РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

21.07.2025 року Херсонський міський суд Херсонської області у складі:

головуючої судді Шестакової Я.В.

за участю секретаря Сивкович О.А.

позивача ОСОБА_1

представника позивача адвоката Харченко Д.М.

представника третьої особи Тушенцевої О.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Херсоні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 в інтересах якого діє адвокат Харченко Дмитро Миколайович до ОСОБА_2 , третя особа Служба у справах дітей виконавчого комітету Центральної районної у м. Херсоні ради про позбавлення батьківський прав, -

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача - адвокат Харченко Д.М. у листопаді 2024 року звернувся до Херсонського міського суду Херсонської області з вищезазначеним позовом в якому просить позбавити ОСОБА_3 батьківських прав відносно ОСОБА_1 .

В обґрунтування позову представник позивача зазначив, що ОСОБА_2 є матір`ю ОСОБА_1 . Ухвалою Суворовського районного суду м. Херсона від 02.10.2015 року №668/9042/15-ц було затверджено мирову угоду між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 за умовами якої остання зобов`язувалася на час проживання свого малолітнього сина (позивача) з бабусею добровільно забезпечувати його одягом, взуттям та іншими необхідними речами, сплачувати рахунки за його навчання, лікування та інші витрати пов`язані з його утриманням. З моменту укладення мирової угоди відповідачка та і не приступила до виконання покладених на неї рішенням суду зобов`язань, жодної участі у вихованні сина не приймає. Позивач з відповідачкою стосунків не підтримує, не знає де остання проживає та чим займається. ОСОБА_1 перебуває на повному утриманні своєї бабусі.

Оскільки ОСОБА_2 , без поважних причин не виявляє щодо своєї дитини материнського піклування, ухиляється від виконання своїх обов?язків по вихованню дитини, маючи фактичну можливість до вчинення відповідних дій, які становлять зміст батьківського обов?язку, а тому, позивач вважає, що її слід позбавити батьківських прав.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 15.11.2024 року позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 02.12.2024 року позов прийнято до розгляду та відкрито провадження, призначено розгляд справи проводити у порядку загального позовного провадження.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 04.06.2025 року закрито підготовче провадження, призначено справу до судового розгляду по суті.

Позивач та його представник в судовому засіданні заявлені вимоги підтримали, просили задовольнити, зазначили, що відповідач участі у вихованні дитини не приймає та має іншу сім`ю.

Відповідач у судове засідання не з`явилася повторно, про день, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, зокрема шляхом направлення судових повісток за зареєстрованим місцем проживання відповідача.

Процесуальним правом надати відзив на позов або письмові пояснення по суті предмету спору не скористалася. Документів, що підтверджують поважність причин її відсутності суду не надано. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надійшло.

Представник третьої особи в судовому засіданні зазначила, що не заперечує щодо задоволення позовних вимог, вважає за доцільним позбавити відповідача батьківських прав.

Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.

Відповідно до Принципу 6 Декларації прав дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості, малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю. Дитина має право на здорове зростання і розвиток (принцип 4 Декларації прав дитини).

Ст.9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року дитина не повинна розлучатися з батьками всупереч їхньому бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосованого закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Згідно ст. 18 Конвенції про права дитини, держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки, або у відповідних випадках законні опікуни, несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Дитині, для повного і гармонійного розвитку її особи необхідно зростати в сімейному оточенні, в атмосфері щастя, любові і розуміння також в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється забезпеченню інтересів дитини (ст. 3 Конвенції про права дитини).

Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини (ст. 27 Конвенції про права дитини).

Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 виданого 24.11.2009 року ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що Степанівською сільською радою Суворовського району м. Херсона складено актовий запис №29. Батьками зазначено: ОСОБА_6 , ОСОБА_5 .

02 жовтня 2015 року ухвалою Суворовського районного суду м. Херсона по цивільній справі № 668/9042/15-ц затверджено мирову угоду між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 за умовами якої: ОСОБА_5 зобов?язувалася, на час проживання свого малолітнього сина - ОСОБА_1 з бабусею ОСОБА_4 , добровільно забезпечувати його одягом, взуттям та іншими необхідними речами, сплачувати рахунки за його навчання, лікування та інші витрати пов?язані з його утриманням. ОСОБА_4 зобов?язувалася не чинити перешкод ОСОБА_5 у спілкуванні та вихованні малолітнього ОСОБА_1 .

Згідно з довідкою Степанівського старостинського округу Херсонської міської ради № 395 від 14.10.2024 року, ОСОБА_2 зареєстрована але більше 10 років фактично не проживає по АДРЕСА_1 .

Згідно довідки №65-Д від 05.08.2024 року виданої директором Степанівської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №17 Херсонської міської ради М. Тютюн протягом навчання у школі з 5 по 8 клас вихованням та утриманням займається бабуся та дідусь, які приймали активну участь у житті класу. Мати жодного разу не відвідала школу, не брала участі у батьківських зборах, не була присутня у батьківські групі класу.

Згідно відомостей з Єдиного державного демографічного реєстру №906769 ОСОБА_3 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_4 , будучи під присягою повідомила суду, що є бабусею позивача, останній раз відповідачку бачила у 2022 році, раніше бачилася з сином, забирала на вихідні та на канікули, в цілому не працювала, мала свої особисті клопоти. Відповідачка покинула дитину з 2010 року, він потрапив до лікарні, коли потрібно було вирішувати питання зі школою, то бабусі довелось звернутися до суду у 2015 році.

Згідно висновку органу опіки та піклування Центрального районну м. Херсона про доцільність/недоцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 орган опіки та піклування вважає доцільним позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно ОСОБА_1 .

Висновок органів опіки є достатньо обґрунтованим, зроблений з наведенням достатніх доказів про ухилення відповідача від батьківських обов`язків, містить данні, які об`єктивно характеризують відповідача як особу, яка не здійснює своїх батьківських обов`язків, містить обґрунтування про те, яким чином позбавлення батьківських прав сприятиме інтересам дитини.

Вирішуючи даний позов, суд, згідно ст. 3 Конвенції про права дитини, ухваленої Резолюцією Генеральної Асамблеї ООН від 20.11.1989 р., ратифікованої Постановою ВРУ від 27.02.1991 р., приділяє першочергову увагу якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 є матір`ю ОСОБА_1 , однак не цікавиться життям та здоров`ям дитини, не надає матеріальну допомогу на його утримання, тривалий час не спілкується з ним, до того ж порушує умови укладеної у 2015 році мирової угоди.

Підстави позбавлення батьківських прав наведені у ст. 164 СК України. Зокрема, п.2 ч.1 ст.164 СК України визначено, що мати, батько, можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

За змістом роз`яснень, викладених у п.п. 15, 16, 17 постанови Пленуму ВСУ № 3 від 30.03.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками.

Не можна позбавити батьківських прав особу, яка не виконує своїх батьківських обов`язків унаслідок душевної хвороби, недоумства чи іншого тяжкого захворювання (крім хронічного алкоголізму чи наркоманії) або з інших не залежних від неї причин.

Отже, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом і може мати місце при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав і інтересів дитини, направлений на позитивний результат у долі неповнолітньої дитини.

Позбавлення батьківських прав допускається тоді, коли змінити ставлення батьків до виховання дитини неможливо (ухвала ВССУ від 01.11.2017 у справі № 211/559/16-ц).

За таких обставин, суд приходить до переконання, що свідоме і тривале нехтування відповідачем своїми батьківськими обов`язками щодо дітей є наслідком винної поведінки відповідача та є підставою для позбавлення його батьківських прав.

Суд вважає, що позбавлення батьківських прав відповідача буде відповідати інтересам дітей, оскільки відповідач в подальшому буде позбавлений можливості негативно впливати на психіку дітей до моменту зміни ним свого ставлення відносно дітей та поновлення у встановленому порядку батьківських прав.

Згідно п.2 ч.1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він, ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Згідно ч.3 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав щодо усіх своїх дітей або когось із них.

Будь-яка з підстав для позбавлення батьківських прав, перелічена в ст. 164 СК України, є критерієм протиправної поведінки батьків по відношенню до своєї дитини.

Пунктом 15 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30.03.2007 року, позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

В рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України» зазначено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов`язаний дотримуватися вимог ст. 8 Конвенції про захист прав та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема судове рішення має бути побудоване на з`ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання.

Рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання. Попри це насамперед повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків.

Наведене узгоджується з висновками щодо врахування найкращих інтересів дитини під час розгляду справ, які стосуються прав дітей, сформульованими Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 17 жовтня 2018 року в справі № 402/428/16-ц (провадження № 14-327цс18) та Верховним Судом у постановах від 21 лютого 2024 року в справі № 404/9387/21, від 19 лютого 2024 року в справі № 159/2012/23, від 22 листопада 2023 року в справі № 320/4384/18.

Як встановлено вище, відповідач по справі не займається вихованням дитини, повністю самоусунулася та ухиляється від виконання батьківських обов`язків, не виявляє до дитини будь-якої батьківської уваги та турботи.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків відносно ОСОБА_1 , відсутнє її волевиявлення та бажання на участь у житті дитини, що є наслідком винної поведінки відповідача, а тому наявні підстави для вжиття судом крайнього заходу впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків - позбавлення батьківських прав.

На підставі вищевикладеного, перевіривши матеріали цивільної справи та надані докази, суд приходить до висновку, що даний позов підлягає задоволенню.

Суд вважає за необхідне роз`яснити відповідачу її право на звернення до суду із заявою про надання права на побачення з дитиною у відповідності зі ст.168 СК України, якщо це не причинить шкоди його життю, здоров`ю та моральному вихованню, за умови присутності іншої особи, що в свою чергу, на думку суду, буде стимулювати відповідача до виправлення та наддасть можливість в майбутньому, при наявності його бажання, звернутись до суду з позовом про поновлення батьківських прав.

На підставі вищевикладеного, перевіривши матеріали цивільної справи та надані докази, суд приходить до висновку, що даний позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат, суд виходить із того, що позивачем не було сплачено судовий збір, тому у порядку ст.141 ЦПК України суму судового збору необхідно стягнути із відповідача на користь держави.

Керуючись ст.ст. 164, 166,168, 180-182 Сімейного Кодексу України ст. ст.12,19, 79-81, 141, 247, 259, 263, 264, 265, 268, 272, 280-285, 354 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 в інтересах якого діє адвокат Харченко Дмитро Миколайович до ОСОБА_2 , третя особа Служба у справах дітей виконавчого комітету Центральної районної у м. Херсоні ради про позбавлення батьківський прав - задовольнити у повному обсязі.

Позбавити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 батьківських прав відносно її неповнолітнього сина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Стягнути з ОСОБА_3 на корить держави судовий збір у розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 копійок.

Відповідно до ч.5 ст.164 СК України рішення суду про позбавлення батьківських прав після набрання ним законної сили надіслати органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем реєстрації народження дитини.

Роз`яснити, що відповідач, позбавлений батьківських прав, має право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав у разі зміни поведінки особи, позбавленої батьківських прав та обставин, що були підставою для позбавлення батьківських прав.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача , поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом встановлених строків, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку безпосередньо до Херсонського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення суду.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Найменування сторін:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 .

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_3 .

Повний текст рішення виготовлено 21.07.2025 року.

СуддяЯ. В. Шестакова