Справа № 459/1237/25
Провадження № 2/459/298/2025
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 серпня 2025 року Шептицький міський суд Львівської області в складі головуючого судді Мельникович М. В., з участю секретаря судового засідання Середницької І. О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Шептицькому за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Свеа Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором

В С Т А Н О В И В :

Представник позивача через підсистему Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи «Електронний суд» звернувся до суду з вищевказаним позовом до відповідача, в якому просив стягнути заборгованість за Договором №3402988 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 20.01.2023 у розмірі 64 183,82 гривень та вирішити питання судових витрат.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 20.01.2023 між ТОВ «Лінеура Україна» та відповідачем ОСОБА_1 було укладено договір №3402988 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, шляхом обміну електронними повідомленнями, який був підписаний у порядку, визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» (надалі - Договір). Відповідно до умов даного Договору товариство надало позичальнику грошові кошти у розмірі 11 300,00 гривень на умовах строковості, зворотності, платності, на строк кредитування 360 днів, стандартна процентна ставка 2,00 % на день. Кошти були перераховані на картку позичальника, який позичальник вказав при оформленні кредиту. На виконання умов Договору кредитором на особисту банківську карту позичальнику було перераховано 11 300 гривень 00 копійок. В подальшому, відповідач виконував взяті на себе зобов`язання з істотним порушенням умов договору, не здійснивши повернення суми наданого йому кредиту і процентів, нарахованих за строк користування кредитом, в повному обсязі, що спричинило виникнення простроченої заборгованості. 28.11.2023 року між ТОВ «Лінеура Україна» і Товариством з обмеженою відповідальністю «Свеа Фінанс» (попередня назва - «Росвен Інвест Україна) було укладено Договір факторингу №01.02-77/23, відповідно умов якого ТОВ «Лінеура Україна» відступило свої права вимоги, а ТОВ «Свеа Фінанс» набуло право вимоги первісного кредитора. Отже, ТОВ «Свеа Фінанс» було відступлено право вимоги за заборгованістю відповідача за Договором у розмірі 64 1823,82 грн, яка складалася з: 11 299,97 грн заборгованості по тілу кредиту, 52 883,85 грн заборгованості по відсотках. Таким чином, у зв`язку із невиконанням відповідачем вищевказаного договору представник позивача просить позов задовольнити та стягнути вказану заборгованість.

Ухвалою від 16.04.2025 у справі відкрито спрощене позовне провадження та призначено розгляд справи по суті.

25.06.2025 представником відповідача адвокатом Єлізаровою Н. О. було подано пояснення на позовну заяву, в яких остання просила відмовити повністю у задоволенні позовних вимог. Представник зазначила, що ОСОБА_2 заперечує факт укладення договору, отримання кредиту та сам розмір заборгованості. Вважає, що позивачем не підтверджено первинними бухгалтерськими документами видачу кредиту. Також зауважила, що з наданих позивачем доказів не можливо дослідити електронну складову їх укладення, а саме: цілісність накладення електронних підписів у кредитному договорі, шлях та метод ідентифікації відповідача в інформаційних телекомунікаційних системах первинного кредитора при укладенні кредитного договору. Зокрема, в матеріалах справи відсутні докази, з яких можна було б установити, що відповідач пройшов ідентифікацію у інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «Лінеура Україна» при вході в особистий кабінет, в порядку передбаченому Законом України «Про електронну комерцію», через номер телефону чи електронну пошту. Крім того, відсутні докази на підтвердження реєстрації відповідача в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, отримання ним логіну та паролю в даній системі, подання заявки на отримання кредиту, а також його ознайомлення з усіма істотними умовами договору. Крім того, на думку представника відповідача, ТОВ «Свеа Фінанс» не надало переконливих доказів переходу до нього права вимоги за кредитним договором. Відповідно до умов Договору факторингу перехід права вимоги до позивача мав відбутися за сукупності умов: включення ОСОБА_1 до реєстру боржників, сплата ТОВ «Лінеура Україна» фінансування у розмірі 1 444 991,71 грн до 05.12.2023 та повідомлення відповідача про відступлення права вимоги до 12.12.2023. Однак, позивач не надав належних доказів виконання жодної з цих умов. Наданий «витяг з реєстру боржників» містить суперечності щодо дат і підписів, а інформація про включення ОСОБА_1 до реєстру відсутня. Копія платіжної інструкції про перерахування фінансування не має електронного підпису чи печатки, як того вимагає законодавство про електронний документообіг, і не підтверджує зарахування коштів на рахунок первісного кредитора. Відсутні також докази повідомлення ОСОБА_1 про відступлення права вимоги, що є обов`язковим відповідно до п. 5.1.3 Кредитного договору та п. 3.4 Договору факторингу. За ч. 2 ст. 517 ЦК України боржник має право не виконувати обов`язки перед новим кредитором без доказів переходу права вимоги. Представник наголошує, що ОСОБА_1 з 16.06.2023 проходить військову службу в Збройних Силах України, що підтверджується військовим квитком, а відтак на нього розповсюджується положення п. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». Враховуючи відсутність доказів укладення кредитного договору, виконання його умов, переходу права вимоги до позивача, а також зважаючи на пільги, передбачені для військовослужбовців, представник відповідача просила відмовити у задоволенні позову.

30.07.2025 сторони у судове засідання не з`явились, хоча про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, підтвердження чого міститься в матеріалах справи.

Представник позивача направив до суду клопотання про розгляд даної справи без його участі, у якому зазначив, що позов підтримує в повному обсязі, просить його задовольнити.

Представник відповідача також подала до суду заяву про розгляд даної справи без участі сторони відповідача.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

З огляду на зазначені обставини, суд, у відповідності до ст. 247 ЦПК України, судовий розгляд справи здійснив на підставі наявних матеріалів без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Частиною 4 ст. 268 ЦПК України передбачено, що у разі неявки усіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його оголошення.

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Оскільки повне рішення виготовлено 07 серпня 2025 року, то незважаючи на те, що судове засідання відбулося 30 липня 2025 року, датою ухвалення даного рішення є саме 07 серпня 2025 року в силу ч. 5 ст. 268 ЦПК України.

Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що 20.01.2023 між ТОВ «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 було укладено Договір №3402988 про надання споживчого кредиту (надалі - Договір) шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» (а. с. 14-32).

Згідно з п.1.2 Договору сума кредиту складала 11 300 гривень.

Відповідно до п.1.3 Договору строк кредиту 360 днів, періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 15 днів, детальні терміни (дати) повернення кредиту та сплати процентів визначені в Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі іменується Графік платежів), що є Додатком №1 до цього Договору. Графік платежів розраховується з урахуванням періоду застосування зниженої процентної ставки, виходячи з припущення, що Клієнт виконає свої обов`язки на умовах та у строки, визначені в Договорі. Строк кредиту, а також термін (дата) повернення (виплати) кредиту, встановлені Договором, можуть бути змінені (продовжені) за письмовою згодою Сторін, шляхом підписання Сторонами додаткового договору до цього Договору. Рекомендовані дати внесення Клієнтом грошових коштів для уникнення простроченої заборгованості за кредитом, визначені у Графіку платежів - друга колонка «Дата видачі кредиту/дата платежу».

Відповідно до п.1.4 Договору тип процентної ставки - фіксована. За користування кредитом нараховуються проценти на таких умовах: Стандартна процента ставка становить 2,00% в день та застосовується в межах всього строку кредиту, вказаного в п.1.3 цього Договору. Знижена процентна ставка становить 2,00% в день та застосовується на таких умовах. Якщо Клієнт д о 04.02.2023 (включно) або протягом трьох календарних днів, що слідують за вказаною датою, сплатить кошти в сумі, не менше суми першого платежу, визначеного в Графіку платежів, або здійснить часткове дострокове повернення кредиту, Клієнт як учасник Програми лояльності отримає від Товариства індивідуальну знижку на стандартну процентну ставку, в зв`язку з чим розмір процентів, що повинен сплатити Клієнт за стандартною процентною ставкою до вказаної вище дати буде перераховано за зниженою процентною ставкою. У випадку невиконання Клієнтом умов для отримання індивідуальної знижки від Товариства, користування кредитом для Клієнта здійснюється за стандартною процентною ставкою на звичайних (стандартних) умовах, що передбачені цим Договором та доступні для інших клієнтів, які не мають окремих індивідуальних знижок стандартної процентної ставки. При цьому, Клієнт розуміє та погоджується, що застосування зниженої процентної ставки є виключно його правом отримання індивідуальної знижки лише як учасника Програми лояльності та лише за умови виконання ним вимог для її застосування, передбачених цим Договором. Клієнт погоджується, повністю розуміє та поінформований, що у разі невикористання Клієнтом права на отримання знижки (невиконання умов для отримання знижки) застосовується стандартна процентна ставка, при цьому застосування стандартної процентної ставки без знижки, не є зміною процентної ставки, порядку її обчислення та порядку сплати у бік погіршення для Клієнта, оскільки надання кредиту за цим Договором здійснюється саме на умовах стандартної процентної ставки. Якщо до клієнта не застосовується знижена процента ставка відповідно до Програми лояльності, то цей пункт Договору не діє по відношенню до клієнта. Розмір процентів за користування кредитними коштами протягом строку дії Договору, може бути змінений у бік зменшення для Клієнта у випадку та на умовах визначених в пп. 1.4.2. Договору, зокрема у випадку отримання Клієнтом знижки на стандартну процентну ставку. Якщо Клієнт не отримав індивідуальну знижку на стандартну процентну ставку відповідно до Програми лояльності, цей підпункт Договору до Клієнта не застосовується.

Відповідно до п.1.5 Договору орієнтовна реальна річна процентна ставка на дату укладення Договору складає: за стандартною ставкою за весь строк кредиту 59 140,89% річних, за стандартною процентною ставкою з урахуванням періоду застосування знижено процентної ставки 59 140,89% річних.

Згідно п.1.6 Договору орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення Договору складає: за стандартною ставкою 92 660,00 грн., за стандартною процентною ставкою з урахуванням періоду застосування зниженої ставки 92 660,00 грн.

Відповідно до п.2.1 Договору товариство надає кредит у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту з використанням реквізитів платіжної картки № НОМЕР_1 або іншої платіжної картки Клієнта, реквізити якої надані Клієнтом Товариству з метою отримання кредиту у випадку не можливості зарахування платежу на зазначену платіжну карту з будь-яких причин, які не залежать від Товариства (в тому числі, але не виключно у випадку відсутності авторизації платіжної картки).

Згідно з п.2.2 Договору сума кредиту (його частина) перераховується товариством протягом двох робочих днів з моменту укладення цього договору. Дати надання кредиту: 20.01.2023 року або 21.01.2023 року. У випадку, якщо Товариство здійснює перерахування коштів не у день укладання Договору, а у наступні календарні дні, Графік платежів підлягає коригуванню шляхом зміщення дати повернення кредиту, враховуючи строк кредиту (кількість днів), заначений в п.1.3 Договору, відлік якого в даному випадку починається з моменту надання коштів. Новий Графік платежів розміщується товариством в Особистому кабінеті та/або направляється на електронну адресу клієнта.

Кредит вважається наданим в день перерахування товариством суми кредиту за реквізитами згідно з п. 2.1. Договору (п. 2.4. Договору).

Кредит вважається погашеним в день отримання товариством коштів в погашення заборгованості за кредитом (п. 2.5. Договору).

Крім цього, у відповідності до п. 3.1. Договору нарахування процентів за Договором здійснюється на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування кредитом, протягом строку кредиту, виходячи із фактичної кількості днів у місяці та у році, тобто метод «факт/факт».

Згідно п.4.1 Договору сторони домовилися, що повернення кредиту та сплата процентів за користування кредитом включно із кількістю платежів, їх розміром та періодичністю внесення, здійснюватимуться згідно Графіка платежів, крім випадку, визначеного в п. п. 4.3 Договору.

Підписанням Договору відповідач підтвердив, що перед укладенням цього договору йому в чіткій та зрозумілій формі надано інформацію, вказану в ч. 1, 2 ст. 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» та розміщену на Вебсайті; за спеціальною формою (Паспорт споживчого кредиту), відповідно до ст. 9 Закону України «Про споживче кредитування»; він ознайомився з усіма умовами Правил надання коштів у позику в тому числі й на умовах фінансового кредиту ТОВ «Лінеура Україна», які розміщені на веб-сайті та затверджені наказом №67-ОД від 14.06.2021. Клієнт підтвердив, що він повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватися цих Правил (п. 9.9. Договору).

У додатку №1 до Договору, яким є Таблиця загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит зазначено: дату видачі кредиту/дату платежу, кількість днів у розрахунковому періоді, чисту суму кредиту, суму платежу за розрахунковий період, суму кредиту за договором погашення суми кредиту, проценти за користування кредитом, реальну річну процентну ставку, загальну вартість кредиту (а. с. 33).

Також 20.01.2023 року відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором підписано Паспорт споживчого кредиту, в якому викладені умови надання ТОВ «Лінеура Україна» коштів у позику, з врахуванням побажань споживача, яким є відповідач ОСОБА_1 (а. с. 34-37).

В матеріалах справи містяться Правила надання коштів у позику, в тому числі й на умовах фінансового кредиту ТОВ ««Лінеура Україна», затверджені наказом №67-ОД від 14.06.2021, які визначають порядок і умови надання кредитодавцем грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту, права та обов`язки сторін, інша інформація, необхідну для укладання та належного виконання умов електронного договору, а також які регулюють відносини, що виникають між кредитодавцем і клієнтом, з умовами яких відповідач ознайомився, про що свідчить його електронний підпис (одноразовий ідентифікатор А229) на Договорі №3483739 (а. с. 40-50).

28.11.2023 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Росвен Інвест Україна» було укладено Договір факторингу №01.02-77/23, у відповідності до якого клієнт - Товариство з обмеженою відповідальністю «Лінеура України» передало (відступило) фактору Товариству з обмеженою відповідальністю «Росвен Інвест Україна» права вимоги, а фактор набув права вимоги від клієнта та сплатив клієнту за відступлення прав вимог фінансування, у тому числі й щодо переходу прав вимоги до відповідача (надалі - Договір факторингу №01.02-77/23) (а. с. 59-70).

Згідно з 3.1.3. Договору факторингу №01.02-77/23 право вимоги переходить до фактора з моменту підписання сторонами Реєстру боржників та виконання фактором умов п.4.1-4.3 цього Договору, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно їх заборгованостей за кредитними договорами (відповідно до реєстру боржників). Разом з правами вимоги фактору переходять всі інші пов`язані з ними права в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав та передбачені цим Договором.

Відповідно до п. п. 4.1., 4.2, 4.3. Договору факторингу №01.02-77/23 сторони домовились, що фінансування (ціна Договору) складає 1 444 991,71 гривень, фактор сплачує клієнту фінансування шляхом перерахування Клієнту грошових коштів у сумі, що зазначена у пункті 4.1 цього Договору, на рахунок клієнта, протягом 5 (п`яти) банківських днів з моменту підпис сторонами цього Договору. Оплата вважається здійсненою в момент зарахування на рахунок клієнта, вказаного в Розділі 14 цього Договору, грошових коштів в сумі, що вказана в п. 4.1 цього Договору.

На виконння вимог Договору факторингу ТзОВ «Свеа Фінанс» було сплачено ТОВ «Лінеура Україна» грошові кошти в сумі - 1 444 991,71 грн., що підтверджується платіжною інструкцією від 29.11.2023 (а. с. 75).

Відповідно до додатку №1 «Реєстр боржників» до Договору факторингу №01.02-77/23 ТзОВ «Свеа Фінанс» набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 за Договором в розмірі 64 183,82 грн, яка складається з: 11 299,97 грн заборгованості по тілу кредиту, 52 883,85 грн заборгованості по відсотках (а. с. 76-79).

Рішенням єдиного учасника Товариства з обмеженою відповідальністю «Росвен Інвест Україна» №1 від 25.03.2024 назву указаної юридичної особи було змінено на Товариство з обмеженою відповідальністю «Свеа Фінанс» (а. с. 80-81).

Оскільки відповідач свої зобов`язання не виконав, боргу не погасив, позивач просить стягнути з нього наявну заборгованість в примусовому поряду у зв`язку із чим звернувся до суду з даним позовом.

При ухваленні рішення суд керується наступними правовими нормами.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та правочини.

За змістом ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Ч. 1 ст. 628 ЦК України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. ст. 627-629 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно із змісту ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

За приписами частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

За змістом ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-комунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Відповідно до ст. 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

У п. 5 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа (ч. 12 ст.11 ЗУ «Про електронну комерцію»).

Згідно із ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною.

Відповідно до ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Статтею 12 ЗУ «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; - електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; - аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Підпис є обов`язковим реквізитом правочину, вчиненого в письмовій формі. Наявність підпису підтверджує наміри та волю й фіксує волевиявлення учасника (-ів) правочину, забезпечує їх ідентифікацію та цілісність документу, в якому втілюється правочин. Внаслідок цього підписання правочину здійснюється стороною (сторонами) або ж уповноваженими особами. Договір про надання споживчого кредиту підписаний відповідачем за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора, тобто належними та допустимими доказами підтверджено укладання між сторонами правочину. Без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би укладений. Саме така позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 22 січня 2020 року у справі № 674/461/16-ц, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19 , від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19, від 22 листопада 2021 року у справі № 234/7719/20, від 17 січня 2022 року у справі № 234/7723/20.

Судом встановлено, що 20.01.2023 між ТОВ «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 було укладено електронний договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту, які були підписані останнім за допомогою електронних підписів одноразовими ідентифікатором «С715», який відповідно до вимог чинного законодавства був власноручно введений відповідачем для електронного підпису, у відповідності до вимог частини 6 та 8 статті 11 і статті 12 Закону України «Про електронну комерцію», що свідчить про те, що відповідач ознайомився та погодився з умовами договорів, а тому сторони досягли усіх істотних умов та уклали в належній формі кредитні договори.

Також відповідачем електронним підписом було підписано паспорт споживчого кредиту та таблиця обчислення загальної вартості кредиту.

Таким чином, підписавши вищевказаний договір, паспорт споживчого кредиту, графік платежів (таблицю обчислення загальної вартості кредиту) ОСОБА_1 підтвердив та закріпив те, що сторони договору діяли свідомо, були вільні при його укладенні, у виборі контрагента та умов договору, а також те, що він умови Договору цілком зрозумів та прийняв їх.

Отже, відповідач добровільно виразив свою волю на укладання Договору відповідно до законодавчо встановленого механізму, шляхом використання електронного цифрового підпису, отримавши у подальшому кредитні кошти на свій рахунок.

Відтак, матеріалами справи підтверджується укладання між сторонами кредитного договору, який підписаний відповідачем за допомогою електронного підпису.

Заперечуючи проти позову представник відповідача вказував на відсутність доказів укладення між сторонами договору позики. Суд вважає такі доводи безпідставними, оскільки в даному Договорі зазначено адресу ОСОБА_1 , його паспортні дані, дату народження, ідентифікаційний код, телефон та електронну пошту, адресу проживання та реєстрації, номер банківського рахунку/картки для перерахування коштів, котрий належить останньому, що є підтвердженням здійснення ним процедури ідентифікації в розумінні положень Закону України «Про електронну комерцію». Доказів про те, що персональні дані відповідача (копія паспорта громадянина України, картка фізичної особи-платника податків, інша особиста інформація тощо) були використані первісними кредиторами чи іншими особами поза його волею матеріали справи не містять. До правоохоронних органів із відповідною заявою щодо вчинення відносно нього шахрайських чи інших протиправних дій позичальник не звертався. Тому такі доводи сторони відповідача суд до уваги не бере.

На виконання умов даного Договору відповідачу на банківську картку були перераховані грошові кошти в сумі 11 300 гривень заборгованості.

Із матеріалів справи, а саме із розрахунку заборгованості вбачається, що відповідач приступив до виконання умов Договору, здійснюючи часткові платежі у загальній сумі 9492 грн, зокрема 04.02.2023 у сумі 3390 грн, 18.02.2023 у сумі 3164 грн та 03.03.2023 у сумі 2938 грн, які були спрямовані на погашення заборгованості по процентах за користування кредитом, що підтверджує, зокрема, факт отримання кредитних коштів відповідачем.

Також суд враховує і те, що, здійснивши платежі з метою погашення боргу по даному договору, відповідач вчинив конклюдентні дії щодо визнання договору, що, відповідно, свідчить про правомірність вимог позивача.

Часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій є тією дією, яка свідчить про визнання ним боргу. Внесення грошових коштів на рахунок кредитодавця є визнання ним боргу, що у свою чергу, фактично прирівнюється до підтвердження волевиявлення учасника справи на укладення договору. Адже без волевиявлення не існувало б потреби сплачувати заборгованість. З огляду на викладене, волевиявлення позичальника може підтверджуватись як підписанням договору, так і його діями (заповнення формуляра (заявки) на отримання кредиту, часткова або повна сплата заборгованості тощо). Така правова позиція висловлена Верховним Судом у справі № 127/23910/14-ц від 23.12.2020.

Щодо доводів представника відповідача про недоведеність факту перерахування кредитних коштів, то суд вважає, що такі не заслуговують на увагу, оскільки спростовуються матеріалами справи, а також частковою сплатою заборгованості. Доказів про те, що банківська картка, на яку були перераховані кошти не належить відповідачу представником відповідача не надано, жодних клопотань про витребування відповідної інформації представник відповідача не подавала.

Таким чином, суд вважає, що між сторонами був укладений електронний договір кредиту, відповідно до яких відповідач отримав грошові кошти під проценти, на умовах, вказаних в Договорі.

Разом з цим, відповідач свого зобов`язання за вищевказаними договорами не виконав, у передбачений у договорі строк кошти (суму кредиту) не повернув, внаслідок чого у нього виникла заборгованість.

Так, із розрахунку заборгованості за Договором, складеного первісним кредитором ТОВ «Лінеура Україна» (аналогічний розрахунок складений позивачем), встановлено, що за боржником ОСОБА_1 обліковується заборгованість за Договором в сумі 64 183,82 грн, яка складається з: 11 299,97 грн заборгованості по тілу кредиту, 52 883,85 грн заборгованості по відсотках.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Стаття 599 ЦК України передбачає, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

За правилами статті 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Статтею 611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановленні договором або законом.

Згідно із ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Доказів повернення кредитних коштів в повному обсязі матеріали справи не містять, відповідачем протилежного не доведено.

Відтак, позичальник (відповідач) свої зобов`язання належним чином не виконав, кредит не повернув, що призвело до виникнення заборгованості.

Також, суд враховує те, що при укладенні договору позичальник був ознайомлений з орієнтованою вартістю кредиту та загальними витратами по ньому. Укладаючи вищевказаний Договір ОСОБА_1 усвідомлював та підтвердив, що умови договору для нього зрозумілі, відповідають його інтересам, є розумними та справедливими.

З урахуванням викладеного суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача заборгованості за тілом кредиту по Договору в розмірі 11 299,97 грн слід задовольнити.

Щодо стягнення процентів за користування кредитними коштами за Договором у розмірі 52 883,85 гривень суд виходить з наступного.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що відповідач отримав та користувався кредитними коштами, однак в добровільному порядку їх не повернув.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 лютого 2020 року у справі № 912/1120/16 (провадження № 12-142гс19) вказано, що у межах кредитного договору позичальник отримує позичені кошти у своє тимчасове користування на умовах повернення, платності і строковості.

Відповідно до п. 1.2 Договору тип процентної ставки фіксована, за користування кредитом нараховуються проценти на таких умовах: стандартна процента ставка становить 2,00% в день та застосовується в межах всього строку кредиту, вказаного в п.1.3 цього Договору. Знижена процентна ставка становить 2,00% в день та застосовується на таких умовах. Якщо Клієнт д о 04.02.2023 (включно) або протягом трьох календарних днів, що слідують за вказаною датою, сплатить кошти в сумі, не менше суми першого платежу, визначеного в Графіку платежів, або здійснить часткове дострокове повернення кредиту, Клієнт як учасник Програми лояльності отримає від Товариства індивідуальну знижку на стандартну процентну ставку, в зв`язку з чим розмір процентів, що повинен сплатити Клієнт за стандартною процентною ставкою до вказаної вище дати буде перераховано за зниженою процентною ставкою.

У випадку невиконання Клієнтом умов для отримання індивідуальної знижки від Товариства, користування кредитом для Клієнта здійснюється за стандартною процентною ставкою на звичайних (стандартних) умовах, що передбачені цим Договором та доступні для інших клієнтів, які не мають окремих індивідуальних знижок стандартної процентної ставки. При цьому, Клієнт розуміє та погоджується, що застосування зниженої процентної ставки є виключно його правом отримання індивідуальної знижки лише як учасника Програми лояльності та лише за умови виконання ним вимог для її застосування, передбачених цим Договором. Клієнт погоджується, повністю розуміє та поінформований, що у разі невикористання Клієнтом права на отримання знижки (невиконання умов для отримання знижки) застосовується стандартна процентна ставка, при цьому застосування стандартної процентної ставки без знижки, не є зміною процентної ставки, порядку її обчислення та порядку сплати у бік погіршення для Клієнта, оскільки надання кредиту за цим Договором здійснюється саме на умовах стандартної процентної ставки.

Якщо до Клієнта не застосовується знижена процента ставка відповідно до Програми лояльності, то цей пункт Договору не діє по відношенню до Клієнта.

Згідно із розрахунком заборгованості проценти за користування кредитом, нараховані первісним кредитором за період з 21.01.2023 по 28.11.2023 становлять 52 883,85 грн.

Представник відповідача не погоджуючись із розрахунком заборгованості щодо нарахування відсотків за користування кредитом вважає, що відповідач має право на звільнення від сплати процентів за користування кредитом, оскільки в період нарахування процентів він перебував на військовій службі в Збройних Силах України і є особою, на яку поширюється дія Закону України «Про соціальний правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Суд вважає такі твердження представника відповідача обґрунтованими, виходячи з наступного.

Частиною 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» встановлено, що військовослужбовцям, які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період на весь час їх призову, а також їх дружинам (чоловікам), а також іншим військовослужбовцям, під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації проти України, їх дружинам (чоловікам) - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (жилого будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля, а також крім кредитних договорів щодо придбання та встановлення фотоелектричних модулів та/або вітрових електроустановок разом із гібридними інверторами та установками зберігання енергії, проценти за якими можуть бути погашені чи компенсовані за рахунок третіх осіб або держави.

Дана пільга поширюється та діє для військовослужбовців з початку (18.03.2014) і до закінчення особливого періоду, для резервістів та військовозобов`язаних - з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду. Банки під час дії особливого періоду не мають право нараховувати відсотки, а у випадку нарахування - зобов`язані їх списати. Для реалізації вказаного права на пільгу, необхідно письмово повідомити банк про проходження військової служби та надати підтверджуючі документи (копію військового квитка з відповідною службовою відміткою, копію довідки про призов військовозобов`язаного на військову службу, копію витягу з наказу або довідки про зарахування до списків військової частини).

Національний Банк України у своєму листі №18-112/48620 від 02 вересня 2014 року надав роз`яснення, що для звільнення від нарахування штрафів, пені та відсотків за користування кредитом мобілізовані позичальники повинні надати банку перелік документів, встановлений листом Міністерства оборони України від 21 серпня 2014 року №322/2/7142. Такими документами є: військовий квиток, в якому у відповідних розділах здійснюються службові відмітки, або довідка про призов військовозобов`язаного на військову службу, видана військовим комісаріатом або військовою частиною, а для резервістів - витяг з наказу або довідка про зарахування до списків військової частини, які видаються військовою частиною.

Як вбачається з наданих представником відповідача копії військового квитка серії НОМЕР_2 ОСОБА_1 призваний на військову службу 16.06.2023 у військову частину НОМЕР_3 , а з 29.08.2023 по даний час проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_4 (а. с.143-146).

Таким чином, на відповідача, як на військовослужбовця, який перебуває на військовій службі в особливий період, поширюються пільги, передбачені частиною 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», а саме він звільнений від нарахування і сплати процентів за споживчим кредитом та неустойки, а кредитні установи під час дії особливого періоду не мають права нараховувати відсотки, а у випадку нарахування - зобов`язані їх списати.

Такий висновок узгоджується з правовою позицією Верховного суду, викладеною у постанові від 14.05.2021 у справі №502/1438/18.

У постанові від 18 січня 2023 року у справі № 642/548/21 Верховний Суд зазначив, що за наявності позову про стягнення боргу за кредитним договором «суди повинні самостійно здійснювати перерахунок кредитної заборгованості з огляду на поширення на позичальника пільг, передбачених пунктом 15 статті 14 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (зменшити визначений банком обсяг заборгованості за тілом кредиту на суми зарахованих платежів на погашення штрафних санкцій, пені та процентів за користування кредитом).».

Суд звертає увагу, що відповідач набув право на пільги, передбачені п. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», з моменту його призову на службу під час мобілізації, тобто з 16 червня 2023 року.

Таким чином, відсотки за користування кредитом підлягають стягненню за період з 21 січня 2023 року по 15 червня 2023 року у розмірі 22 373,94 грн, а в задоволенні позовних вимог в частині стягнення відсотків, нарахованих за період 16 червня 2023 року по 27 листопада 2023 року слід відмовити.

З огляду на вищевикладене, вимоги позивача про стягнення з відповідача відсотків за Договором підлягають до задоволення частково у сумі 22 373,94 грн.

Відповідно до п. 1 ч. 1 статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 516 ЦК України визначено порядок заміни кредитора у зобов`язанні. За змістом цієї норми заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату, а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором.

Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога) (частина 1 статті 1078 Кодексу).

Верховний Суд у постанові від 18 жовтня 2023 року у справі № 905/306/17 зробив висновок про те, що для підтвердження факту відступлення права вимоги, фінансова компанія як заінтересована сторона повинна надати до суду докази переходу права вимоги від первісного до нового кредитора на кожному етапі такої передачі.

Належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором (постанови Верховного Суду від 29 червня 2021р. у справі № 753/20537/18, від 21 липня 2021р. у справі № 334/6972/17, від 27 вересня 2021р. у справі № 5026/886/2012, тощо).

Судом встановлено, що 28.11.2023 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Росвен Інвест Україна» (який перейменовано на Товариство з обмеженою відповідальністю «Свеа Фінанс») було укладено Договір факторингу №01.02-77/23.

На виконання вимог Договору факторингу ТзОВ «Росвен Інвест Україна» було сплачено ТОВ «Лінеура Україна» грошові кошти в сумі - 1 444 991,71 грн., що підтверджується платіжною інструкцією від 29.11.2023 (а.с.76).

Також на підтвердження викладеного позивачем було долучено до матеріалів справи копію Договору факторингу №01.02-77/23, копію витягу з Реєстру боржників до Договору факторингу №01.02-77/23, відповідно до якого до ТОВ «СВЕА ФІНАНС» перейшло право вимоги до ОСОБА_1 за Договором №3402988 від 20.01.2023 на загальну суму 64 183,40 грн.

Відповідач не заявляв клопотання про витребування від позивача оригіналу (повного тексту) реєстру боржників, який є додатком № 1 до договору факторингу №01.02-77/23.

Враховуючи вищенаведене, у суду відсутні підстави не приймати наданий позивачем реєстр боржників та витяг з реєстру боржників із зазначеним прізвищем відповідача як достатній та належний доказ відступлення на користь позивача прав вимоги до відповідача за Договором.

Відтак, твердження представника відповідача про те, що позивачем не надано належних доказів переходу прав вимоги від первісного кредитора до позивача є безпідставними та необґрунтованими.

Отже, до ТОВ «Свеа Фінанс», як до нового кредитора, перейшло право грошової вимоги до ОСОБА_1 по заборгованості, яка виникла за Договором.

Договір факторингу, який підтверджує факт відступлення прав вимоги є дійсним та чинним, відомості про те, що такий оскаржувався в судовому порядку відсутні.

Щодо посилання представника відповідача про неповідомлення останнього про відступлення права вимоги, суд враховує те, що неповідомлення відповідача про відступлення права вимоги не є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог, оскільки наслідком неповідомлення боржника є відповідальність нового кредитора за ризик настання несприятливих для нього наслідків і визнання виконання боржником зобов`язання первинному кредитору належним. Неповідомлення боржника про заміну кредитора не тягне за собою відмову у сплаті новому кредиторові. А може впливати на визначення боргу перед новим кредитором у випадку проведення виконання попередньому або ж свідчити про прострочення кредитора. Тобто факт неповідомлення боржника про уступку права вимоги новому кредиторові за умови невиконання боржником грошового зобов`язання не є підставою для звільнення боржника від виконання зобов`язання, не припиняє зобов`язань сторін за кредитним договором і не може бути підставою для відмови у стягненні заборгованості за кредитним договором на користь нового кредитора.

Наведені висновки суду узгоджуються з правовою позицією, наведеною у постановах Верховного Суду від 06 лютого 2019 року у справі за № 361/2105/16-ц та від 06 лютого 2018 року у справі за № 278/1679/13-ц, від 06 лютого 2019 року у справі за № 667/11010/14-ц, від 28 листопада 2019 року у справі № 555/2428/15-ц (провадження № 61-33585св18).

Тому, такі доводи представника відповідача суд оцінює критично та до уваги не приймає.

Варто зауважити, що відповідач не мав жодних перешкод для реалізації свого зобов`язання по сплаті кредитної заборгованості на рахунки первісного кредитора, що було б належним виконанням відповідно до вимог ст. 16 ЦК України. Проте відповідач не надав суду доказів такого належного виконання своїх зобов`язань.

Таким чином, суд дійшов до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно платіжної інструкції №880 від 08.04.2025 позивачем було сплачено судовий збір у сумі 2 422,40 гривень.

Враховуючи те, що позовні вимоги задоволено частково, понесені позивачем витрати на сплату судового збору необхідно стягнути з ОСОБА_1 пропорційно до задоволених позовних вимог в сумі 1 270, 91 гривень, виходячи з такого розрахунку: 33 673,91 гривень (розмір задоволених позовних вимог) / 64 183,82 гривень (розмір заявлених позовних вимог) х 2 422,40 гривень (сума сплаченого судового збору).

Керуючись ст. ст. 2, 141, 259, 263-265, 268, 273, 354 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Свеа Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Свеа Фінанс» заборгованість за Договором № 3402988 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 20.01.2023 у загальному розмірі 33 673 (тридцять три тисячі шістсот сімдесят три) гривні 91 копійку, з яких: 11 299,97 гривень заборгованість по тілу кредиту та 22 373,94 гривень заборгованість по відсотках.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Свеа Фінанс» судовий збір в сумі 1 270 (одна тисяча двісті сімдесят) гривень 91 копійку.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення 07.08.2025.

Відомості про учасників справи:

позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю "Свеа Фінанс" (, адреса: 03126, м. Київ, бул. Вацлава, Гавела, 6);

відповідач: ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_5 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 ).

Суддя: М. В. Мельникович