україні, зі слів позивача, за травень-червень 2025 року становлять 20 000 грн. Витрати на ліки, засоби гігієни для дітей складають 1 000 грн, середні витрати на одяг складають 7 000 грн, середні витрати на харчування дітей складають 11 000 грн, середні витрати на транспорт, оплату послуг мобільного оператора та Інтернету складають 1 000 грн. Мінімальна заробітна плата у Республіці Польща з січня 2025 року 4 666 польських злотих, що еквівалентно 52 259,2 грн. Отже, вказує, що відповідач в змозі оплачувати аліменти в твердій грошовій сумі у розмірі 5 000 грн щомісячно на кожну дитину, що в сукупності становить 10 000 грн на двох дітей, стан здоров`я відповідача та його матеріальне становище дозволяє утримувати спільних дітей, на утриманні інших осіб не має, угоди про добровільну сплату аліментів між сторонами не досягнуто. Вказує, що відповідач є єдиним власником нерухомого майна квартири за адресою: АДРЕСА_1 . У відповідача у власності наявний дороговартісний транспортний засіб, відповідач планує продовжувати проживати та працювати у Республіці Польща, що унеможливлює стягнення аліментів на території України, а тому позивач має намір подати клопотання про виконання рішення суду України за кордоном у Республіці Польща відповідно до процедури, яка передбачена Конвенцією про міжнародне стягнення аліментів на дітей та інших видів сімейного утримання від 23.11.2007, у зв`язку із вищевикладеним позивач просить встановити спосіб стягнення аліментів у твердій грошовій сумі, оскільки виконання рішення суду у частці від доходу у Республіці Польща неможливе через відсутність такого правового інституту у іноземному законодавстві. Враховуючи наведене, просить позов задовольнити.

Від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що відповідач частково визнає позов та просить стягувати з нього на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в твердій грошовій сумі у розмірі 4 000 грн на кожну дитину, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня пред`явлення заяви і до досягнення дітьми повноліття. Вказує, що позивач в добровільному порядку не зверталася щодо сплати аліментів, оскільки відповідач ніколи не був проти забезпечувати потреби дітей. Навіть після розірвання шлюбу два місяці через маму та сестру перераховує кошти дітям (оскільки лише 2 місяці як подружжя не в шлюбі, є лише два платежі). З 2012 року позивач не працювала, а забезпечував сім`ю відповідач. Також вказує, що за час спільного проживання в Республіці Польща відповідач оплачував за оренду квартири, в подальшому за отриманий кредит купив квартиру, всю техніку, зробив ремонт, оплачував відпочинки сім`ї. Зазначає, що позивач приховує той факт, що на її карту з березня 2022 року по квітень 2025 року перераховувалися кошти за оренду квартири в сумі 10 тис. грн, яка є особистою приватною власністю ОСОБА_2 в м. Бориславі, про яку позивачка зазначає в позовній заяві. Зазначає, що всю техніку (комп`ютер, телефони, прилад для лазерної епіляції), яку купив та за яку до сьогоднішнього дня сплачує ОСОБА_2 , забрала позивач, коли повернулася в травні 2025 року в Україну. Вказує, що позивач замовчує, що в Республіці Польщі чоловік купив всю техніку та засоби, оплачував оренду, де позивач мала можливість робити манікюр. Окрім цього, вказує, що в Республіці Польща позивач отримувала допомогу на дітей в розмірі 800 злотих в місяць. На початку кожного навчального року (2022, 2023, 2024 року) позивач отримувала 300 злотих додатково на дитину на канцелярські приладдя. Всі кошти від допомоги на дітей в Польщі до орендної плати від здачі квартири відповідача позивач витрачала на дітей. Попри це, всі вартісні покупки, оплату комунальних, сімейні відпочинки, оренди салону для позивачки та оренда квартири, в подальшому кредити за квартиру, оплати кредитів, покупка автомобіля та техніки здійснював відповідач. Вказує, що поки сім`я жила в Польщі, не лише позивач здійснювала покупку продуктів харчування, одягу та побутових речей, а й відповідач: так, в перший рік за оренду квартири із заробітної плати відповідача начальник стягував 3 300 злотих в місяць, в подальшому кредит за квартиру в місяць 1 800 зл., кредит на ремонт в місяць 2 100 злотих, кредит на техніку в місяць (посудомийка, пралка, сушильна машина, холодильник, витяжка, духовка, телевізор, домашній кінотеатр) 450 зл., кредит на комп`ютер для сина 170 злотих, кредит телефон, планшет в місяць 217 злотих, кредит телевізор в місяць 130 злотих, комунальні послуги квартири в Польщі 800 злотих в місяць. Також відповідач купив в кредит прилад для лазерної епіляції вартістю 65 000 злотих, який також забрала колишня дружина. Тобто, вказує, що в місяць на даний час відповідач сплачує за кредити 4 870 злотих (це приблизно 56 000 грн). Вказує, що заробітна плата відповідача коливається в розмірі 4 000 5 000 злотих, однак 4 870 злотих відповідач змушений сплачувати за ту техніку, квартиру та ремонт, на які він отримав кредит, та які протиправно забрала позивач. Звертає увагу на те, що відповідач купив позивачу автомобіль, який відповідач продала ще в Республіці Польщі та забрала кошти собі, тобто у відповідача немає автомобіля у власності. Вказує, що позивач чинить йому перешкоди у спілкуванні з дітьми. Також просить врахувати, що відповідач допомагає двом батькам, які хворіють, а ОСОБА_2 несе витрати на медикаменти та лікування, яке є вартісне. Також зазначає, що до матеріалів позовної заяви ОСОБА_1 долучає чеки із польського магазину від 28.04.2025, разом з тим, вже 07.04.2025 Бориславський районний суд Львівської області відкрив провадження у справі про розірвання шлюбу, тому, на думку відповідача, позивач навмисно здійснювала велику закупку товарів, вже фактично не асоціюючи себе в шлюбі, та з наміром в подальшому використати ці чеки. Щодо інших чеків зазначає, що вони не є належними та допустимими доказами, оскільки не можливо встановити хто здійснював їхню купівлю і для кого, оскільки серед переліку товарів наявні алкогольні напої, які точно не призначені для дітей. Не відповідають дійсності покликання позивача щодо наявності у відповідача дороговартісного автомобіля, оскільки такого у власності відповідача не було і немає. Вказує, що аліменти на утримання дітей у твердій грошовій сумі в розмірі 4 000 грн на кожну дитину ОСОБА_2 на даний час в змозі сплачувати, і такий розмір аліментів є достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дітей.

Представник позивача подача відповідь на відзив, в якому вказує, що позивач здійснювала трудову та підприємницьку діяльність як в Україні так і в Республіці Польщі і не перебувала на повному утриманні відповідача, а також частково або повністю брала участь у забезпеченні сім`ї. Щодо житлового кредиту в Польщі позивач підтверджує, що власником квартири у Польщі є виключно відповідач, діти та позивач навіть не зареєстровані за адресою квартири. Кредит на квартиру сплачено на 11 місяців наперед до 2026 року, і наразі відповідач не здійснює жодних виплат, а тому кредит не є актуальним фінансовим тягарем для відповідача, і квартира перебуває у його одноосібній власності. Щодо техніки, яку придбав відповідач, то уся техніка, окрім телевізора, планшета, комп`ютера та телефону, які використовують діти, залишилася на території Польщі у власності відповідача, а позивач не претендує на майно, яке фактично залишилось у користуванні відповідача, на яке він отримував кредитні кошти. Щодо орендної плати за квартиру, яка є особистою приватною власністю відповідача, то зазначає, що усі надходження витрачались за спільною домовленістю на сімейні потреби та допомогу батькам відповідача. Щодо оплати за прилад для лазерної епіляції вказує, що кредит (лізинг) на придбання приладу оформлено на ім`я позивача, яка внесла перший платіж у розмірі 18 750 злотих, що еквівалетно 204 375 гривень та здійснює регулярні щомісячні платежі у розмірі 976,92 злотих, що еквівалентно 11 234,58 гривень, тобто кредит на прилад для лазерної епіляції є особистим зобов`язанням позивача, а відповідач його не оплачував і не оплачує. Зазначає, що відповідач стверджує, що має щомісячні кредитні виплати у розмірі 4 870 злотих, що є непрямим доказом значно вищих доходів, ніж зазначені ним 4000-5000 злотих. Вказує, що заявлений рівень доходу не відповідає кваліфікації міжнародного перевізника, а також не дозволив би банкам видати кредит на 500 тис. злотих за іпотечним договором на нерухомість відповідачу. З наданих пояснень відповідача можна взагалі вважати, що позивач повністю утримувала сім`ю, оскільки всі отримані кошти він витрачав на погашення кредитів. Крім того, відповідач не надав жодного документу про реальні доходи разом із відзивом, а тому вважає, що відповідач приховує реальні доходи, і вони є суттєво вищими, ніж задекларовані ним у відзиві. Також позивачка заперечує твердження відповідача, що їй було куплено автомобіль за кошти відповідача, тобто фактично подаровано, а скріншоти переписок, долучені до позову, стосуються зовсім іншого автомобіля марки Daimler, і не мають відношення до авто Skoda, яке згадується відповідачем у відзиві. Також позивач заперечує, що батьки відповідача перебувають на його утриманні. Батько відповідача є водієм-далекобійником, що підтверджується випискою 1290 із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого, яка долучена до відзиву, а обстеження, на які посилається відповідач, були одноразовими у 2024 році і не підтверджують постійної потреби в утриманні. За твердженнями позивача, мати відповідача веде ресторанний бізнес, а обстеження та лікування, на які посилається відповідач, були одноразовими у 2025 році і не підтверджують постійної потреби в утриманні. Крім того, сестра відповідача є працездатною особою, яка проживає в селищі Брюховичі та працює медсестрою, і також може надавати допомогу батькам. Витрати на одяг 28.04.2025 були здійснені для забезпечення потреб дітей, які постійно ростуть та потребують нового одягу.

Представник відповідача подав заперечення на відповідь на відзив, в яких вказує, що не відповідають дійсності покликання позивачки про те, що житловий кредит для відповідача не є актуальним, оскільки він сплачує за житло щомісячно. Щодо покликань представника позивача на те, що квартира зареєстрована і є власністю відповідача, то така купувалася в кредит проживання в ній сім`ї. Також зазначає, що фактично представник позивача визнала, що техніка: телевізор, планшет, комп`ютер та телефон, була без відома відповідача, поки той перебував в рейсі на роботі, вивезена позивачем протиправно. Однак ця техніка придбана за кредитні кошти, які також сплачує відповідач. Також зазначає, що у відзиві не зазначено, що позивач отримувала кошти за квартиру в особисту власність, а вказано, що позивач отримувала кошти за орендну плату та використовувала їх, як вона у позовній заяві зазначає, на потреби дітей. Також вказує, що не відповідають дійсності покликання позивача про те, що кошти та прилад лазерної епіляції в повному обсязі є її особистими зобов`язаннями, адже відповідач дав дружині перший внесок для оплати за прилад лазерної епіляції в розмірі 18 тис. злотих. Оскільки позивач розірвала шлюб забрала речі і техніку, то на даний час змушена самостійно сплачувати кредит, який залишився. Щодо покликання сторони позивача на те, що автомобіль марки Skoda моделі Fabia, 2008 року випуску, був придбаний позивачем у відповідача за 5 000 злотих шляхом укладення договору купівлі-продажу між ними, а не дарування чи купівлі у третьої особи, є неправдивими твердженнями позивача, адже такий договір було укладено між позивачем та відповідачем, але лише з тією метою, щоб позивач могла перетинати кордон на даному транспортному засобі. Також наголошує, що відповідач не має жодного автомобіля у власності.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилась, її представник ОСОБА_5 в судовому засіданні просила позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні пояснив, що дійсно на даний час проживає та працює у Республіці Польща, дружина забрала дітей, майно та чинить йому перешкоди у спілкуванні з дітьми, вказує, що має змогу сплачувати аліменти у розмірі по 4 тис. грн на кожну дитину. Щодо купівлі дороговартісного автомобіля пояснив, що сфотографував чужий автомобіль Mercedes-Benz, а фотографію з салону автомобіля взяв з інтернету, на ньому не зареєстрований жодний автомобіль.

Представник відповідача ОСОБА_6 також вказала, що відповідач позов визнає частково з підстав, викладених у відзиві та запереченнях. Наголосила, що відповідач погоджується сплачувати аліменти на дітей у розмірі по 4 тис. грн на кожну дитину.

Представник відповідача ОСОБА_7 проти позову частково заперечила. Вказала, що аліменти необхідно стягувати у розмірі 8 000 грн, оскільки син має кредити.

Заслухавши представника позивача, відповідача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Частинами 7, 8 ст. 7 Сімейного кодексу України передбачено, що кожна дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї.

Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття.

Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності.

Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, яка ратифікована Постановою Верховної Ради Української РСР від 27.02.1991 № 789-ХІІ та набула чинності для України 27.09.1991, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

За змістом статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 2 ст.181 СК України за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі.

Відповідно до роз`яснень, наданих у п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України „Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів від 15.05.2006 № 3, за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 зареєстрували шлюб 21.01.2012 у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану по м. Дрогобичу Дрогобицького міськрайонного управління юстиції Львівської області, актовий запис за № 24 (свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_2 ).

Рішенням Бориславського міського суду Львівської області від 21.05.2025 по справі № 438/454/25 шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_8 , зареєстрований у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану по м. Дрогобичу Дрогобицького міськрайонного управління юстиції Львівської області, актовий запис за № 24 розірвано.

Від даного шлюбу сторони мають двох малолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (свідоцтво про народження серії НОМЕР_3 ), та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (свідоцтво про народження серії НОМЕР_4 ).

Згідно з довідкою про реєстрацію місця проживання особи № 02014-03-06 від 09.01.2019, витягами з реєстру територіальної громади від 30.05.2025 вбачається, що ОСОБА_1 та малолітні ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживають за адресою: АДРЕСА_2 .

Згідно із ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Відповідно до ст. 182 СК України при визначені розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, які мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

Згідно із ч. 1, 5 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину однієї чверті, на двох дітей однієї третини, на трьох і більше дітей половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.

Частиною 2 статті 182 СК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним і достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Ч. 1 ст. 191 СК України передбачає, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу із дня подання такої заяви.

Частиною 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 (ратифікована Постановою Верховної Ради Української РСР від 27.02.1991 № 789-ХІІ, дата набуття чинності для України 27.09.1991) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Таким чином, в даний час між позивачем та відповідачем виник спір з приводу утримання неповнолітньої дитини, а тому суд переконаний, що позивач потребує допомоги на її утримання, а відповідач зобов`язаний надавати таку допомогу.

Як зазначає позивач, проти чого не заперечував відповідач, ОСОБА_2 працює у Республіці Польща у сфері міжнародних перевезень. За твердженнями відповідача, його заробітна плата становить близько 4 000 5 000 злотих.

Згідно з договором купівлі-продажу від 13.01.2019, ОСОБА_2 13.01.2019 придбав квартиру за адресою: АДРЕСА_1 .

Також, сторонами визнається той факт, що відповідачем придбано у кредит квартиру, яка знаходиться у Республіці Польща та сплачує щомісячні платежі на погашення кредиту у розмірі близько 1 700 злотих, а також сплачує кредити на побутову техніку.

При цьому, доводи позивача та її представника про наявність у відповідача доходу вищого, ніж зазначено ним у відзиві, а також про належність відповідачу транспортного засобу не підтверджені будь-якими належними та допустимими доказами, є припущеннями позивача та відхиляються судом.

Вирішуючи питання щодо розміру аліментів на неповнолітніх дітей, суд враховує стан здоров`я позивача та відповідача платника аліментів, їхнє матеріальне становище, оскільки відповідач перебуває у Республіці Польща та, за його твердженнями, становить 4 000-5 000 злотих, що в еквіваленті до гривні станом на час розгляду справи становить 45 000 грн 57 000 грн, враховуючи наявні боргові зобов`язання відповідача, наявність у відповідача непрацездатних батьків: ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_7 , 1957 р.н., рівність прав та обов`язків обох батьків щодо дитини, вимоги розумності та справедливості, оскільки заявлений позивачем розмір аліментів на двох дітей становить менше 23% доходу відповідача, а тому суд доходить до висновку про задоволення позову та визначає на користь позивача аліменти на утримання малолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі по 5 000 (п`ять тисяч) гривень на кожну дитину, починаючи з 07.07.2025 і до досягнення дітьми повноліття.

На думку суду, саме такий розмір аліментів буде достатнім для забезпечення гармонійного розвитку відповідатиме інтересам їх дітей.

У разі зміни матеріального або сімейного стану платника або одержувача аліментів, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них, сторони не позбавлені можливості звернутися до суду із позовом про зменшення або збільшення розміру аліментів, визначеного за рішенням суду.

Рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць слід допустити до негайного виконання.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати, а тому згідно з вимогами ст. 141 ЦПК України та ст. 4 Закону України „Про судовий збір з відповідача слід стягнути судовий збір в дохід спеціального фонду Державного бюджету України в сумі 1 211 грн 20 к.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 12, 13, 76-83, 89, 95, 141, 229, 258, 259, 263-265, 268, 273, 354, 355 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

Позов задовольнити.

Стягувати зі ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на малолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі по 5 000 (п`ять тисяч) гривень на кожну дитину, починаючи з 07.07.2025 і до досягнення дітьми повноліття.

Стягнути зі ОСОБА_2 1 211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн 20 коп. судового збору в дохід спеціального фонду Державного бюджету України.

Рішення допустити до негайного виконання в частині стягнення платежу за один місяць.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня проголошення рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 ( АДРЕСА_3 ; РНОКПП НОМЕР_5 ).

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 ( АДРЕСА_4 ; РНОКПП НОМЕР_6 ).

Суддя Ю.С. Кучаковський