Справа № 606/606/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(Заочне)

11 серпня 2025 року м. Теребовля

Теребовлянський районний суд Тернопільської області в складі:

головуючої судді Мельник А.В.

за участю секретаря судового засідання Кавалко В.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Теребовля в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Ейс" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Ейс" (далі - ТОВ "ФК "ЕЙС") звернулося до суду з позовом до відповідача ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 08.07.2024 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредіплюс» та відповідачем було укладено кредитний договір № 145842 у формі електронного документа з використанням електронного підпису. Згідно п. 2.2.1. кредитного договору сума (загальний розмір) кредиту становить 13334,00 грн (надається не пізніше наступного дня після укладення договору в наступному порядку: у розмірі 10000,50 грн на № рахунку/картки позичальника № НОМЕР_1 , у національній валюті у розмірі 3333,50 грн шляхом погашення заборгованості Позичальника за комісією, нарахованою згідно п.2.5 індивідуальної частини. Відповідно до п. 2.5 кредитного договору комісія за надання кредиту складає 3333,50 грн, що нараховується та підлягає сплаті одноразово в день укладення цього договору за ставковою 25,00% від загальної суми кредиту за рахунок власних коштів позичальника або за рахунок кредиту, якщо це передбачено п.2.2.1. цієї індивідуальної частини. Загальний строк кредитування за даним договором складає 84 дні з 08.07.2024 по 30.09.2024. Розмір комісії за надання кредиту не може бути змінено. 08.07.2024 ТОВ «ФК «Кредіплюс» ініціювало переказ коштів згідно договору на платіжну картку № НОМЕР_1 .

10.10.2024 між ТОВ "Фінансова Компанія «Кредіплюс» та ТОВ "Фінансова компанія "ЕЙС" укладено Договір факторингу № 10102024, у відповідності до умов якого ТОВ "Фінансова Компанія «Кредіплюс» передає (відступає) ТОВ "Фінансова компанія "ЕЙС" за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК "ЕЙС» приймає належні ТОВ "Фінансова Компанія «Кредіплюс» права вимоги до Боржників, вказаних у Реєстрі боржників, в тому числі й за договором споживчого кредиту № 145842, укладеним між ТОВ "Фінансова Компанія «Кредіплюс» та ОСОБА_1 .

Всупереч умов Договору відповідач взяті на себе зобов`язання належним чином не виконував, внаслідок чого утворилась заборгованість, у розмірі 23194,80 грн, яка складається з: 13334,00 грн заборгованості по кредиту, 9359,80 грн заборгованості по несплаченим відсоткам за користування кредитом та 501,00 грн комісії, в зв`язку з чим, позивач звернувся до суду із даним позовом.

На підставі вищезазначеного просить стягнути з відповідача вищевказану заборгованість, а також витрати по сплаті судового збору в сумі 2422,40 грн, витрати на правничу допомогу у розмірі 7000 грн.

Ухвалою суду від 28.05.2025 відкрито провадження у справі за вказаним позовом, постановлено розгляд справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 23.06.2025, судове засідання надалі було відкладено на 11.08.2025 у зв`язку з неявкою відповідача.

Також вищевказаною ухвалою суду задоволено клопотання представника позивача та витребувано у АТ КБ "ПриватБанк" докази. Запитувана інформація надійшла до суду 18.06.2025.

У судове засідання представник позивача ТОВ "ФК "ЕЙС" не з`явився, однак у позовній заяві просив у разі його неявки у судове засідання, провести розгляд цивільної справи за відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує.

Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання повторно не з`явився з невідомих суду причин, хоча про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином, зокрема шляхом направлення йому судових повісткок за останнім відомим зареєстрованим місцем проживання, які повернулись на адресу суду без вручення, з відміткою "адресат відсутній" та розміщенням оголошення на сайті суду, відзиву на позов не подав, про поважність причин неможливості прибуття його в судове засідання суд не повідомив.

Тому суд у відповідності до статті 280 ЦПК України, вважає за можливе проводити розгляд справи у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів та постановлення заочного рішення, оскільки щодо заочного вирішення справи не заперечує позивач.

У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, суд, у відповідності до частини другої статті 247 ЦПК України, постановив здійснювати розгляд справи у відсутності сторін, які належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Дослідивши та оцінивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що 08.07.2024 між ТОВ «Фінансова компанія «Кредіплюс» та ОСОБА_1 було укладено договір про споживчий кредит № 145842 у формі електронного документу з використанням електронного підпису на суму кредиту 13334,00 грн, з яких 10000,50 грн було зараховано на рахунок/картку позичальника № НОМЕР_1 у національній валюті, а 3333,50 грн. надано шляхом погашення заборгованості позичальника за комісією, нарахованою згідно п. 2.5 індивідуальної частини договору (п.2.2.1 Розділу 1 Кредитного договору).

Проценти за користування кредитом нараховуються за ставкою 460,00 % річних. Тип процентної ста - фіксована. Проценти за користування кредитом нараховуються з дня наступного за днем отримання кредиту, Позичальником протягом строку кредитування, зазначений в п. 2,6. цієї індивідуальної частини та/або граф платежів. Розмір процентної ставки незмінний.

Знижений тариф комісії за управління та обслуговування кредиту складає 1,00 гривень. Стандартний (базовий) тариф комісії за управління та обслуговування кредиту складає 100,00 гривень. Розмір комісії управління та обслуговування кредиту не може бути змінено.

Комісія за надання кредиту складає 3333,50 грн, що нараховується та підлягає сплаті одноразово в укладення цього Договору за ставкою 25,00% від загальної суми кредиту за рахунок власних коштів Позичальника або за рахунок кредиту, якщо це передбачено п.2.2.1. цієї індивідуальної частини. Розмір комісії за надання кредиту, не може бути змінено.

Загальний строк кредитування за цим Договором складає 84 днів з 08.07.2024 (дата надання кредиту) по 30.09.2024.

Додатком до договору є також паспорт споживчого кредиту із такими ж умовами.

10.10.2024 ТОВ «ФК «Кредіплюс» та ТОВ ФК «Ейс» уклали договір факторингу № 10102024, у відповідності до умов якого відбулося відступлення права грошової вимоги і за кредитним договором №145842 від 08.07.2024.

Відповідно до реєстру боржників до договору факторингу № 10102024 від 10.10.2024 ТОВ ФК «Ейс» набуло право грошової вимоги до відповідача в сумі 23194,80 грн.

З довідки ПАТ КБ ПРИВАТБАНК, яка була надіслана суду 18.06.2025, слідує, що 08.07.2024 на карту № НОМЕР_2 , яку емітовано на ім`я ОСОБА_1 , зараховано 10000, 50 грн.

Згідно виписки з особового рахунка наданої ТОВ "Фінансова компанія "Ейс" за кредитним договором № 145842, та картки обліку виконання договору, станом на 25.03.2025 заборгованість за указаним договором не погашена складає 23194,80 грн, з яких 13334,00 грн прострочене тіло; 9359,80 грн прострочені відсотки, які нараховані в межах строку дії договору по 30.09.2024, 501,00 грн прострочена комісія.

До спірних правовідносин суд застосовує наступні правові норми.

Відповідно до вимог частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Як слідує із матеріалів справи відповідачем ОСОБА_1 08.07.2024 підписано договір про споживчий кредит за №145842, шляхом його підписання за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором d45190d8.

В силу вимог частини першоїстатті 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», правочин вважається вчиненим у електронній формі у випадку, якщо в ньому наявні всі обов`язкові реквізити документа.

Відповідно до вимог частин першої, другої статті 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Накладанням електронного підпису завершується створенням електронного документа.

З врахуванням викладеного, наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх.

Таким чином, на підставі укладеного між сторонами електронного договору, який вважається укладеним у письмовій формі, у сторін цього договору відповідно до приписів статті 11 ЦК України виникли права та обов`язки, які випливають із кредитного договору.

В силу вимог частин першої, другої статті 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.

Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Вищенаведене свідчить про належне укладення кредитного договору, шляхом проставляння електронного цифрового підпису сторін.

Аналогічна правова позиція сформована у цілому ряді постанов Верховного Суду. Так, у постанові від 16.12.2020 у справі № 561/77/19, скасовуючи судові рішення про відмову у позові і ухвалюючи нове про стягнення боргу за кредитним договором, Верховний Суд зазначив, що матеріали справи містять достатньо доказів, з яких вбачається, що між сторонами був укладений кредитний договір в електронній формі, умови якого позивачем були виконані, однак відповідач у передбачений договором строк кредит не повернув.

Такі ж висновки щодо правомірності укладання сторонами кредитного договору в електронній формі та його відповідність вимогам закону, в тому числі Закону України «Про електронну комерцію», містять постанови Верховного Суду від 23.03.2020 у справі № 404/502/18, від 12.01.2021 у справі № 524/5556/19 та від 10.06.2021 у справі № 234/7159/20.

З огляду на вищевикладене, суд доходить до висновку, що відповідно до вимог чинного законодавства між ТОВ "Фінансова компанія "Кредіплюс" та ОСОБА_1 у встановленому законом порядку укладено електронний кредитний договір за №145842 від 08.07.2024.

В силу вимогстатті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та актів цивільного законодавства.

Відповідно до статей 526, 612, 625 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Відповідно до вимог частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно з вимогами статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Судом встановлено, що відповідач, в порушення умов договору своєчасно, в порядку та на умовах, визначених договором, кредитні кошти ТОВ "Фінансова компанія "Кредіплюс" не повернув, чим порушив умови договору.

Надалі, відповідно до укладеного між ТОВ "Фінансова Компанія "Кредіплюс" та ТОВ "Фінансова компанія "ЕЙС" Договору факторингу № 10102024 від 10.10.2024, ТОВ "Фінансова Компанія "Кредіплюс" передало ТОВ "Фінансова компанія "ЕЙС" право вимоги до відповідача ОСОБА_1 .

Таким чином, ТОВ «Фінансова компанія «Ейс» наділено правом грошової вимоги до відповідача.

Відповідно до вимог частини першої статті 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

В силу вимог статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно з вимогами статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав.

Відповідно до правової позиції, яка викладена у постанові Верховного Суду від 04 червня 2020 року, справа №910/1755/19, у зв`язку із заміною кредитора в зобов`язанні, саме зобов`язання зберігається цілком і повністю, змінюється лише його суб`єктний склад у частині кредитора.

За договором факторингу фактор передає грошові кошти клієнту, за що отримує право вимоги за грошовим зобов`язанням боржника та плату за надані грошові кошти, а клієнт отримує грошові кошти, за що передає право вимоги до боржника та сплачує плату за отримані кошти.

Такий правовий висновок Верховний Суд виклав у постановах: від 14 лютого 2018 року у справі №756/668/15-ц (провадження №61-153св18) та від 31 жовтня 2018 року у справі №465/646/11 (провадження №14-222цс18).

Враховуючи, що відповідач не виконав взяті на себе зобов`язання, суд вважає доведеними вимоги позивача щодо стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором у доведеному розмірі 22 693 грн 80 коп., з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) 13334,00 грн; заборгованість за несплачиними відсотками за користування кредитом 9359,80 грн.

Відповідач не скористався правом на подання відзиву, а також не надав заперечень щодо розрахунку заборгованості та не спростував доказів наданих позивачем в цій частині позовних вимог.

Щодо вимог про стягнення заборгованості по комісією в розмірі 501,00 грн, суд зазначає на таке.

Відповідно до статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

При цьому законодавством визначено декілька наслідків невідповідності правочину нормам актів цивільного законодавства: недійсність правочину або його нікчемність у випадках, визначених законом (стаття 215 ЦК України).

За положеннями частини другої статті 215 ЦК України правочин є нікчемним, якщо його недійсність прямо встановлена законом. Визнання у такому випадку правочину недійсним в окремому порядку не вимагається.

Зазначені положення законодавства поширюються як на договори як вид правочинів загалом, так і на окремі положення певних видів договорів, зокрема договорів кредиту.

Згідно із частинами першою, третьою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, установлених договором, а позичальник - повернути кредит та сплатити відсотки.

Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом.

Оскільки споживач є вразливою стороною договірних відносин, законодавець визначився з посиленим захистом споживачів шляхом прийняття Закону України «Про захист прав споживачів» та Закону України «Про споживче кредитування», який набрав чинності 10.06.2017.

За положеннями абзацу третього частини четвертої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» кредитодавцю забороняється встановлювати в договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, є нікчемною.

Згідно із цим Законом послуга - це діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб; споживчий кредит - це кошти, що надаються кредитодавцем (банком або іншою фінансовою установою) споживачеві на придбання продукції (пункти 17, 23 статті 1).

Отже, послугою з надання споживчого кредиту є діяльність банку або іншої фінансової установи з передачі споживачу коштів на придбання продукції для його особистих потреб, а тому встановлення кредитором будь-яких зборів, відсотків, комісій, платежів за інші дії, ніж надання коштів на придбання продукції, є незаконним, а такі умови споживчого кредиту є нікчемними і не потребують визнання недійсними.

З цих підстав, суд доходить висновку про те, що умова кредитного договору щодо встановлення комісії суперечить вимогам статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів». Таким чином, банк не може встановлювати платежі, які споживач повинен сплатити на користь банку за дії, які не є послугою банку. До таких самих висновків прийшов Верховний Суд України у постанові по справі № 6-2071цс16 від 06 вересня 2017 року та КЦС ВС від 19.08.2020 року у постанові по справі №641/11984/15-ц, визнавши умову кредитного договору щодо встановлення щомісячної комісії за обслуговування кредитної заборгованості нікчемною.

Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні позовних вимог в частині стягнення з відповідача комісії у сумі 501,00 грн. Враховуючи також, що при отриманні кредиту була встановлена комісія за надання кредиту в сумі 3333,50 грн., яка підлягала сплаті за рахунок кредиту.

Щодо вимоги у позовній заяві представника позивача ТОВ «Фінансова компанія «Ейс» про стягнення з відповідача витрат на правову допомогу у сумі 7000 грн, суд зазначає наступне.

Правнича допомога позивачу надавалася Адвокатським бюро "Тараненко та партнери" на підставі договору про надання правової допомоги від 04.02.2025 за № 04/02/25-01 та додаткової угоди № 29 до Договору про надання правничої допомоги № 04/02/25-01 від 04.02.2025.

Вартість послуг згідно акту прийому-передачі наданих послуг від 04.02.2025 (даний акт є невід`ємною частиною до Договору про надання правничої допомоги № 04/02/25-01 від 04.02.2025) стосовно боржника ОСОБА_1 складає 7000 грн та полягає у вивченні матеріалів справи про стягнення заборгованості з боржника ОСОБА_1 , складанні позовної заяви щодо стягнення заборгованості з Шуміна О.І., підготовки адвокатського запиту та підготовки і подання клопотання про отримання інформації.

Надаючи оцінку переліченим послугам правничої допомоги, на думку суду розмір заявлених витрат на правову допомогу є підтвердженим. Окрім того, відповідач не надав заперечень щодо вказаної суми, а також не заявив клопотання про її зменшення.

Таким чином, суд дійшов висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правову допомогу у розмірі, заявленому останнім.

З урахуванням вимог частини першої статті 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог підлягають стягненню 2370,08 грн сплаченого судового збору.

Керуючись статтями 12,13,76,141,258-259,263-265,272,273,279,280,354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Ейс" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Ейс" заборгованість за кредитним договором №145842 від 08.07.2024 в розмірі 22 693 (двадцять дві тисячі шістсот дев`яносто три) грн 80 коп., з яких 13334,00 грн - заборгованість по основному боргу; 9359,80 грн - заборгованість по відсотках.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Ейс" сплачений судовий збір в розмірі 2370 (дві тисячі триста сімдесят) грн 08 коп. та понесені судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7000 (сім тисяч) грн.

Копію даного рішення направити позивачу та відповідачу.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до Тернопільського апеляційного суду у 30-денний строк з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС», , місцезнаходження: Харківське шосе, 19 офіс 2005, м. Київ, 02090;

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , останнє відоме зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Повний текст рішення суду складено 11.08.2025.

Суддя А.В.Мельник