Номер провадження 2/205/916/25
23 липня 2025 року м. Дніпро
Новокодацький районний суд міста Дніпра у складі:
головуючого судді Грони Д. С.,
за участю секретаря Коломоєць В. В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпрі в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, -
Позивачка звернулась до суду з вказаним позовом, просила визнати ОСОБА_2 , ОСОБА_3 такими, що втратили право користування житловим приміщенням. Свої позовні вимоги мотивує тим, що їй на праві власності належить 10/100 часток домоволодіння АДРЕСА_1 , співвласниками домоволодіння є ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 . На цей час в квартирі зареєстровано чотири особи: позивачка, ОСОБА_4 (дочка) та відповідачі: ОСОБА_2 (сестра) та ОСОБА_3 (чоловік). Відповідачі не проживає у вказаній квартир тривалий час без поважних причин. Добровільно вони не знімається з реєстрації за цією адресою. Наявність у відповідачів реєстрації у цій квартирі позбавляє позивачку можливості оформити субсидію, а також накладає додатковий тягар зі сплати підвищених комунальних послуг, тим самим, порушуються її права, як власника вищезазначеного нерухомого майна. Наприкінці 2024 року позивачка звернулась із відповідними заявами до державного реєстратора про зняття відповідачів з реєстрації, проте, у зв`язку з тим, що у домоволодіння АДРЕСА_1 є ще інші співвласники, які не повідомили про свою згоду про зняття з реєстрації відповідачів, ОСОБА_1 було відмовлено у захисті її прав в позасудовий спосіб. З урахуванням викладеного просила позов задовольнити.
Ухвалою суду від 18.03.2025 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження по справі.
Ухвалою суду від 14.05.2025 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.
В судовому засіданні позивачка підтримала свої позовні вимоги у повному обсязі. Надала пояснення аналогічні тим, що викладені у позовній заяві. В судове засідання 23.07.2025 не з`явилась, через канцелярію суду надала заяву, в якій просила розглядати справу без її участі, вказала, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі.
Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилась, про день та час слухання справи повідомлялась належним чином. Також була повідомлена через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Відзиву на позов відповідач не надала.
Відповідач ОСОБА_3 у судове засідання також не з`явився, про день та час слухання справи повідомлявся належним чином, в тому числі шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Відзиву на позов відповідач не надав.
Треті особи в судове засідання також не з`явились. ОСОБА_4 подала суду заяву від 06.04.2025, в якій просила справу розглядати без її участі, проти задоволення позову та ухвалення заочного рішення не заперечує. ОСОБА_8 подала до суду заяву від 07.04.2025, в якій просила справу розглядати без її участі, проти задоволення позову та ухвалення заочного рішення не заперечує. ОСОБА_5 подала до суду заяву від 06.04.2025, в якій просила справу розглядати без її участі, проти задоволення позову та ухвалення заочного рішення не заперечує.
На підставі ст. 280 ЦПК України суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів.
Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню з таких підстав.
Під час розгляду справи судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 на підставі Договору дарування домоволодіння від 09.09.2009, який посвідчений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Мачульською С. О. та зареєстрований в реєстрі за № 3755 є власницею 10/100 часток домоволодіння АДРЕСА_1 , реєстрація права власності підтверджується Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 24101980 від 12.10.2009 та Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна. Номер інформаційної довідки 407091534 від 07.12.2024.
З Довідки № 7623 від 09.12.2024 вбачається, що за адресою: АДРЕСА_1 до складу зареєстрованих осіб входять ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 з 29.05.2017 по теперішній час та ОСОБА_3 з 12.07.2018 по теперішній час.
З Акту обстеження домоволодіння від 10.12.2024 вбачається, що відповідач ОСОБА_2 фактично не проживає в ньому з січня 2019 року, а відповідач ОСОБА_3 з вересня 2021 року.
29.11.2024 позивач звернулась до державного реєстратора із заявою про зняття з реєстрації ОСОБА_3 , а 09.12.2024 з аналогічною заявою щодо зняття з реєстрації ОСОБА_2 . Проте їй було відмовлено у зв`язку з тим, що домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 має також інших співвласників, отже для зняття з реєстрації відповідачв в позасудовий спосіб необхідна згода співвласників домоволодіння на зняття з реєстрації відповідачів.
Способи захисту права власності передбачені нормами ст. ст.16, 391 ЦК України.
Згідно ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном
Відповідно до ч. 1ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Статтею 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналась 17 липня 1997 року відповідно до Закону від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, № 4, № 7 та № 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст. ст.316,317,319,321 ЦК України). Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння.
Згідно зі ст. ст.379,382 ЦК України об`єктом власності особи може бути, зокрема, житло у вигляді житлового будинку, садиби, квартири.
Права власника житлового будинку визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в право власника можливе лише з підстав, передбачених законом.
Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Частиною 4 ст. 9 ЖК України визначено, що ніхто не може бути виселений із займаного приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і порядку, передбачених законом.
Відповідно до ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.
Статтею ст. 72 ЖК України передбачено, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.
Початок відліку часу відсутності визначається від дня, коли особа залишила приміщення. При тимчасовій відсутності за особою продовжує зберігатись намір ставитися до жилого приміщення як до свого постійного місця проживання, тому при розгляді позову про визнання особи такою, що втратила право на жилу площу, суд повинен ретельно дослідити обставини, які мають значення для встановлення причин довготривалої відсутності.
Підставою для визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, може слугувати лише свідома поведінка такої особи, яка свідчить про втрату нею інтересу до такого житлового приміщення.
Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11 грудня 2003 року №1382-IVзняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.
Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Встановлені судом обставини свідчать про те, що відповідач ОСОБА_2 фактично не проживає за адресою АДРЕСА_1 з січня 2019 року, а відповідач ОСОБА_3 - з вересня 2021 року.
Суд вважає доведеним, що відповідачі понад 6 місяців не проживають за місцем реєстрації, що відповідно до ст. 71 ЖК України є підставою для визнання їх такими, що втратили право користування жилим приміщенням. Визнання особи такою, що втратила право користування житлом, тягне за собою зняття цієї особи з реєстрації в даному приміщенні.
Таким чином позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, підлягають задоволенню.
Керуючись ст. ст.12, 13, 80, 81, 89, 263-268, 354, 355 ЦПК України, ст. 391, 405 ЦК України,
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням -задовольнити.
Визнати ОСОБА_2 , ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) такою, що втратила право користування житловим приміщенням в будинку за адресою: АДРЕСА_1 .
Визнати ОСОБА_3 , ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , посвідка на тимчасове проживання в Україні № НОМЕР_2 від 12.03.2021) таким, що втратив право користування житловим приміщенням в будинку за адресою: АДРЕСА_1 .
Стягнути з ОСОБА_2 , ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ), сплачений судовий збір у розмірі 1 211,20 грн (одна тисяча двісті одинадцять гривень двадцять копійок).
Стягнути з ОСОБА_3 , ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , посвідка на тимчасове проживання в Україні № НОМЕР_2 від 12.03.2021) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ), сплачений судовий збір у розмірі 1 211,20 грн (одна тисяча двісті одинадцять гривень двадцять копійок).
Заочне рішення може бути переглянуто Новокодацьким районним судом міста Дніпра за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня отримання його копії.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржено відповідачем в апеляційному порядку.

Суддя Денис ГРОНА