Провадження № 2/582/57/25
Справа № 585/473/25
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" липня 2025 р.

Недригайлівський районний суд Сумської області у складі: головуючого судді Жмурченка В. Д., за участю секретаря Коваль В. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Недригайлів за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом

ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про відшкодування моральної шкоди,

У С Т А Н О В И В:

Представник позивача ОСОБА_1 , адвокат Штець І. І. звернувся до суду із цим позовом та просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з державного бюджету України на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 000 (п`ятдесят тисяч) грн 00 коп на відшкодування моральної шкоди.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 20.07.2024 відносно нього розпочато провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 204-1 КУпАП, застосовано адміністративне затримання, складено протокол про адміністративне правопорушення. Постановою Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 09.12.2024 у справі № 305/9804/24 провадження у справі про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 204-1 КУпАП закрито на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення. Вважає, що працівники ІНФОРМАЦІЯ_1 формально та спрощено поставились до розгляду справи про адміністративне правопорушення. Таким чином, внаслідок незаконного складання протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 було спричинено моральну шкоду. Дана ситуація вплинула на його емоційний стан, він хвилювався, змушений був докладати додаткових зусиль для організації свого звичного життя, яке змінилося через необхідність доводити свою невинуватість в суді, залучення до участі у справі захисника. Також, позивач у результаті неправомірних дій відповідача відчув душевні страждання, приниження його честі та гідності пов`язаних із фактом притягнення його до адміністративної відповідальності, відбулися неприємні зміни у його житті. У даному випадку таким тривалим порушенням його конституційних прав і свобод, йому завдано суттєвої моральної шкоди, оскільки відносно ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення, якого він не вчиняв. Ці всі факти спричинили ОСОБА_1 моральну шкоду - як будь-якій нормальній, адекватній людині у подібній ситуації, оскільки останній зазнав душевних страждань у зв`язку з такою протиправною поведінкою щодо нього, поніс втрати немайнового характеру внаслідок зазначених моральних, фізичних страждань та негативних явищ, заподіяних йому незаконними діями працівників прикордонної служби. Внаслідок описаних подій позивач був схвильованим, стривоженим, приниженим, зазнав моральних страждань, які полягали у зміні організації способу життя; тривалості часу протягом якого був змушений приймати заспокійливі препарати, дія яких викликає сонливість, докладати значні зусилля щоб довести незаконність дій працівників посадових осіб органів державної влади, звертатись за допомогою до адвоката та суду. Все це потребувало часу, коштів та спричинило перебування позивача в стані постійного стресу, що в свою чергу сильно відобразилось на особистому житті. Окрім того, ОСОБА_1 був незаконно затриманий працівниками НОМЕР_2 прикордонного загону та утримувався в обласному ІНФОРМАЦІЯ_3 , а також до останнього працівники РТЦК не допускали захисника, на підтвердження чого надав відповідні докази.

21 квітня 2025 року представник відповідача подав відзив на позовну заяву, у якому проти позовних вимог заперечує, не погоджується з правовою оцінкою обставин та спірних правовідносин, що викладені у позові. В обґрунтування заперечень зазначає, що відсутній факт заподіяння шкоди рішеннями, діями чи бездіяльністю позивачу; відсутній причинно-наслідковий зв`язок між заявленою шкодою і рішенням, діями чи бездіяльністю заподіювача; факт заподіяння позивачу моральних страждань та факт розміру (інтенсивності) заподіяння позивачеві моральних страждань не підтверджені доказами; відсутні обставини, які б вказували на чому ґрунтується розмір заявленої моральної шкоди і яким чином вона обрахована; визначений позивачем розмір моральної шкоди є неспівмірним, нерозумним та несправедливим.

Позивач ОСОБА_1 та його представник, адвокат Штець І. І. у судове засідання не прибули, але останній надіслав на адресу суду заяву про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі.

Представник ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідача по справі, у судове засідання не прибув, але надіслав заяву про розгляд справи без участі представника. Заперечення проти позовних вимог, які викладені у відзиві на позовну заяву підтримує та просить відмовити у задоволенні вимог ОСОБА_1 .

Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України справу розглянуто за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Суд, дослідивши наявні у справі докази в їх сукупності, вважає, що позов обґрунтований та підлягає частковому задоволенню, виходячи з такого.

Судом встановлено, що 25.11.2024 уповноваженою посадовою особою відділу активних заходів головного оперативно-розшукового відділу НОМЕР_2 прикордонного загону, було складено протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , у якому зазначено, що 25.11.2024 близько 01 год 30 хв під час забезпечення заходів правового режиму воєнного стану, в районі населеного пункту Ракошино Мукачівського району Закарпатської області був виявлений громадянин України ОСОБА_1 який в умовах воєнного стану здійснив спробу незаконного перетинання державного кордону України поза встановленими пунктами пропуску через державний кордон, тобто вчинив правопорушення відповідальність за яке передбачено ч. 1 ст. 204-1 КУпАП.

З метою з`ясування обставин правопорушення ОСОБА_1 затримано о 01 год 30 хв 25.11.2024, про що свідчить протокол про адміністративне затримання. 27.11.2024 о 17 год 30 хв позивача було звільнено.

Постановою Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 09.12.2024 (справа № 303/9804/24) справу про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 204-1 КУпАП закрив на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП - у зв`язку з відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення. Постанова набрала законної сили 20.12.2024.

Як вбачається з мотивувальної частини постанови Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 09.12.2024, закриваючи провадження у справі судом було встановлено наступне: «матеріали справи не містять підтвердження перебування ОСОБА_1 в районі державного кордону, також до матеріалів справи взагалі не додано належних доказів, які б свідчили про наявність в діях ОСОБА_1 об`єктивної та суб`єктивної сторони адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204-1 КУпАП, зокрема, пояснень свідків, показань технічних приладів, та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, а також інших документів».

Причини, підстави та період затримання позивача також підтверджується інформацією ІНФОРМАЦІЯ_1 , наданою на адвокатський запит захисника позивача.

Відповідно до частини другої статті 48 ЦПК України позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава. Держава діє у цивільних відносинах на рівних правах з іншими учасниками цих відносин (частина перша статті 167 ЦК України). Держава набуває і здійснює цивільні права та обов`язки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законом (стаття 170 ЦК України).

У цивільному судочинстві держава бере участь у справі як сторона через відповідний її орган, наділений повноваженнями саме у спірних правовідносинах, зокрема і представляти державу в суді, зазвичай, орган, діями якого завдано шкоду (пункт 6.22 постанови Великої Палати Верховного Суду від 20 листопада 2018 року у справі № 5023/10655/11, пункт 33 постанови від 21 серпня 2019 року у справі № 761/35803/16).

Держава бере участь у справі як відповідач через відповідні органи державної влади, зазвичай, орган, діями якого завдано шкоду. Разом із тим, залучення або ж незалучення до участі у таких категоріях спорів Державної казначейської служби України (далі ДКСУ) чи її територіального органу не впливає на правильність визначення належного відповідача у справі, оскільки відповідачем є держава, а не ДКСУ чи її територіальний орган.

Порядок виконання судових рішень про стягнення коштів з державного органу визначений Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» від 05 червня 2012 року № 4901-VI, яким встановлено, що виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень - за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.

ДКСУ та її територіальний орган можуть бути залучені до участі у справі з метою забезпечення завдань цивільного судочинства, однак їх незалучення не може бути підставою для відмови у позові.

Вказаний висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 242/4741/16-ц, у постановах Верховного Суду: від 24 березня 2020 року в справі № 818/607/17, від 12 серпня 2020 року в справі № 761/7165/17, від 12 січня 2022 року в справі №953/2593/20 (провадження № 61-7954св21).

Згідно зі статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 56 Конституції України передбачено, що кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

У статті 23 ЦК України встановлено право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав та законних інтересів. Відповідно до частини другої цієї статті моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється частиною першою статті 1176 ЦК України, а саме у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт.

За відсутності підстав для застосування частини першої статті 1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті - така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (статті 1173, 1174 цього Кодексу).

Правовою підставою цивільно-правової відповідальності за шкоду, завдану рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, є правопорушення, що включає як складові елементи шкоду, протиправне діяння особи, яка її завдала, та причинний зв`язок між ними. Шкода відшкодовується незалежно від вини.

Пунктом 4 частини першої статті 2 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» (далі - Закон) передбачено, що право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадку, зокрема, закриття справи про адміністративне правопорушення.

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 10 жовтня 2019 року у справі № 569/1799/16-ц (провадження № 61-19000сво18) викладено правовий висновок про те, що на підставі пункту 2 частини першої статті 1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» в особи виникає право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок незаконного накладення штрафу. Тобто, здійснення провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності, яка в подальшому закрита судом за відсутністю складу адміністративного правопорушення, свідчить про незаконні дії посадових осіб, які ініціювали та здійснювали вказане провадження (складання протоколу, отримання пояснень та інше). Закриття справи про адміністративне правопорушення через відсутність його складу свідчить про те, що позивача притягнуто до адміністративної відповідальності незаконно, а, крім того, відшкодування здійснюється незалежно від вини. Відшкодування моральної шкоди провадиться незалежно від того, чи застосувалися з боку держави будь-які заходи примусу, чи було понесено особою витрати на погашення штрафу, накладеного судом. За викладених обставин закриття справи про адміністративне правопорушення дає підстави для відшкодування моральної шкоди відповідно до частини першої статті 1176 ЦК України та статті 1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» і не перебуває у залежності від того, чи застосувалися з боку держави будь-які заходи примусу та чи понесено особою витрати на погашення штрафу, накладеного судом.

У постанові Верховного Суду від 05 лютого 2020 року у справі № 640/16169/17 (провадження № 61-15393св18) зазначено, що здійснення провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності, яка в подальшому закрита судом за відсутністю складу адміністративного правопорушення, свідчить про незаконні дії посадових осіб, які ініціювали та здійснювали вказане провадження (складання протоколу, затримання особи, отримання пояснень та інше). Дії працівників поліції щодо затримання позивача та складання відносно нього протоколів про адміністративне правопорушення відповідно до пункту 4 частини першої статті 2 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» є підставою для відшкодування позивачеві моральної шкоди, оскільки закриття судом справи про адміністративне правопорушення через відсутність його складу свідчить про те, що позивача притягнуто до адміністративної відповідальності незаконно.

Отже заперечення відповідача щодо відсутності підстав вважати, що позивачу завдана шкода є неспроможними, враховуючи, що провадження у справі, у якій складено протокол про адміністративне правопорушення та здійснено адміністративне затримання позивача, закрито за відсутністю у його діях складу такого правопорушення.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 вересня 2018 року у справі № 686/23731/15-ц (провадження № 14-298цс18) зазначено, що межі відшкодування моральної шкоди визначаються у кратному співвідношенні з мінімальним розміром заробітної плати чи неоподатковуваним мінімумом доходів громадян, суд при вирішенні цього питання має виходити з такого розміру мінімальної заробітної плати чи неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, що діють на час розгляду справи. Законодавець визначив мінімальний розмір моральної шкоди, виходячи з установленого законодавством розміру заробітної плати на момент розгляду справи судом, за кожен місяць перебування під слідством та судом. Тобто цей розмір у будь-якому випадку не може бути зменшено, оскільки він є гарантованим мінімумом.

Визначення розміру відшкодування залежить від таких чинників, як характер і обсяг страждань (фізичного болю, душевних і психічних страждань тощо), яких зазнав позивач, можливості відновлення немайнових втрат, їх тривалість, тяжкість вимушених змін у його життєвих і суспільних стосунках, ступінь зниження престижу, репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, і сама можливість такого відновлення у необхідному чи повному обсязі. Суд повинен з`ясувати усі доводи позивача щодо обґрунтування ним як обставин спричинення, так і розміру моральної шкоди, дослідити надані докази, оцінити їх та визначити конкретний розмір моральної шкоди, зважаючи на засади верховенства права, вимоги розумності, виваженості і справедливості.

Абзац другий частини третьої статті 23 ЦК України, у якому вжитий термін «інші обставини, які мають істотне значення» саме тому і не визначає повний перелік цих обставин, що вони можуть різнитися залежно від ситуації кожного потерпілого, особливості якої він доводить суду. Обсяг немайнових втрат потерпілого є відкритим і в кожному конкретному випадку може бути доповнений обставиною, яка впливає на формування розміру грошового відшкодування цих втрат. Розмір відшкодування моральної шкоди перебуває у взаємозв`язку з фізичним болем, моральними стражданнями, іншими немайновими втратами, яких зазнала потерпіла особа (постанова Великої Палати Верховного Суду від 29 червня 2022 року в справі № 477/874/19 (провадження № 14-24цс21)).

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта 263 ЦПК України).

Судом встановлено, що внаслідок ініціювання процедури притягнення до адміністративної відповідальності за частиною другою статті 204-1 КУпАП, застосування адміністративного арешту, а в подальшому доставці представниками відповідача до ІНФОРМАЦІЯ_4 позивачу завдано моральної шкоди, право на відшкодування якої він набув на підставі постанови Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 09.12.2024 про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення за відсутності у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 204-1 КУпАП.

Період незаконного перебування позивача під адміністративним переслідуванням складає 25 днів, тобто з 25.11.2024 (дня складення протоколу про адміністративне правопорушення) до 20.12.2024 (до набрання законної сили судовим рішення про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення).

Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Отже, враховуючи принцип диспозитивності цивільного судочинства, а також встановлені у цій справі обставини, зокрема строку розгляду адміністративної справи, глибину фізичних та душевних страждань, суд, виходячи з вимог співмірності, розумності та справедливості, дійшов висновку, що позовні вимоги в частині стягнення компенсації моральної шкоди з держави Україна на користь позивача у розмірі 10 000,00 грн слід вважати законними та обґрунтованими.

Також згідно з ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

В силу ч.ч. 2, 3, 8 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Разом з тим, відповідно до ч. 9 ст. 141 ЦПК України у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

У зв`язку з тим, що спір виник внаслідок неправомірних дій державного органу щодо позивача з приводу притягнення адміністративної відповідальності, здійснені ним судові витрати на правничу допомогу у цій справі суд повністю покладає на державу.

На підставі викладеного, керуючись ст. 12, 13, 89, 141, 259, 263-265, 268, 273, 352, 354 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про відшкодування моральної шкоди, - задовольнити частково.

Стягнути з державного бюджету України на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , 10 000 (десять тисяч) грн 00 коп на відшкодування моральної шкоди.

Судові витрати зі сплати судового збору віднести на рахунок держави.

В іншій частині позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення до Сумського апеляційного суду у встановленому законом порядку.

Повний текст рішення складено 21.07.2027 (20.07.2025 - вихідний день).

Суддя:підпис З оригіналом згідно

Суддя : В. Д. Жмурченко