Справа № 331/2529/25
Провадження № 2/331/1957/2025
Олександрівський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Фісун Н.В., за участі секретаря судового засідання Коростельової К.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Запоріжжі цивільну справу за позовом
Комунального підприємства «Водоканал» до ОСОБА_1 про стягнення боргу по оплаті за централізоване водопостачання і водовідведення, -
Позивач КП «Водоканал» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення боргу по оплаті за централізоване водопостачання і водовідведення.
Вимоги позовної заяви мотивує тим, що відповідач мешкає в квартирі, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , користується послугами КП «Водоканал», але оплату за послуги підприємства вносить не в повному обсязі, у зв`язку з чим, за період з 01.08.2019 по 31.03.2025 року утворилася заборгованість в розмірі 45 480 грн.10 коп.
У зв`язку з цим позивач просить суд стягнути з відповідача на користь КП «Водоканал» заборгованість за спожиту воду і послуги водовідведення у розмірі 45 480 гривень та стягнути на його користь понесені судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 3028,00 гривень.
Ухвалою суду від 08.05.2025 року відкрито спрощене провадження у справі та призначено судове засідання у якій роз`яснено відповідачу, право подати заяву із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та відзив на позов протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.
Відповідач ОСОБА_1 30.05.2025 року долучив до матеріалів справи відзив на позовну заяву, в якому вказав, що з позовними вимогами не погоджуюсь повністю та вважає їх такими, що не підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Повідомляє, що дійсно він зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , однак він проживає за цією адресою не постійно, а періодично. Послугами водопостачання та водовідведення користується, але не на постійній основі, а за використане сплачує. Наголошує на тому, що позивачем взагалі не доведено належними та допустимими доказами, що він проживає за спірною адресою та отримував спірні комунальні послуги.
Між ним - як споживачем та Комунальним підприємством «Водоканал» - як надавачем послуг з централізованого водопостачання та водовідведення за спірною адресою жодного договору не укладалось та жодних зобов`язань не виникало. За отримані послуги водопостачання та водовідведення сплачував належним чином. Взагалі, Комунальним підприємством «Водоканал» не надано належних та допустимих доказів того, що послуги централізованого водопостачання та/або водовідведення були фактично надані. Також відсутні докази щомісячного погодження об`ємів споживання, актів-прийому передачі, чи інших документів, що підтверджують факт споживання послуг.
Комунальне підприємство «Водоканал» звертаючись до суду з даним позовом, пропустило строк позовної давності. Позивач хоче стягнути заборгованість яка виникла на його думку з 01.08.2019 по 31.03.2025. Отже, частина боргу, заявленого до стягнення, є такою, що нарахована понад три роки тому. Прохає суд застосувати позовну давність у спорі, відмовити у позові./а.с.19-22/.
04.06.2025 року від представника позивача надійшли додаткові пояснення, в яких прохав суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі./а.с.24-26/.
Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням сторін.
У судове засідання представник позивача не з`явився, надав заяву про розгляд справа за його відсутності, позовні вимоги просить задовольнити у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує.
Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, по невідомій суду причині, про час і місце судового засідання повідомлений належним чином шляхом направлення судових повісток з повідомленням, надав відзив на позовну заяву . Конверт з ухвалою про відкриття провадження та копією позовної заяви з додатками та конверти з судовою повісткою, що направлявся за адресою останнього відомого місця проживання відповідача, повернулися до суду не врученим з відміткою Укрпошти про причини повернення «За закінченням терміну зберігання».
Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі № 911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б).
Відповідно до вимог ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у справі даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
На підставі наявних у справі доказів, суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України.
Фіксування судового процесу технічними засобами звукозапису не здійснювалось на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України.
Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні правовідносини, прийшовши до наступних висновків.
За вимогами ч. 3 ст.12, ч. 1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.
Згідно з ч. 1ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачений цим Кодексом випадках.
Відповідно до ст. ст.76,77 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
Згідно з ст. 1 Закону України « Про житлово-комунальні послуги», комунальні послуги це результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо - та електропостачанням, опаленням. Споживачем за цим Законом є фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу. Виконавцем послуг з централізованого постачання холодної води та послуг з водовідведення для об`єктів усіх форм власності є суб`єкт господарювання, що провадить господарську діяльність з централізованого водопостачання та водовідведення.
Основним видом діяльності КП «Водоканал» є забезпечення безперебійного постачання населенню, підприємствам, організаціям м. Запоріжжя й області питної води та відведення, отже позивач є виконавцем послуг з централізованого постачання холодної води та її водовідведення в м. Запоріжжі.
Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_1 зареєстрований та проживає за адресою АДРЕСА_1 з 2.08.2002 року по теперішній час, що підтверджується відповіддю з Департаменту адміністративних послуг Запорізької міської ради/а.с.12/.
Згідно з розрахунком суми заборгованості, відповідач має заборгованість за послуги водопостачання та водовідведення за період з 01.08.2019 по 31.03.2025 року в розмірі 45 480,10 грн./а.с.3/.
У відзиву на позовну заяву відповідач вказав, що не укладав як споживач з КП « Водоканал» жодного договору, не доведено про фактичне споживання послуг, суд зазначає наступне.
Відносини з приводу надання фізичним особам послуг з постачання питної води та водовідведення регулюються ст.ст. 19-23 Закону України «Про питну воду та питне водопостачання», Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630(далі Правила),Законом України «Про житлово-комунальні послуги», Постановою КМ України від 2 лютого 2022 року № 85 « Про внесення змін до постанови КМ України від 5 липня 2019 року №690», Житловим Кодексом України та іншими нормативно-правовими актами.
Послуги з централізованого водопостачання і водовідведення відносяться до комунальних послуг.
Постачання фізичним особам питної води та водовідведення за загальним правилом має здійснюватися на підставі договору про надання цих послуг.
Як вбачається з матеріалів справи за адресою: АДРЕСА_1 відкритий особовий рахунок № НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_1 , кількість зареєстрованих 5 осіб./а.с.3/.
КП «Водоканал» надавав відповідачу, як споживачу, за адресою проживання послуги з водопостачання та водовідведення, а відповідач такі послуги прийняв, від їх отримання не відмовлявся.
Отже, фактичне надання цих послуг і відкриття особового рахунку на ім`я споживача слід вважати фактичним укладанням договору на умовах, передбачених Законом України «Про питну воду та питне водопостачання», а також Правилами.
Відповідно до ст.901ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.
Статтею 67,68 ЖК України передбачено, що плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги.
Згідно з п. 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджений Постановою КМУ від 21 липня 2005 року № 630, розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк.
Здійснення нарахування тарифів за водопостачання та водовідведення КП «Водоканал» здійснює на підставі Рішення міськвиконкома або на підставі Постанови Національної комісії.
Постановою Кабінету Міністрів України від 2 лютого 2022 року № 85 « Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 5 липня 2019 року №690» затверджені типові форми договорів , у тому числі форма типового публічного договору приєднання з індивідуальним споживачем про надання послуги з центрального водопостачання та централізованого водовідведення.
Таким чином з 01.04.2022 року за зазначеною адресою укладено публічний договір.
Щодо тверджень відповідача про не проживання за вказаний період його у помешканні постійно, суд заначає наступне.
Відповідно до п. 29 Постанови Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 р. № 630 «Про затвердження Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення» , яка діяла до 02.02.2022 року, споживач має право на: 1) зменшення розміру плати у разі: надання послуг не в повному обсязі, зниження їх якості, зокрема відхилення їх кількісних та/або якісних показників від затверджених нормативів (норм) споживання; тимчасової відсутності споживача та/або членів його сім`ї на підставі письмової заяви споживача та офіційного документа, що підтверджує його/їх відсутність (довідка з місця тимчасового проживання, роботи, лікування, навчання, проходження військової служби, відбування покарання). 2) усунення виконавцем виявлених недоліків у наданні послуг; 3) несплату вартості послуг за період тимчасової відсутності споживача і членів його сім`ї (у разі відключення виконавцем холодної та гарячої води і опломбування запірних вентилів у квартирі (будинку садибного типу) та відновлення надання послуг шляхом зняття пломб за свій рахунок протягом доби згідно з письмовою заявою; 4) перевірку кількісних і якісних показників надання послуг (якість і тиск води, температура гарячої води, температура повітря у приміщеннях тощо) у порядку, встановленому цими Правилами; 5) установлення квартирних засобів обліку та взяття їх на абонентський облік; 6) періодичну повірку, обслуговування та ремонт (у тому числі демонтаж, транспортування та монтаж) квартирних засобів обліку; 7) ознайомлення з нормативно-правовими актами у сфері житлово-комунальних послуг; 8) внесення за погодженням з виконавцем у договір змін, що впливають на розмір плати за послуги; 9) звільнення від плати за послуги у разі їх ненадання та отримання компенсації за перевищення строків проведення аварійно-відбудовних робіт; 10) відшкодування збитків, завданих його майну та/або приміщенню, шкоди, заподіяної його життю чи здоров`ю внаслідок неналежного надання або ненадання послуг.
Окрім того, відповідно до п. 47 Правил, які Постанови Кабінету Міністрів України від 05 липня 2019 р. № 690 «Про затвердження Правил надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення і типових договорів про надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення»(в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 2 лютого 2022 р. № 85) , індивідуальний споживач зобов`язаний інформувати виконавця про тимчасову відсутність в житловому приміщенні (іншому об`єкті нерухомого майна) споживача та інших осіб понад 30 календарних днів (за відсутності приладів обліку); якщо період відсутності споживача та інших осіб перевищує шість місяців, споживач для реалізації права на неоплату вартості послуг у разі їх невикористання (за відсутності приладів обліку) у місячний строк з моменту закінчення кожного шестимісячного періоду зобов`язаний надавати виконавцю оновлену заяву з відповідними підтвердними документами в електронній або паперовій формі;
Таким чином, обов`язок щодо своєчасного інформування комунальні служби про зміни споживачів комунальних послуг покладається на самих споживачів таких послуг.
Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_1 не надавав суду у матеріали справи належних, допустимих доказів того, що він у будь-який період нарахування вищезазначеної заборгованості звертався до КП «Водоканал» із повідомленням про тимчасову відсутність за вказано адресою та надавав КП «Водоканал» належні, допустимі докази останнього на виконання вимог п. 29 Правил від 21.07.2005 року № 630.
Так як за змістом останнього споживач має право на зменшення розміру плати у разі тимчасової відсутності споживача та/або членів його сім`ї на підставі письмової заяви споживача та офіційного документа, що підтверджує його/їх відсутність (довідка з місця тимчасового проживання, роботи, лікування, навчання, проходження військової служби,відбування покарання). Порядком визначено, що при несвоєчасному зверненні споживача до виконавця послуг з питання оформлення перерахунку за спожиті послуги останній уточнює та вносить зміни до особових рахунків спочатку поточного кварталу. За попередній період перерахунки не проводяться.
Відповідно до вимог Закону України «Про житлово-комунальні послуги», пп. 11, 21 Правил надання послуг з централізованого опалювання, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005р. № 630, нарахування за користування послугами з централізованого водопостачання та водовідведення проводяться виходячи з розміру затверджених тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку, відповідно до кількості осіб.
Щодо застосування строків позовної давності, суд зазначає наступне.
У відповідності до ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.
У відповідності до ч. 3 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.
Згідно положень статті 32 Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, юрисдикція Європейського суду з прав людини поширюється на всі питання тлумачення і застосування цієї Конвенції та протоколів до неї.
Вищезазначені тлумачення містяться у рішеннях, що постановляє Європейський суд з прав людини. Відповідно до положень статті 46 Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, Україна, як сторона цієї Конвенції, зобов`язалась виконувати рішення Європейського суду з прав людини.
Положеннями статті 19 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року за № 3477-IV, Конвенцію про захист прав і основних свобод людини 1950 року та практику Європейського суду з прав людини визнано джерелом права в Україні та покладено на суди обов`язок при здійсненні судочинства застосовувати у своїх рішеннях тлумачення Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, які надані Європейським судом з прав людини.
В положеннях пункту 53 Рішення по справі «Сичов проти України» (справа за заявою № 4773/02) Європейський суд з прав людини зазначає, що держава несе відповідальність за недотримання своїх обов`язків, передбачених положеннями статті 1 Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, щодо забезпечення збереження, закріплених цією Конвенцією та Протоколом № 1 до неї, прав та свобод на національному рівні для кожного, хто знаходиться під їх юрисдикцією.
Пунктом 1статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод(далі - Конвенція), ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», яка набрала чинності для України 11 вересня 1997 року, передбачено, що кожен має право на розгляд його справи судом.
Як роз`яснено в абзаці 3 пункту 11 постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» встановивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, суд у рішенні зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленою до ухвалення ним рішення, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для цього.
За змістом ч. 1 ст. 261 ЦК України для визначення початку перебігу позовної давності має значення не тільки безпосередня обізнаність особи про порушення її прав, а і об`єктивна можливість цієї особи знати про обставини порушення її прав.
При цьому норма ч. 1 ст. 261 ЦК України містить презумпцію обізнаності особи про стан своїх суб`єктивних прав, відтак обов`язок доведення терміну, з якого особі стало (могло стати) відомо про порушення права, покладається на позивача.
Відповідачем у судовому засіданні заявлено клопотання про застосування позовної давності, так як позивач звернувся до суду з порушенням строку позивної давності .
Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (із змінами і доповненнями, внесеними постановами Кабінету Міністрів України) установлено з 12 березня 2020 року на всій території України карантин. Строк карантину неодноразово продовжувався.
Запроваджено обмежувальні заходи щодо протидії поширенню коронавірусу COVID-19, які безпосередньо впливають на виконання державою своєї соціальної, економічної, правозахисної функцій, введено певні обмеження прав та свобод людини і громадянина.
Законом України № 530-ІХ від 17 березня 2020 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» введення карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, віднесено до форс-мажорних обставин (частина друга статті 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати»).
Законом України від 30 березня 2020 року № 540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено, зокрема, пунктом 12 наступного змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину».
У пункті 12 розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України у редакції Закону України від 30 березня 2020 року № 540-IX перелічені всі статті цього Кодексу, які визначають строки позовної давності. І всі ці строки продовжено для всіх суб`єктів цивільних правовідносин на строк дії карантину у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19).
Врахувавши, що Законом України від 30 березня 2020 року № 540-IX продовжено строк позовної давності на час дії карантину, закон набрав чинності 02 квітня 2020 року, з огляду на встановлений Кабінетом Міністрів України карантин з 12 березня 2020 року, строк позовної давності необхідно застосовувати саме з 01 квітня 2020 року, тобто у межах позовної давності знаходиться період з березня 2017 року.
Крім того, у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану (п. 19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України).
Безумовно, що стан війни в Україні створює об`єктивні перешкоди для реалізації своїх прав на судовий захист.
В силу ст. 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня коли особа довідалась, або могла довідатись про порушення свого права або про особу, яка його порушила.
Перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач (ч. 1, 2 ст. 264 ЦК України). Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується (частина третя вказаної статті).
У Постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 23.05.2018 року у справі № 663/2070/15-ц зазначено, що переривання перебігу позовної давності передбачає, що внаслідок вчинення певних дій (або підтвердження визнання боржником боргу чи іншого обов`язку, або подання кредитором позову до одного чи кількох боржників) перебіг відповідного строку, що розпочався, припиняється. Після такого переривання перебіг позовної давності розпочинається заново з наступного дня після підтвердження визнання боржником боргу чи іншого обов`язку або після подання кредитором позову до одного чи кількох боржників.
Згідно Відомості про нарахування та оплату за спожиту воду і послуги водовідведенняза адресою АДРЕСА_1 відповідач здійснював періодичне часткове погашення заборгованості протягом 2018,2019, 2020,2021,2024,2025 років./а.с.3/
У відповідності до ч.1 ст. 264 ЦК України: «Перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку».
Таким чином, норма ч. 1 згаданої статті встановлює, що перебіг позовної давності переривається вчиненням боржником дій, що свідчать про визнання ним свого боргу або іншого обов`язку.
Отже, позовні вимоги до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості було подано в межах строку позовної давності, тому у суду відсутні підстави для відмови у позові із підстав пропуску строку позовної давності.
Згідно зі ст.ст.525,526ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору або вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
На підставі ч.1 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Позивачем надавалися послуги з водопостачання та водовідведення за період з 01.08.2019 по 31.03.2025 року в розмірі 45 480,10 грн.
Позивачем були сформовані та надані споживачу рахунки на оплату спожитої послуги з водопостачання та водовідведення за період з 01.08.2019 по 31.03.2025 року в розмірі 45 480,10 грн.
Для здійснення перевірки нарахувань позивачем надано всі необхідні дані, що містяться в рахунку, а саме тарифи що діяли в розрахунковому періоді.
Відповідач не був позбавлений права та можливості звернутися до позивача стосовно роз`яснень здійснених нарахувань за надану послугу з водопостачання та водовідведення.Відповідне листування в матеріалах справи відсутнє та відповідачем не подано.
За вказаний період заперечень з боку споживача на неналежну якість надання послуг з водопостачання та водовідведення на адресу КП « Водоканал» не надходило.
На підставі зазначених положень закону та фактичних обставин справи, суд дійшов висновку про те, що на час розгляду справи судом сума заборгованості за спожиту воду і послуги водовідведення відповідачем не сплачена та матеріали справи не містять доказів того, що відповідачем було здійснено заходи по погашенню заборгованості, а відтак позовні вимоги є законними, обґрунтованими та підлягають задоволенню у розмірі 45 480, 10 грн.
Відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати зі сплати судового збору, що документально підтверджені, у розмірі 3028 гривень 00 копійок.
Керуючись ст.ст. 4,12,13,141,261,264,265,354 ЦПК України,ст..525,526,625,901 ЦК України, ст..64,67,68 ЖК України, суд
Позовні вимоги Комунального підприємства «Водоканал» до ОСОБА_1 про стягнення боргу по оплаті за централізоване водопостачання і водовідведення - задовольнити .
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (ідентифікаційний код НОМЕР_2 , що мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь Комунального підприємства «Водоканал» (ідентифікаційний номер юридичної особи: 03327121, м. Запоріжжя, вул. Святого Миколая, 61) суму боргу по оплаті за централізоване водопостачання і водовідведення у розмірі 45 480 грн. 10 коп.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (ідентифікаційний код НОМЕР_2 , що мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь Комунального підприємства «Водоканал» (ідентифікаційний номер юридичної особи: 03327121, м. Запоріжжя, вул. Святого Миколая, 61) судовий збір у розмірі 3028 грн. 00 коп.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Запорізького апеляційного суду.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення.
Повний текст рішення складено 12.08.2025 року.
Суддя Н.В.Фісун