ЧУГУЇВСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________
Справа № 636/2466/25 Провадження 2/636/2031/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.08.2025 місто Чугуїв

Чугуївський міський суд Харківської області у складі:

головуючого судді Оболєнської С.А.,

за участю секретаря судового засідання Зіник А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Чугуєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Чугуївського відділу державної виконавчої служби у Чугуївському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про зняття арешту з майна,

встановив:

Позивач звернулась до суду з позовною заявою до відповідача про зняття арешту зі спадкового нерухомого майна, що належить ОСОБА_2 , померлому ІНФОРМАЦІЯ_1 , накладеного на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження Чугуївського ВДВС у Чугуївському районі Харківської області Східного МРУЮ МЮ в рамках ВП № 68544051 та № 68544160.

В обґрунтування позову позивач зазначила, що вона є спадкоємцем за заповітом майна, яке належить ОСОБА_2 , померлому ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме на: земельну ділянку площею 3,6779 га, кадастровий номер :01:000:0513, надану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Коробчинської (Коробочкинської) сільської ради Чугуївського району Харківської області. При оформленні спадщини їй стало віддомо, що угода неможлива, оскільки на все нерухоме майно померлого ОСОБА_2 накладено арешт.

Згідно листа-відповіді № 6783 від 05.03.2024 Чугуївського ВДВС у Чугуївському районі Харківської області вона не може отримати будь-яку інформацію або зняти арешт, у зв`язку з тим, що не є стороною виконавчого провадження.

Позивач зазначає, що арешт майна померлого було зареєстровано 08.02.2023, накладений на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження Чугуївського ВДВС у Чугуївському районі Харківської області Східного МРУЮ МЮ та виконавчими провадженнями № 68544051 та № 68544160, тобто через 9 місяців після смерті ОСОБА_2 , позивач має підстави вважати, що виконавче провадження закінчене, при цьому накладений арешт на майно ОСОБА_2 не скасовано. Наявність цього обтяження є перешкодою для позивача в оформленні спадщини на вищевказане майно.

Ухвалою від 04.04.2025 справа прийнята до розгляду та провадження у ній відкрито.

Від позивача надійшла заява про підтримання позову, проханням його задовольнити та розглядати справу без її участі.

Від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому вона зазначила, що до відділу звернулась позивач про надання інформації по виконавчими провадженнями, де боржником є ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , померлий ІНФОРМАЦІЯ_1 , однак у відділу відсутні законні підстави для надання інформації по виконавчим провадженням відносно іншої особи, зазначивши, що на виконання у відділу перебувало ВП № 68544160 з примусового виконання постанови Чугуївського міського суду Харківської області №636/5061/21 від 21.01.2022 про стягнення з ОСОБА_2 на користь держави штраф у розмірі 17000,00 грн. Боржником самостійно не виконано рішення суду, тож державним виконавцем, з метою забезпечення його виконання, здійснені заходи примусового виконання. Також, представник відповідача надала заяву про підтримання вимог, вказаних у відзиві, просила розглянути справу в рамках чинного законодавства, без її участі.

Суд, дослідивши письмові докази по справі, надані особами, що беруть участь у справі на засадах змагальності та диспозитивності, вивчивши відзив, заяви по суті справи, які подані учасниками справи, та всі докази в їх сукупності, і давши цим доказам в їх сукупності та взаємозв`язку відповідну оцінку, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з таких підстав.

Статтею 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Право на звернення до суду на захист цивільних прав та інтересів надано кожній особі та гарантоване, як Конституцією України, так і закріплено в ст.4 ЦПК України та ст. 15 ЦК України. Зокрема ч.1 ст.4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Майже аналогічні положення закріплено і в ст. 15 ЦК України.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина 1статті 12 ЦПК України).

Відповідно до частини 3статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно статті 13 ЦПК України (диспозитивність цивільного судочинства), суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у селищі Дослідне Чугуївського району Харківської області, згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 11 листопада 2022 року, виданого Чугуївським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Чугуївському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків).

Згідно Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 53530199 від 03.10.2018, копії наданого заповіту від 03 жовтня 2018 року, зареєстрованого в реєстрі за №1480, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , заповів земельну ділянку площею 3,6779 га, кадастровий номер :01:000:0513, надану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Коробочкинської сільської ради Чугуївського району Харківської області ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Згідно наданого позивачем копії Свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_3 від 17 липня 2021 року, виданого Харківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), позивач уклала шлюб 17 липня 2021 року, актовий запис 2557, та її прізвище було змінене на шлюбне « ОСОБА_4 ».

Згідно актуальної інформації з Єдиного реєстру Боржників від 06.03.2025 Чугуївським відділом державної виконавчої служби у Чугуївському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції відкриті виконавчі провадження стосовно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , а саме: № НОМЕР_4 стягнення судового збору та № 68544160 стягнення штрафів про адміністративні правопорушення. 28.05.2025 позивачем надано квитанції АТ «Ощадбанк» від 28.05.2025 про їх сплату.

Станом на сьогодні інформації про щодо відкритих виконавчих проваджень, де боржником є ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , померлий ІНФОРМАЦІЯ_1 , суду не надано.

Статтею 41 Конституції України передбачено право кожного громадянина володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Відповідно з ст.1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Статтею 10 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна.

Відповідно до ст.ст.316,317,319 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ч. 1 ст. 391 власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Частиною 1 ст.1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ч. 2 ст.1220ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч. 5 ст. 1268 ЦК України). Такої ж самої правової позиції дотримується і Вищий Спеціалізований Суд України з розгляду цивільних та кримінальних справ у своєму Листі № № 24-753/0/4-13від 16.05.2013року,а саме: «Відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину».

Згідно п.11 ч.1 ст. 346 ЦК України право власності ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , припинилося внаслідок смерті останнього. Арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення і накладається державним виконавцем шляхом, зокрема: винесенням постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження (ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження»).

Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст.1217 ЦК України).

Згідно ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися на момент його смерті.

Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (ч.ч.1,2ст.1220 ЦК України).

Відповідно до вимог ч.1 ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч.5 цієї статті).

Відповідно до ч.1 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно (ч.1ст.1297 ЦК України).

Згідност.1 Закону України «Про виконавче провадження»- як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник (ч.1 ст.15 Закону України «Про виконавче провадження»). Стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ (ч.2 цієї статті).

Відповідно до положень ч.1 ст.18 даного Закону, виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Сторони виконавчого провадження мають право, зокрема, оскаржувати рішення, дії або бездіяльність виконавця у порядку, встановленому законом (ст.19 вищевказаного Закону).

Відповідно до частин 1, 2, 3статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. У разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець.

У відповідності до ч.5 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження», арешт може бути знятий за рішенням суду.

Пунктом 1 ч.1 ст.2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», обтяженням є заборона розпоряджатися та/або користуватися нерухомим майном, яка встановлена законом або актами уповноважених на це органів державної влади, їх посадових осіб або така, що виникла на підставі договору.

Згідно частин 1,2 статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів; жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд при оцінці наявних у справі доказів повинен виконувати положенняст.89 ЦПК України та враховувати висновки, які викладені у Рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Кобець проти України» від 14.02.2008 року та у Рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Бочаров проти України» (остаточне рішення від 17.06.2011 року) про те, що суд при оцінці доказів повинен керуватися критерієм доведення «поза розумним сумнівом»; таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростовних презумпцій щодо фактів.

Аналізуючи в своїй сукупності та взаємозв`язку доводи та докази сторін у справі в контексті заявлених позовних вимог, з урахуванням положень статей 12, 13, 76, 77, 80, 81, 89 ЦПК України, суд приходить до висновку, що на даний час у Чугуївського відділу державної виконавчої служби у Чугуївському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції відсутні виконавчі провадження, в межах яких було накладено арешт на майно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Однак, у зв`язку з наявністю арешту на майно позивач фактично не може скористатися своїм правом на отримання свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , на відповідне спадкове майно.

Отже, на даний час, за вищевказаних та встановлених обставин, вбачаються підстави для зняття арешту з нерухомого майна, зокрема, земельну ділянку площею 3,6779 га, кадастровий номер :01:000:0513, надану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Коробчинської (Коробочкинської) сільської ради Чугуївського району Харківської області.

Відповідно до ч.5 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження» арешт може бути знятий за рішенням суду.

У зв`язку з цим, позовні вимоги щодо зобов`язання відповідача вчинити відповідні реєстраційні дії щодо зняття арешту задоволенню не підлягають, оскільки заявлені передчасно.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст.4, 5, 11,12, 13, 76-80, 81, 82, 83, 89, 223, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 до Чугуївського відділу державної виконавчої служби у Чугуївському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про зняття арешту з майна задовольнити частково.

Зняти арешт з нерухомого майна, яке належить ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_5 , померлому ІНФОРМАЦІЯ_1 , накладений на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження Чугуївського ВДВС у Чугуївському районі Харківської області Східного МРУЮ МЮ за виконавчими провадженнями № 68544051 та № 68544160.

В іншій частині в задоволенні позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_2 , паспорт громадянина України № НОМЕР_6 , адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Чугуївський відділ державної виконавчої служби у Чугуївському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, 63503, Харківська область, м. Чугуїв, вулиця Леонова, буд. 4-А, .

Суддя: С.А. Оболєнська