Справа № 954/185/25
Номер провадження 2/954/846/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 серпня 2025 рокус-ще Нововоронцовка

Нововоронцовський районний суд Херсонської області у складі:

головуючого судді Каневського В. О.,

за участю секретаря судового засідання Ферко Г. М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Нововоронцовського районного суду Херсонської області цивільну справу за позовом представника позивача ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 до Таврійської міської військової адміністрації Каховського району Херсонської області, третя особа Перша дніпровська державна нотаріальна контора про визнання права власності,-

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 звернулися до суду з позовом до Таврійської міської військової адміністрації Каховського району Херсонської області, третя особа Перша дніпровська державна нотаріальна контора про визнання права власності. В обґрунтування позову посилалася на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер чоловік позивачки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Померлий ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на момент смерті проживав та був зареєстрований разом з Позивачкою ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 . Крім того, спадкоємцем першої черги за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 є його донька ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Спадщина, яка відкрилась після смерті ОСОБА_3 складається з частини квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , яка складається з двох кімнат, загальною площею 41,30 кв. м., житловою площею 26,80 кв. м., яка була набута спадкодавцем на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 26.10.1994 Відділом приватизації Херсонського відділення Одеської залізниці згідно з наказом від 28.09.1994 № 1117. Право власності на вищевказану квартиру зареєстроване Каховським міським бюро технічної інвентаризації і записане у реєстрову книгу за № 575/3.

За життя ОСОБА_3 склав заповіт, який був посвідчений 28.02.2014 Іваніщенко С. І., приватним нотаріусом Новокаховського міського нотаріального округу, зареєстрований в реєстрі за № 520, відповідно до якого все належне ОСОБА_3 на праві власності рухоме та нерухоме майно, де б воно не знаходилось та з чого б воно не складалось і взагалі, все те, що буде належати ОСОБА_3 за законом на день смерті, заповів ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 . При цьому, відповідно до наявної у Позивача копії заяви доньки ОСОБА_4 , яка була подана останньою 04.10.2023 до Першої дніпровської державної нотаріальної контори вбачається наступне: ОСОБА_4 відомий зміст заповіту, що залишив її батько ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 . Строк для прийняття спадщини вона пропустила, на видачу свідоцтва про право на спадщину та отримання спадкового майна ОСОБА_4 не претендує, в суд з питанням поновлення своїх прав звертатись не буде і претензій до того, щоб свідоцтво про право на спадщину за законом було видане на ім`я дружини спадкодавця ОСОБА_2 , вона не має. Таким чином, Позивач ОСОБА_2 є єдиною спадкоємицею першої черги за законом після померлого чоловіка ОСОБА_3 . Інших спадкоємців за законом або за заповітом, які б претендували на спадкове майно спадкодавця, немає.

З метою оформлення спадкових прав Позивач ОСОБА_2 04.10.2023 звернулася із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого чоловіка ОСОБА_3 до Першої дніпровської державної нотаріальної контори, внаслідок чого державним нотаріусом Заносієнко Н. М. заведена спадкова справа № 377/2023.

13 вересня 2024 року Першою дніпровською державною нотаріальною конторою була винесена постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії, якою відмовлено у видачі ОСОБА_2 свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно після смерті її чоловіка, ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 . У постанові державним нотаріусом зазначено, що державним реєстратором прав на нерухоме майно Відділу реєстрації майнових прав Управління у сфері державної реєстрації Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради було винесено рішення про зупинення розгляду заяви від 19 червня 2024 року № 73726349, згідно пункту 3 частини 3 статті 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», та підготовлено запит до Каховського БТІ про належність нерухомого майна за вих. № 01.1-19/807 від 24.06.2024.

На теперішній час спадкоємцем ОСОБА_2 до Першої дніпровської державної нотаріальної контори не було надано відповіді Каховського БТІ про належність на праві власності майна спадкодавцю ОСОБА_3 , померлому ІНФОРМАЦІЯ_3 , необхідну для вчинення нотаріальної дії видачі свідоцтва про право на спадщину за законом. З урахуванням вищевикладеного, відсутні підстави для видачі ОСОБА_2 свідоцтва про право на спадщину за законом на частку квартири.

Крім того, з метою реєстрації речових прав на належну позивачу частину спірної квартири, ОСОБА_2 звернулася із заявою про державну реєстрацію прав на належну їй частку квартиру до державного реєстратора прав на нерухоме майно Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, Дніпропетровська область. Рішенням державного реєстратора № 74377891 від 01.08.2024 Позивачу було відмовлено в проведенні реєстраційних дій з огляду на те, що державному реєстратору не вдалось отримати відомості про зареєстровані речові права на нерухоме майно, право власності на яке зареєстровано до 01.01.2013.

Також було направлено адвокатський запит до Комунального підприємства «Херсонське бюро технічної інвентаризації» Херсонської обласної ради з метою отримання відомостей про зареєстровані речові права на спірну квартиру, право власності на яку зареєстровано до 01.01.2013. Листом від 29.10.2024 № 618 Комунальне підприємство «Херсонське бюро технічної інвентаризації» Херсонської обласної ради повідомило, що надати інформацію не має змоги, так як вищевказане майно територіально підпорядковане Комунальному підприємству «Каховське бюро технічної інвентаризації» Херсонської обласної ради, яке на даний час тимчасово знаходиться під окупацією.

Зважаючи на те, що наразі позивач позбавлена можливості зареєструвати своє право власності у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно через ненадання відомостей Комунальним підприємством «Каховське бюро технічної інвентаризації» Херсонської обласної ради про зареєстровані речові права на нерухоме майно, право власності на яке зареєстровано до 01.01.2013, представник позивача просила:

- визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , право власності в порядку спадкування за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 на частину двокімнатної квартири АДРЕСА_2 , загальною площею 41,30 кв. м, житловою площею 26,80 кв. м.;

- визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , право власності на частину двокімнатної квартири АДРЕСА_2 , загальною площею 41,30 кв. м, житловою площею 26,80 кв. м.

Позивач, його представник у судове засідання не з`явились, представник позивача надала клопотання про розгляд справи без їхньої участі.

Представник відповідача Таврійської міської військової адміністрації Каховського району Херсонської області у засідання не з`явився, надав клопотання про розгляд справи без його участі.

Представник третьої особи Першої дніпровської державної нотаріальної контори у судове засідання не з`явилась, надала клопотання про розгляд справи без її участі.

За ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача знайшли своє доведення в судовому засіданні, є такими, що ґрунтуються на вимогах чинного законодавства України, у зв`язку з чим позов підлягає задоволенню.

Так, суд встановив та підтверджується наявними в справі доказами, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , помер14. НОМЕР_1 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 , виданого Новокаховським відділом ДРАЦС у Каховському районі Херсонської області Південного МУ МЮ (м. Одеса), актовий запис №1167.

Згідно з копії свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_3 від 19.02.1969, виданий 19.02.1969 міськ.ЗАГСом м. Новошахтинськ Ростовської області, актовий запис № 122, відповідно до якого ОСОБА_3 уклав шлюб з ОСОБА_5 , після укладення якого позивач набула прізвище « ОСОБА_6 ».

За копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 , виданим 10.01.1970 відділом ЗАГСу м. Тихорецьк Краснодарського краю, актовий запис № 12, батьками ОСОБА_7 є ОСОБА_3 та ОСОБА_2 .

Відповідно до копії свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_5 , виданим 11.09.1993 відділом ЗАГСу Шосткінського міськвиконкому Сумської області, актовий запис № 567, ОСОБА_8 уклав шлюб з ОСОБА_7 . Після укладення шлюбу присвоєні прізвища: чоловікові « ОСОБА_9 », дружині « ОСОБА_9 ».

Квартира, розташована за адресою: АДРЕСА_1 належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про право власності на житло, виданого 26.10.1994 Відділом приватизації Херсонського відділення Одеської залізниці згідно з наказом від 28.09.1994 №1117. У свідоцтві зазначено, що квартира має загальну площу 41,3 кв. м. На звороті зазначеного вище свідоцтва міститься інформація про те, що вказана у цьому документі квартира зареєстрована Каховським БТІ та записано до реєстрової книги за №575/3.

Вказана квартира складається з двох кімнат житловою площею 26,8 кв. м., в тому числі 18,6 кв. м. та 8,2 кв. м., кухні площею 5,4 кв.м, ванної кімнати площею 2,1 кв.м, вбиральні 1,2 кв.м, коридору 4,8 кв.м, вбудованої шафи 1,0 кв.м., має загальну площу 41,3 кв.м., відповідно до копії технічного паспорту на квартиру.

Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Відповідно до ст. 1217 ЦПК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини, відповідно до ст. 1218 ЦК України, входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку.

Частиною 1 ст. 1222 ЦК України встановлюється, що спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 2 ст. 1223 ЦК України, у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Частиною 1 ст. 1268 Цивільного кодексу України встановлюється, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

За частиною ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до ч. 2 ст. 1274 ЦК України спадкоємець за законом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь будь-кого із спадкоємців за законом незалежно від черги.

Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також, у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України).

За життя ОСОБА_3 склав заповіт, який був посвідчений 28.02.2014 Іваніщенко С. І., приватним нотаріусом Новокаховського міського нотаріального округу, зареєстрований в реєстрі за № 520, відповідно до якого все належне ОСОБА_3 на праві власності рухоме та нерухоме майно, де б воно не знаходилось та з чого б воно не складалось і взагалі, все те, що буде належати ОСОБА_3 за законом на день смерті, заповів ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Відповідно до копії заяви ОСОБА_4 від 04.10.2023, відомий зміст заповіту, що залишив її батько ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 . Строк для прийняття спадщини вона пропустила, на видачу свідоцтва про право на спадщину та отримання спадкового майна ОСОБА_4 не претендує, в суд з питанням поновлення своїх прав звертатись не буде і претензій до того, щоб свідоцтво про право на спадщину за законом було видане на ім`я дружини спадкодавця ОСОБА_2 , вона не має.

Згідно з копією постанови державного нотаріуса Першою дніпровською державною нотаріальною конторою Н. М. Заносієнко від 13.09.2024 №1720/02-31 була винесена постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії, якою відмовлено у видачі ОСОБА_2 свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно після смерті її чоловіка, ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

З копії спадкової справи №377/2023, заведеної державним нотаріусом Першої дніпровської державної нотаріальної контори Н. М. Заносієнко, вбачається, що складено заповіт ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 складено, де своє належне майно заповів дочці ОСОБА_4 , спадкоємець ОСОБА_4 подала заяву про те, що на спадкове майно не претендує, інших спадкоємців, які подали заяви про прийняття спадщини немає. Відомості щодо наявності інформації щодо квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Державному реєстрі Іпотек, Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта в матеріалах спадкової справи відсутня.

Рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно №73726349 від 19.06.2024 зупинено розгляд заяви про реєстрацію права власності на нерухоме майно з тих підстав, що не отримано інформацію, що містять відомості про зареєстровані речові права до 01.01.2013. Рішенням №74377891 від 01.08.2024 позивачу відмовлено в проведенні реєстраційних дій у зв`язку з не усуненням недоліків, що зазначено в рішенні №73726349 від 19.06.2024.

Стаття 392 ЦК України визначає, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

У цій справі позивачі були вимушені звернутися до суду з позовом, оскільки держава фактично не визнає за ними права власності на нерухоме майно, про що свідчить відмова державного реєстратора у проведенні реєстраційних дій.

Будь-які дії особи, спрямовані на набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, можуть вчинятися, якщо речові права на таке майно зареєстровані згідно із вимогами цього Закону, крім випадків, коли речові права на нерухоме майно, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними згідно з частиною третьою цієї статті у випадках, визначених статтею 28 цього Закону, та в інших випадках, визначених законом (ч.4 ст.3 цього Закону).

У цій справі державний реєстратор позбавлений можливості перевірити інформацію щодо фактів оформлення та/або реєстрації права власності на спірне майно за період із жовтня 1994 року, коли позивач набула право власності на спірне майно, до 01.01.2013, коли повноваження з державної реєстрації прав власності на нерухоме майно були передані місцевими органами державної реєстрації прав.

Проте, відсутність об`єктивної можливості підтвердити факт оформлення та/або реєстрації права власності за позивачем на спірне майно у зв`язку зі знищенням будівлі, бази даних та документації КП «Каховське бюро технічної інвентаризації», а також відмова (незалежно від її правомірності) державного реєстратора провести реєстрацію права власності на спірне майно за позивачем, створили ситуацію, при якій позивач не може реалізовувати свої правомочності як власник майна, зокрема, щодо розпорядження цим майном, отримання передбаченої законом компенсації за знищення або пошкодження майна внаслідок збройної агресії російської федерації проти України тощо.

В той же час, Конституція України у статті 41 гарантує непорушність права власності та усі три правомочності власника: володіти, користуватися та розпоряджатися.

Невизнання державою права власності позивача на спірне майно є втручанням у це право, яке не переслідує легітимну мету та не є необхідним у демократичному суспільстві, а отже порушує гарантії, закріплені у статті 1 Протоколу Першого до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У постанові від 19.05.2020 у справі №916/1608/18 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що вирішуючи спір про визнання права власності на підставі статті 392 цього Кодексу, слід враховувати, що за змістом вказаної норми права судове рішення не породжує права власності, а лише підтверджує наявне у позивача право власності, набуте раніше на законних підставах, якщо відповідач не визнає, заперечує або оспорює його. Отже, передумовами та матеріальними підставами для захисту права власності у судовому порядку є наявність підтвердженого належними доказами як права власності на майно, яке оспорюється або не визнається іншою особою, так і порушення (невизнання або оспорювання) цього права на спірне майно. Позивачем у такому позові може бути суб`єкт, який вважає себе власником певного майна, однак не може належним чином реалізувати свої правомочності у зв`язку із наявністю щодо цього права сумнівів з боку третіх осіб чи необхідністю одержати правовстановлюючі документи. Однією з підстав державної реєстрації права власності на нерухоме майно є рішення суду, яке набрало законної сили, щодо набуття, зміни або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно (пункт 9 частини першої статті 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). Якщо право власності на спірне нерухоме майно зареєстроване за іншою особою, то належному способу захисту права відповідає вимога про витребування від (стягнення з) цієї особи нерухомого майна. Задоволення віндикаційного позову, тобто рішення суду про витребування нерухомого майна з чужого незаконного володіння, є підставою для внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно; такий запис вноситься виключно у разі, якщо право власності на нерухоме майно зареєстроване саме за позивачем, а не за іншою особою.

У вищевказаній справі Велика Палата Верховного Суду зробила висновок, що правило за аналогією закону (а саме, статті 392 ЦК України) має застосовуватися не тільки у випадках, коли власник втратив документ, який засвідчує його право власності, а й у випадках, коли наявні в нього документи не дають змоги беззаперечно підтвердити своє право власності на нерухоме майно, але лише за умови, що право на майно не зареєстроване за іншою особою.

У справі за позовом представника позивача ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 не було встановлено обставин, які б свідчили про наявність реєстрації права власності на спірне майно за будь-якою іншою особою відносно частини квартири, яка належить позивачу з жовтня 1994 року. При цьому у позивача наявне свідоцтво про право власності майна, але з причин, які зазначені вище, цей документ не надає змоги позивачу беззаперечно підтвердити своє право власності на нерухоме майно, наслідком чого має бути державна реєстрація такого права. Також інша частина спірної квартири належала ОСОБА_3 , померлому ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка входить в спадкову масу, та оскільки донька ОСОБА_4 відмовилась від спадщини, яку заповів ОСОБА_3 , встановити право власності у позасудовому порядку неможливо, що позбавляє позивача ОСОБА_2 права успадкувати квартиру, тому зібрані в справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення позову.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.2, 4, 5, 10, 13, 206, 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позовну заяву представника позивача ОСОБА_1 (адреса листування: АДРЕСА_3 ) в інтересах ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_4 ; РНОКПП НОМЕР_6 ) до Таврійської міської військової адміністрації Каховського району Херсонської області (місцезнаходження: вул. Франка Івана, буд. 29, м. Таврійськ, Каховський район, Херсонська область, 74988; ), третя особа Перша дніпровська державна нотаріальна контора (місцезнаходження: вул. Володимира Вернадського, буд. 19/21, м. Дніпро, 49044; ) про визнання права власності - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , право власності в порядку спадкування за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 на частину двокімнатної квартири АДРЕСА_2 , загальною площею 41,30 кв. м, житловою площею 26,80 кв. м.

Визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , право власності на частину двокімнатної квартири АДРЕСА_2 , загальною площею 41,30 кв. м, житловою площею 26,80 кв. м.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Херсонського апеляційного суду через Нововоронцовський районний суд Херсонської області.

СуддяВ.О. Каневський