Справа №752/2340/25
Провадження № 2/752/3901/25
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

08.08.2025 року Голосіївський районний суд м.Києва в складі:

головуючого судді - Чекулаєва С.О.,

за участі секретаря - Шевченко В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в порядку загального позовного провадження цивільну справу

за позовом ОСОБА_1

до Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації

за участю

позивача - ОСОБА_1

представника відповідача - Арполенко Наталії Миколаївни (довіреність від 29.05.2025 №100-7240)

про визнання права користування житловим приміщенням,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (надалі за текстом також - позивач) звернулася до суду з позовом до Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації (надалі за текстом також - відповідач) з вимогою визнати за нею право користування житловим приміщенням, кімнатою, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Стислий виклад позиції позивача

Вимоги позивача обґрунтовуються тим, що починаючи з 30.01.2012 ОСОБА_1 вселилася в кімнату за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі Договору про надання доступу до житлового приміщення №40 від 30.01.2012, укладеного з Житловим управлінням «Південне» ДП «ЕКОС» АТ ХК «Київміськбуд».

Позивач стверджує, що вказане приміщення є її єдиним житлом.

З часу вселення ОСОБА_1 та до часу подання позовної заяви інші особи не оспорювали законність її вселення та проживання. Водночас, позивач вважає, що вона позбавлена можливості зареєструвати своє місце проживання, звернутися за приватизацією тощо, ордер на житлове приміщення позивачу не видавався, оскільки її право власності на вказане житлове приміщення не визнається іншими особами.

Стислий виклад позиції відповідача

У поданому до суду відзиві на позов відповідач вказує на безпідставність позовних вимог ОСОБА_1 , оскільки, жилове приміщення за адресою: АДРЕСА_1 є майном комунальної форми власності, належить територіальній громаді міста Києва, перебуває у сфері управління Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації, водночас позивачу не видавався ордер на займане нею приміщення.

В свою чергу ордер на житло видається лише один раз та за умови, що особа перебуває на обліку потребуючих поліпшення житлових умов.

ОСОБА_1 не є такою, що потребує поліпшення житлових умов; на квартирному обліку в Голосіївській районній в місті Києві державній адміністрації не перебуває; з 2006 року позивач була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 ; згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно має у власності квартиру за адресою: АДРЕСА_3 , загальною площею 43,5 кв.м.

Процесуальні дії у справі

27.01.2025 відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справи між суддями головуючим суддею у справі визначений суддя Голосіївського районного суду міста Києва Чекулаєв С.О.

31.01.2025 ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва відкрито провадження у справі, за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання у справі призначено на 22.05.2025.

22.05.2025 у підготовчому судовому засіданні були виконані завдання підготовчого провадження передбачені цивільним процесуальним законодавством для початку судового розгляду справи по суті. За результатами підготовчого засідання суд закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті на 30.07.2025.

У судовому засіданні 30.07.2025, після виступів сторін та свідків, дослідження обставин справи та судових дебатів, суд, керуючись положеннями статті 244 ЦПК України, оголосив про перехід до стадії ухвалення судового рішення та відклав ухвалення та проголошення судового рішення, з врахуванням часу перебування судді на навчанні на 08.08.2025.

Фактичні обставини встановлені судом

30.01.2012 між ОСОБА_1 , як замовником, та Житловим управлінням «Південне» ДП «ЕКОС» (надалі за текстом - підприємство) укладено Договір по наданню доступу до житлового приміщення №40, згідно пункту 1.1. якого підприємство надає замовнику послуги по забезпеченню доступу до житлового приміщення за адресою: АДРЕСА_4 , а замовник приймає надані послуги та зобов`язується сплачувати їх вартість на умовах договору.

Строк дії Договору №40 по наданню доступу до житлового приміщення визначений його сторонами з 01.01.2012 по 31.12.2012.

Умови щодо пролонгації вказаного договору сторонами не узгодженні.

30.01.2012 між ОСОБА_1 , та Дочірнім підприємством «ЕКОС» укладено Договір про відшкодування комунальних послуг на приміщення, що здані в оренду та утримання прибудинкової території №40, згідно якого ОСОБА_1 зобов`язалася відшкодовувати Дочірньому підприємству «ЕКОС» вартість комунальних послуг та послуг з утримання будинку та прибудинкової території за житлове приміщення, що передане в користування за адресою: АДРЕСА_5 , номер АДРЕСА_6 .

В наявному в матеріалах справи Акті про проживання особи від 15.11.2023, який підписаний мешканцями будинку АДРЕСА_7 , вказано, що ОСОБА_1 проживає за адресою: АДРЕСА_1 з 01.01.2009.

У судовому засіданні свідок ОСОБА_2 пояснила, що позивач тривалий час проживає за адресою: АДРЕСА_5 .

Як вбачається з копій квитанцій про оплтату за надані комунальні послуги за період з липня по листопад 2024 року, такі послуги надавалися та оплачувалися невстановленою особою (прізвище, ім`я, по батькові відсутні) щодо житлового приміщення за адресою: АДРЕСА_5 .

З квитанції АТ «УКРПОШТА» від 19.09.2024 вбачається, що ОСОБА_1 здійснил платіж у розмірі 66,94 гривень на рахунок ТОВ «НАФТОГАЗ УКРАЇНИ», за спожиті комунальні послуги за адресою: АДРЕСА_4 .

Згідно Довідки Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва», Житлово-експлуатаційної дільниці 106 від 10.02.2021 №52 суд встановив, що відповідно до розпорядження Київської міської державної адміністрації від 12.09.2012 №1605 «Про безоплатне прийняття відомчого житлового фонду, службового житла, зовнішніх мереж ПАТ ХК «Київміськбуд» до комунальної власності територіальної громади міста Києва було передано житловий будинок по АДРЕСА_8 . При проведені інвентаризації встановлено, що громадянка ОСОБА_1 вже проживала і проживає в кімнаті 20, житловою площею 12,9 кв.м. комунальної квартири АДРЕСА_9 . Заборгованість по комунальним послугам відсутня.

Згідно листа Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації від 27.11.2024 вих№ 100-100/ОП/В-1671-2382, який був адресований позивачу, суд встановив, що Голосіївською районною в місті Києві державною адміністрацією не приймалося рішення про надання ОСОБА_1 житлового приміщення за адресою: АДРЕСА_1 .

Також суд встановив, що згідно рішення Голосіївського районного суду від 09.10.2023 у справі № 752/14603/23 за позовом ОСОБА_1 до Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації про зобов`язання видати ордер, позивачу було відмовлено у задоволенні позовних вимог.

Як вбачається з інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта (номер інформаційної довідки 428114771 від 22.05.2025) ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) має у власності: квартиру за адресою: АДРЕСА_3 , загальною площею 43,5 кв.м, житловою площею 26,4 кв.м, що була придбана згідно договору купівлі-продажу від 16.07.2020 посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Поліщук О.Ю, а також житловий будинок за адресою: АДРЕСА_10 , загальною площею 71 кв.м. житловою площею 23,6 кв.м., що був набутий згідно договору дарування від 16.12.1994.

Мотиви, з яких суд дійшов висновків та закон, яким керувався суд

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно із статтею 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Отже, стаття 15 ЦК України визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.

Відповідно до статті 47 Конституції України кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Статтею 48 Основного Закону встановлено, що кожен має право на достатній життєвий рівень для себе і своєї сім`ї, що включає достатнє харчування, одяг, житло.

Стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожній особі окрім інших прав, право на повагу до її житла. Воно охоплює насамперед право займати житло, не бути виселеною чи позбавленою свого житла. Це покладає на Україну в особі її державних органів зобов`язання «вживати розумних і адекватних заходів для захисту прав». Такий загальний захист поширюється як на власника квартири, так і на наймача.

Відповідно до частини першої статті 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо) у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.

Згідно з частиною першою статті 810 ЦК України, за договором найму (оренди) житла одна сторона - власник житла (наймодавець) передає або зобов`язується передати другій стороні (наймачеві) житло для проживання у ньому на певний строк за плату.

Відповідно до частини першої статті 812 ЦК України, предметом договору найму житла можуть бути помешкання, зокрема квартира або її частина, житловий будинок або його частина.

Згідно з частиною першою статті 813 ЦК України, сторонами у договорі найму житла можуть бути фізичні та юридичні особи.

Відповідно до статті 822 ЦК України, у разі спливу строку договору найму житла наймач має переважне право на укладення договору найму житла на новий строк.

Статтею 9 ЖК України встановлено, що громадяни мають право на одержання у безстрокове користування у встановленому порядку жилого приміщення в будинках державного чи громадського житлового фонду або на одержання за їх бажанням грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення для категорій громадян, визначених законом, або в будинках житлово-будівельних кооперативів. Забезпечення постійним житлом громадян, які відповідно до законодавства мають право на його отримання, може здійснюватися шляхом будівництва або придбання доступного житла за рахунок надання державної підтримки у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян або прав державних і громадських організацій.

За статтею 51 ЖК України жилі приміщення в будинках житлового фонду місцевих рад народних депутатів надаються громадянам виконавчим комітетом районної, міської, районної в місті, селищної, сільської ради народних депутатів за участю громадської комісії з житлових питань, створюваної при виконавчому комітеті з депутатів рад, представників громадських організацій, трудових колективів.

Відповідно до статті 58 ЖК України, на підставі рішення про надання жилого приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду виконавчий комітет районної, міської, районної в місті, селищної, сільської ради народних депутатів видає громадянинові ордер, який є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Кривіцька і Кривіцький проти України» (Kryvitska and Kryvitskyy v. Ukraine, заява № 30856/03) поняття «житло» не обмежується приміщенням, в якому особа проживає на законних підставах або яке було у законному порядку встановлено, а залежить від фактичних обставин, а саме існування достатніх і тривалих зв`язків з конкретним місцем. Втрата житла будь-якою особою є крайньою формою втручання у право на житло.

Згідно зі статтею 61 ЖК України користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення. Договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем - житлово-експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності - відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем - громадянином, на ім`я якого видано ордер.

Суд звертає увагу, що матеріали справи не містять доказів того, що ОСОБА_1 заселилася у житлове приміщення за адресою: АДРЕСА_1 на підставі ордеру, який відповідно достатті 58 ЖК України є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення.

Також, матеріали справи не містять доказів, того що відповідний ордер про вселення у житлове приміщення за адресою: АДРЕСА_1 надавався будь-кому із членів сім`ї позивача.

Єдиною підставою для проживання позивача у вказаному вище житловому приміщенні був Договір по наданню доступу до житлового приміщення №40 від 30.01.2021 укладений із Житловим управлінням «Південне» ДП «ЕКОС» строк дії якого закінчився 31.12.2012.

Відповідач у справі Голосіївська районна в місті Києві державна адміністрація, до віддання якої належить будинок по АДРЕСА_5 не укладала з позивачем жодного договору найму житлового приміщення, а також не видавала ОСОБА_1 ордер на проживання у відповідній кімнаті.

Водночас суд звертає увагу, що матеріали справи не містять доказів того, що відповідач заявляє вимогу до позивача про виселення її із займаного житлового приміщення.

Враховуючи викладене, зважаючи на те, що позивач не набула на законних підставах права користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 , після закінчення строку дії Договору по наданню доступу до житлового приміщення №40 від 30.01.2012 суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову.

При ухвалені рішення суд також враховує, що відмова у позові в жодному разі не порушить конституційне право ОСОБА_1 на житло та не призведе до втрати нею житла як крайньої форми втручання у право на житло, оскільки позивач має у власності квартиру за адресою: АДРЕСА_3 , загальною площею 43,5 кв.м, житловою площею 26,4 кв.м, що була придбана нею згідно договору купівлі-продажу від 16.07.2020 а також житловий будинок за адресою: АДРЕСА_10 , загальною площею 71 кв.м. житловою площею 23,6 кв.м., що був набутий згідно договору дарування від 16.12.1994.

Суд звертає увагу, що при зверненні до суду із позовом та в судових засіданнях позивач намагалася приховати від суд наявність у неї на праві власності квартири та житлового будинку, стверджуючи, що кімната у будинку по АДРЕСА_5 є її єдиним житлом.

Питання про розподіл судових витрат між сторонами суд вирішує відповідно до положень статті 141 ЦПК України.

Згідно з частиною другою статті 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки суд відмовляє у позові, судові витрати покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст.12, 13, 76, 77, 78, 81, 259, 261, 265, 273, 354 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

позов ОСОБА_1 до Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації про визнання права користування житловим приміщенням - залишити без задоволення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 08.08.2025

Суддя: С.О. Чекулаєв