Справа № 746/347/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

18 серпня 2025 року

Срібнянський районний суд Чернігівської області в складі:

головуючого судді Нагорної Н.Г.,

при секретарі Сакун Н.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Срібнянського районного суду Чернігівської області в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ»

(далі ТОВ «УФО») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про надання коштів на умовах споживчого кредиту (далі кредитний договір) від 26 січня 2024 року № 4330406 в сумі 9 820,00 грн, з яких

1 738,30 грн заборгованість за тілом кредиту, 8 081,70 грн заборгованість за відсотками, а також суму судового збору, сплаченого при поданні цієї позовної заяви, в розмірі 2 422,40 грн та витрати на правничу допомогу в сумі 10 000,00 грн.

Обґрунтовуючи позов, ТОВ «УФО» зазначило, що 26 січня 2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» (далі ТОВ «Лінеура Україна») та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 4330406, згідно з яким ТОВ «Лінеура Україна» надало ОСОБА_1 кредит у сумі 2 000,00 грн строком на 360 днів, зі сплатою за користування кредитними коштами 912,5 % річних (або 2,50 % в день).

31 березня 2025 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «УФО» укладено договір факторингу № 31-1/-03/2025 (далі договір факторингу), відповідно до умов якого ТОВ «Лінеура Україна» передало (відступило) ТОВ «УФО» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «УФО» прийняло належні ТОВ «Лінеура Україна» права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників.

Відповідно до реєстру боржників до договору факторингу від 31 березня 2025 року

№ 31-1/-03/2025 ТОВ «УФО» набуло права грошової вимоги до відповідача на суму

9 820,00 грн, з яких 1 738,30 грн заборгованість за тілом кредиту, 8 081,70 грн заборгованість за відсотками.

Оскільки всупереч умовам кредитного договору, незважаючи на повідомлення, відповідач не виконала свого зобов`язання за кредитним договором, після набуття ТОВ «УФО» права грошової вимоги до відповідача остання не здійснила жодного платежу для погашення існуючої заборгованості ні на рахунки ТОВ «УФО», ні на рахунки попереднього кредитора, ОСОБА_1 має непогашену заборгованість перед ТОВ «УФО», яку позивач просить стягнути з неї в судовому порядку.

Ухвалою Срібнянського районного суду Чернігівської області від 11 липня 2025 року відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Сторонам роз`яснено їх процесуальні права подати заяви по суті справи та встановлено відповідні строки. Сторони повідомлені про місце, дату та час розгляду справи, призначеного на 11 год.

00 хв. 29 липня 2025 року.

Цією ж ухвалою задоволено клопотання позивача про витребування доказів. Витребувано у АТ «Універсал Банк» інформацію, що містить банківську таємницю, щодо підтвердження належності ОСОБА_1 платіжної картки № НОМЕР_1 та щодо підтвердження факту зарахування 26 січня 2024 року на платіжну картку

№ НОМЕР_1 банком-емітентом, яким є АТ «Універсал Банк», коштів у сумі

2 000,00 грн за ініціативою ТОВ «Лінеура Україна» через платіжного провайдера (платіжну систему) ТОВ «УНІВЕРСАЛЬНІ ПЛАТІЖНІ РІШЕННЯ».

29 липня 2025 року представник позивача до суду не прибув. 28 липня 2025 року від представника позивача, адвоката Дідуха Є.О., до суду надійшла заява про розгляд справи без участі представника позивача, за наявними у справі матеріалами. Також ТОВ «УФО», через свого представника, повідомило, що підтримує позовні вимоги в повному обсязі та не заперечує проти проведення заочного розгляду справи.

Відповідач також не прибула в судове засідання, відзиву на позов не подала, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась засобами поштового зв`язку (поштове відправлення повернулось до суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою»), а також шляхом опублікування оголошення на офіційному вебсайті «Судова влада України» в мережі Інтернет https://sr.cn.court.gov.ua/sud2521/gromadyanam/vukdocourt/.

Витребувані судом у АТ «Універсал Банк» матеріали станом на 11 год. 00 хв. 29 липня 2025 року до суду не надійшли, у зв`язку з чим розгляд справи відкладено до 16 год. 00 хв. 18 серпня 2025 року. При цьому судом враховано, що десятиденний строк, наданий судом АТ «Універсал банк» для виконання вимог ухвали від 11 липня 2025 року спливав

01 серпня 2025 року (копію ухвали банком отримано 22 липня 2025 року).

Витребувана судом у АТ «Універсал Банк» інформація отримана судом електронною поштою 29 липня 2025 року об 11 год. 26 хв. (після постановлення ухвали про відкладення розгляду справи), а також засобами поштового зв`язку 01 серпня 2025 року.

З наданої банком інформації вбачається, що на ім`я ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ), АТ «Універсал Банк» було емітовано платіжну картку № НОМЕР_3 , а 26 січня 2024 року на вказаний картковий рахунок банком-емітентом, яким є АТ «Універсал Банк», було зараховано 2 000,00 грн. Також банк повідомив, що оскільки кошти зараховувались не за реквізитами , а через платіжну систему, у банку відсутня інформація щодо призначення платежу та рахунків відправників, у зв`язку з чим банк не може підтвердити чи спростувати факт надходження платежу саме від ТОВ «Лінеура Україна» через платіжного провайдера (платіжну систему) ТОВ «УНІВЕРСАЛЬНІ ПЛАТІЖНІ РІШЕННЯ».

18 серпня 2025 року представник позивача до суду не прибув. 28 липня 2025 року від представника позивача, адвоката Дідуха Є.О., до суду надійшла заява про розгляд справи без участі представника позивача, за наявними у справі матеріалами. Також ТОВ «УФО», через свого представника, повідомило, що підтримує позовні вимоги в повному обсязі та не заперечує проти проведення заочного розгляду справи.

Відповідач також не прибула в судове засідання 18 серпня 2025 року, відзиву на позов не подала, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась засобами поштового зв`язку (поштове відправлення повернулось до суду з відміткою «адресат відмовився від отримання»), а також шляхом опублікування оголошення на офіційному вебсайті «Судова влада України» в мережі Інтернет https://sr.cn.court.gov.ua/sud2521/gromadyanam/vukdocourt/.

Відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані позивачем докази, суд приходить до таких висновків.

26 січня 2024 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 4330406, згідно з яким позичальнику надано кредит у безготівковій формі, шляхом перерахування на платіжну картку № НОМЕР_1 (підпункт 2.1. договору), у сумі 2 000,00 грн (підпункт 1.2. договору), строком на 360 днів (підпункт 1.3.), зі сплатою за користування 2,50 % за день користування кредитними коштами

(підпункт 1.4.1. договору).

На підтвердження перерахування коштів на платіжну картку ОСОБА_1 позивач надав лист Товариства з обмеженою відповідальністю «Універсальні платіжні рішення» (далі ТОВ «УПР») від 09 квітня 2025 року № 1-0904, адресований ТОВ «Лінеура Україна», між якими 12 березня 2019 року було укладено договір № ФК-П-19/03-01 на переказ коштів, відповідно до якого 26 січня 2024 року об 11:23:06 було успішно перераховано кошти в сумі 2 000,00 грн на платіжну картку, маска картки НОМЕР_3 , номер транзакції в системі iPay.ua 335874607, призначення платежу зарахування на картку НОМЕР_1 .

Укладення договору здійснено сторонами за допомогою ІТС ТОВ «Лінеура Україна», доступ до якої забезпечується клієнту через веб-сайт або мобільний додаток. Електронна ідентифікація клієнта здійснюється при вході клієнта в особистий кабінет, в порядку передбаченому Законом України «Про електронну комерцію», в тому числі шляхом перевірки товариством правильності введення коду, направленого товариством на номер мобільного телефону клієнта, вказаний при вході, та/або шляхом перевірки правильності введення пароля входу до особистого кабінету (підпункт 1.1. договору)

Згідно з підпунктом 9.7.1. підпункту 9.7 пункту 9 кредитного договору, цей договір укладається шляхом направлення його тексту, підписаного з боку товариства електронним підписом, що створений шляхом накладення на договір аналогу власноручного підпису уповноваженої особи товариства та відтиску печатки товариства, що відтворені засобами електронного копіювання (за зразком, попередньо узгодженим сторонами в договорі про встановлення ділових відносин та використання аналогу власноручного підпису для вчинення правочинів), в особистий кабінет/мобільний за стосунок «Credit7» для ознайомлення та підписання. Договір вважається укладеним з моменту його підписання електронним підписом клієнта, що відтворений шляхом використання клієнтом електронного підпису одноразовим ідентифікатором, який формується автоматично на стороні товариства для кожного разу використання та направляється клієнту на номер мобільного телефону, повідомлений останнім товариству в ІТС товариства/зазначений в цьому договорі. Введення клієнтом коду одноразового ідентифікатора з метою підписання електронним підписом одноразовим ідентифікатором цього договору створює підпис клієнта та вважається направленням товариству повідомлення про прийняття в повному обсязі умов цього договору.

Відповідно до підпункту 1.2. пункту 1 кредитного договору ТОВ «Лінеура Україна» на умовах, встановлених договором, надає клієнту грошові кошти в гривні (кредит) на умовах строковості, зворотності, платності, а Клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених договором.

Згідно з підпунктом 3.1. пункту 3 кредитного договору нарахування процентів за договором здійснюється на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування кредитом протягом строку кредиту, виходячи із фактичної кількості днів у місяці та у році, тобто метод «факт/факт».

Підписанням кредитного договору відповідач підтвердила, що вона ознайомлена з усіма умовами Правил надання коштів у позику ТОВ «Лінеура Україна» (далі - Правила), в тому числі й на умовах споживчого кредиту (підпункт 9.9. кредитного договору), які розміщені на веб-сайті, повністю приймаючи умови кредитного договору, відповідач підтвердила, що вона повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватися цих Правил.

Ці правила є публічною пропозицією (офертою) на укладення договору кредиту та визначають порядок і умови кредитування, права, обов`язки сторін, іншу інформацію, необхідну для укладення договору.

Договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту між ТОВ «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 укладений у вигляді електронного документа шляхом обміну електронними повідомленнями, з використанням інформації телекомунікаційної системи, із застосуванням електронного підпису та електронного підпису одноразовим ідентифікатором згідно із Закону України «Про електронну комерцію». Договір підписано ОСОБА_1 електронним підписом за допомогою одноразового ідентифікатора 84975.

31 березня 2025 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «УФО» укладено договір факторингу № 31-1/03/2025, відповідно до умов якого ТОВ «Лінеура Україна» передало (відступило) ТОВ «УФО» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «УФО» прийняло належні ТОВ «Лінеура Україна» права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників (копія договору міститься в матеріалах справи).

У пункті 1.1. договору факторингу визначено, що на умовах цього договору фактор передає грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт відступає факторові права грошової вимоги (права вимоги) до боржників за кредитними договорами (портфель заборгованості).

Згідно з пунктом 1.2 договору факторингу перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається після підписання сторонами акту прийому-передачі реєстру боржників згідно з додатком № 2 та надходження ціни продажу у повному обсязі, відповідно до пункту 3.3. цього договору, на рахунок клієнта, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками акт прийому-передачі реєстру боржників та повна сума ціни продажу, що надійшла на рахунок клієнта, підтверджують факт переходу від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості.

До позовної заяви ТОВ «УФО» долучило копію підписаного сторонами та скріпленого їх печатками акта прийому-передачі реєстру боржників, а також копію платіжної інструкції від 31 березня 2025 року № 6 про повну оплату суми ціни продажу за договором факторингу від 31 березня 2025 року № 31-1/03/2025.

Відповідно до реєстру боржників до договору факторингу від 31 березня 2025 року

№ 31-1/03/2025 (витяг з реєстру боржників додано до позовної заяви) ТОВ «УФО» набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 на суму 9 820,00 грн, з яких 1 738,30 грн заборгованість за тілом кредиту, 8 081,70 грн заборгованість за відсотками.

Пунктом 1.3 договору факторингу визначено, що клієнт зобов`язується протягом 10 робочих днів з дати відступлення права вимоги за договором про споживчий кредит фактору, повідомити боржників про відступлення права вимоги та про передачу їх персональних даних фактору, надати інформацію, передбачену чинним законодавством про фактора шляхом повідомлення в особистому кабінеті боржника, та /або відправлення текстового повідомлення (sms-повідомлення) на зазначену в анкеті боржника адресу та/або номер телефону.

До позовної заяви долучено копію листа ТОВ «Лінеура Україна» від 01 квітня 2025 року, адресованого ТОВ «УФО», в якому йдеться про те, що в особистих кабінетах усіх боржників, права вимоги за кредитними договорами з якими передані новому кредитору відповідно до договору факторингу від 31 березня 2025 року № 31-1/03/2025 та реєстру боржників, 01 квітня 2025 року розміщена відповідна інформація.

Статтею 512 ЦК України визначено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відповідно до статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав.

Згідно зі статтею 1081 ЦК України клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу.

Відповідно до статті 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним.

Однак боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку щодо погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору. Неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі.

Частинами першою, третьою статті 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

За змістом частини першої статті 615 ЦК України не припустима одностороння відмова від зобов`язання.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі статтею 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Механізм укладення електронного договору, який має використовуватися позивачем у взаємовідносинах із позичальниками, зокрема вимоги до його підписання сторонами, врегульовано Законами України «Про електронну комерцію» та «Про електронний цифровий підпис» (в редакції, чинній на час укладення договору позики).

Відповідно до статей 3, 4 Закону України «Про електронний цифровий підпис» (в редакції, чинній на час укладення договору позики) електронний цифровий підпис за правовим статусом прирівнюється до власноручного підпису (печатки) у разі, якщо: електронний цифровий підпис підтверджено з використанням посиленого сертифіката ключа за допомогою надійних засобів цифрового підпису; під час перевірки використовувався посилений сертифікат ключа, чинний на момент накладення електронного цифрового підпису; особистий ключ підписувача відповідає відкритому ключу, зазначеному у сертифікаті. Електронний підпис не може бути визнаний недійсним лише через те, що він має електронну форму або не ґрунтується на посиленому сертифікаті ключа. Електронний цифровий підпис призначений для забезпечення діяльності фізичних та юридичних осіб, яка здійснюється з використанням електронних документів. Електронний цифровий підпис використовується фізичними та юридичними особами - суб`єктами електронного документообігу для ідентифікації підписувача та підтвердження цілісності даних в електронній формі. Використання електронного цифрового підпису не змінює порядку підписання договорів та інших документів, встановленого законом для вчинення правочинів у письмовій формі.

Згідно з частиною першою статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронна комерція - відносини, спрямовані на отримання прибутку, що виникають під час вчинення правочинів щодо набуття, зміни або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснені дистанційно з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, внаслідок чого в учасників таких відносин виникають права та обов`язки майнового характеру; електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом:

- надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону;

- заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону;

- вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання:

- електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину;

- електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом;

- аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Також частиною 1 статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний підпис одноразовим ідентифікатором це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору; одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію.

За нормою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 ЦК України).

Відповідно до положень статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно зі статтею 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно із статтею 1049 цього Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно зі статтями 610, 611 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов`язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Згідно зі статтею 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає.

Статтею 1078 ЦК України передбачено, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події.

Отже, суд установив, що між ТОВ «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 укладено договір від 26 січня 2024 року № 4330406 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, за яким ТОВ «Лінеура Україна» перерахувало кошти в сумі 2 000,00 грн на картку, реквізити якої вказала ОСОБА_1 під час укладення цього договору (доказів про те, що на картковий рахунок, емітований АТ «Універсал Банк» на ім`я ОСОБА_1 , 26 січня 2024 року надійшли кошти не від ТОВ «Лінеура Україна» відповідачем не надано), тобто ТОВ «Лінеура Україна» виконало зобов`язання за договором, а доказів виконання ОСОБА_1 зобов`язань за вказаним договором перед ТОВ «Лінеура Україна» матеріали справи не містять.

Також суд установив, що ТОВ «Лінеура Україна» передало право вимоги до ОСОБА_1 за договором від 26 січня 2024 року № 4330406 про надання коштів на умовах споживчого кредиту ТОВ «УФО», уклавши 31 березня 2025 року договір факторингу із ТОВ «УФО». Тобто ТОВ «УФО» набуло у встановленому законом порядку права вимоги до ОСОБА_1 . Доказів виконання ОСОБА_1 зобов`язань щодо повернення кредитних коштів ТОВ «УФО» матеріали справи також не містять.

Отже, позовні вимоги ТОВ «УФО» до ОСОБА_1 є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі. Стягненню з ОСОБА_1 на користь ТОВ «УФО» підлягає заборгованість за договором від 26 січня 2024 року № 4330406 про надання коштів на умовах споживчого кредиту в сумі 9 820,00 грн, з яких 1 738,30 грн заборгованість за тілом кредиту, 8 081,70 грн заборгованість за відсотками.

Щодо розподілу судових витрат суд дійшов таких висновків.

Частиною першою статті 133 ЦПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу (пункт 1 частини третьої цієї статті).

Відповідно до частини другої статті 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Частиною третьою статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розподіл судових витрат суд здійснює в порядку, визначеному статтею 141 ЦПК України, частиною першою якої визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а пунктом 1 частини другої цієї статті визначено, що у разі задоволення позову інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача.

Оскільки позовні вимоги ТОВ «УФО» задоволено в повному обсязі, судовий збір, сплачений при поданні позовної заяви, в сумі 2 422,40 грн підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь позивача.

Також стягненню з ОСОБА_1 на користь позивача підлягають судові витрати, пов`язані з оплатою витрат на професійну правову допомогу, в розмірі 10 00,00 грн, які підтверджуються копією заявки № 4330406 на виконання доручення до договору від 01 серпня 2024 року № 01/08/2024-А; копією детального опису робіт (виконаних послуг) від 12 червня 2025 року № 4330406; копією акта 12 червня 2025 року № 4330406 прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) згідно з договором від 01 серпня 2024 року № 01/08/2024-А; копією рахунку на оплату від 12 червня 2025 року № 4330406.

При цьому суд враховує, що заперечень щодо розміру витрат на професійну правничу допомогу чи клопотання про їх зменшення до суду від відповідача не надходило.

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 5, 10, 12, 141, 258, 259, 263-265, 268, 274-279 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ» заборгованість за кредитним договором у розмірі 9 820 (дев`ять тисяч вісімсот двадцять) грн 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ» судові витрати, пов`язані з оплатою витрат на професійну правову допомогу, в розмірі 10 00 (десять тисяч) грн

00 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ» судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, у розмірі 2 422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) грн. 40 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Товариство з обмеженою відповідальністю «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ», , адреса місцязнаходження: вул. Набережно-Корчуватська, 27, прим. 2, м. Київ, 03045.

Суддя Н.Г. Нагорна