ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/5799/25 Справа № 185/5371/24 Суддя у 1-й інстанції - Зінченко А. С. Доповідач - Макаров М. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 серпня 2025 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого судді Макарова М.О.

суддів Єлізаренко І.А., Свистунової О.В.

при секретарі Коляді Я.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за апеляційними скаргами представника ОСОБА_1 адвоката Повалій Олени Василівни, Приватного акціонерного товариства "ДТЕК Павлоградвугілля" на рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11 березня 2025 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства "ДТЕК Павлоградвугілля" про відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок професійного захворювання при виконанні трудових обов`язків, -

В С Т А Н О В И Л А :

У травні 2024 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просить стягнути з Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля» на його користь 245 000 грн у відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок професійного захворювання при виконання трудових обов`язків.

Позов мотивовано тим, що ОСОБА_1 з 03 березня 2003 року по 25 січня 2008 року, та з 16 червня 2009 року по 13 березня 2017 року, працював у різних структурних підрозділах на різних посадах у Приватному акціонерному товаристві «ДТЕК Павлоградвугілля» (далі відповідач). Позивач має постійні скарги на стан свого здоров`я, змушений проходити лікування. Позивач має скарги на біль в шийному та п/кр відділі з іррадіацією в праву нижню

кінцівку, біль в плечових, ліктьових та колінних суглобах, сухий кашель, задишку при незначному фізичному навантаженні, зниження слуху. У зв`язку з вказаним хронічним професійним захворюванням та вказаною травмою

порушено та порушуються нормальні життєві зв`язки позивача, він позбавлений

можливості реалізовувати свої звички та бажання. Тривалий процес лікування,

позбавляє можливості позивача вести повноцінний спосіб життя. З моменту

отримання хронічного професійного захворювання та травми, постійно відчуває

фізичні страждання та біль, обґрунтовані важкістю самопочуття та особливостями лікування. Окрім того, внаслідок отриманих хронічних професійних захворювань та виробничої травми, що супроводжується значною втратою працездатності, систематичною необхідністю отримання медичної допомоги, позивач постійно відчуває психологічний дискомфорт, порушення душевної рівноваги, вираженої у почуттях розпачу, тривоги, дратівливості, у почуттях страху, поганому сні на фоні сильних больових відчуттів. Все це постійно і негативно позначалося і позначається сьогодні на душевному та фізичному станах.

На даний час його самопочуття не поліпшується, негативні зміни у його житті є незворотними, усвідомлення чого, завдає йому душевного болю та страждань. Перелічені негативні явища не можуть не викликати переживання, страждання, стрес, депресію. Отже, факт моральних страждань є очевидним і не потребує доказуванню іншими засобами доказування. Враховуючи ступень втрати працездатності, тривалість та глибину фізичних та душевних страждань, не можливість відновити стан здоров`я, істотність змін у життєвих стосунках, необхідність додаткових зусиль для організації повсякденного життя, постійне лікування позивач вважає, що стягнення з відповідача на його користь у відшкодування моральної шкоди 245 000 грн є справедливим та розумним.

Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11 березня 2025 року позов задоволено частково та ухвалено стягнути з Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля» на користь ОСОБА_1 100 000 грн в рахунок відшкодування моральної шкоди без відрахуванням податків та інших обов`язкових платежів. В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено. Вирішено питання стосовно судових витрат.

Рішення суду мотивовано тим, що керуючись принципом розумності та справедливості, приймає до уваги стан здоров`я позивача, тяжкість отриманої виробничої травми, втрату професійної працездатності, інвалідність, характер та об`єм його фізичних, душевних, психічних страждань від одержаного профзахворювання, втрату можливості його трудової та соціальної реабілітації, що призвело до значних тяжких змін життєвих зв`язків, а саме 65% втрати професійної працездатності, істотність вимушених змін в життєвих стосунках, враховує в тому числі обставин нещасного випадку та вину працівника, та вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 100 000,00 грн. в порядку відшкодування моральної шкоди.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду змінити, стягнувши з відповідача на користь позивача суму моральної шкоди у розмірі 245 000,00 грн без урахування утримання податку з доходів фізичних осіб та інших обов`язкових платежів, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

В апеляційній скарзі ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» просить рішення суду змінити, зменшивши суму відшкодування моральної шкоди до 55 000 грн., посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Апеляційні скарги мотивовані тим, що суд першої інстанції не повно з`ясував усі фактичні обставини справи та не дослідив і не надав належної оцінки наявним матеріалах справи доказам, не сприяв повному, об`єктивному та неупередженому її розгляду, а тому рішення суду не відповідає фактичним обставинам справи, є незаконним та необґрунтованим.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційних скарг і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги необхідно задовольнити частково, з наступних підстав.

Так, судом встановлено, що відповідно до копії трудової книжки НОМЕР_1 , виданої 18 липня 1989 року на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , позивач 03 березня 2003 року по 25 січня 2008 року, та з 16 червня 2009 року по 13 березня 2017 року працював на різних посадах у різних структурних підрозділах в Приватному акціонерному товаристві «ДТЕК Павлоградвугілля».

13 березня 2017 року позивача звільнено з роботи на підставі п. 2 ст. 40 Кодексу законів про працю України за станом здоров`я, який перешкоджає продовженню даної роботи.

За час роботи на підприємстві відповідача позивач отримав хронічне професійне захворювання.

Згідно з акту П-4 розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 25 травня 2017 року встановлено наявність у позивача професійних захворювань: радикулопатія попереково-крижова LS, S1 та шийна С6, С7, С8 з вираженими статико-динамічними порушеннями, стійким больовим, м`язово-тонічним і периферичним нейросудинним синдромами з вазомоторно-трофічними порушеннями на кистях, нейродистрофією у вигляді двобічного плечолопаткового періартрозу (ПФ другого ступеня), остеоартрозу у поєднанні з періартрозом ліктьових (ПФ другого ступеня) і колінних (ПФ другого ступеня) суглобів; хронічне обструктивне захворювання легень першої стадії (пиловий бронхіт першої стадії. емфізема легень першої стадії), група «А». Легенева недостатність першого другого ступеня; нейросенсорна приглухуватість першого ступеня (з легким зниженням слуху). Вищезазначений акт встановлює, що професійне захворювання(отруєння) виникло за таких обставин: тривала дія шкідливих факторів виробничого середовища та трудового процесу на організм хворого, недосконалість технології, механізмів, робочого інструменту. Хронічне професійне захворювання позивача виявлено під час медичного огляду в 2017 році, повідомлення про наявність хронічного професійного захворювання позивача 11 липня 2017 року, встановлення остаточного діагнозу 25 квітня 2017 року, раніше професійне захворювання виявлено не було, винні особи не встановлені у зв`язку зі зміною керівництва. Стаж роботи в умовах впливу шкідливих факторів 17 років 3 місяці.

Також на підприємстві відповідача з позивачем стався нещасний випадок, що підтверджується актом форми Н-1 № 15 про нещасний випадок від 19 травня 2012 року та актом форми Н-5 проведення розслідування нещасного випадку від 19 травня 2012 року, в результаті якого позивачем було втрачено 10% втрати працездатності. П.6 акту форми Н-1 встановлюються обставини при яких стався нещасний випадок, а саме: 17 травня 2012 року в 3-ю зміну в.о. зам. начальника дільниці №4 Юркевичем С.С. був виданий наряд ланці робочих (7ГРОЗ, 1МГВМ, 1ел.сл., 1МПУ, 2ГРП) на виїмку вугілля з 858 лави, кріплення сполучень, обслуговування конвеєрів і ДКНУ, доставку лісоматеріалів. Керував роботами в зміні гірничий майстер ОСОБА_2 . В 22 годині 40 хвилин гірничий робітник очисного забою ОСОБА_1 доставляв вручну дерев`яну стойку (L-2 метра) по 858 збірному штреку на ВПП ПК-12, для

навантажування і подальшого транспортування по ДКНУ на НПП, при переміщенні по ходовому відділенню, спотикнувся, не здержав рівноваги впустив дерев`яну стойку собі на ліву ногу, травмував її. Відповідно до п. 6, акту форми Н-5 нещасний випадок з ГРОЗ ОСОБА_1 вважається пов`язаним з виробництвом. Причина нещасного випадку невиконання посадових обов`язків, вимог інструкції з охорони праці, в тому числі позивачем ОСОБА_1 .

Згідно довідки Медико-соціальної експертної комісії від 10 жовтня 2012 року серії 10 ААА № 084486 позивачу первинно визначено ступінь втрати працездатності на рівні 15%. Згідно довідки Медико-соціальної експертної комісії від 11 липня 2017 року серії 12 ААА № 046957 позивачу первинно-повторно визначено ступінь втрати працездатності на рівні 65% з яких: 40% - радикулопатія, 10% - хронічне обструктивне захворювання легень, 5% - нейросенсорна приглухуватість, 10% - виробнича травма. Згідно довідки Медико-соціальної експертної комісії від 11 липня 2017 року серії 12

ААА № 651713 позивачу первинно встановлено третю групу інвалідності за професійним захворюванням.

Згідно довідки Медико-соціальної експертної комісії від 01 липня 2021 року серії 12 ААА № 064879 позивачу повторно безстроково визначено ступінь втрати працездатності на рівні 65% з яких: 40% - радикулопатія, 10% - хронічне обструктивне захворювання легень, 5% - нейросенсорна приглухуватість, 10% - виробнича травма.

Згідно довідки Медико-соціальної експертної комісії від 01 липня 2021 року серії 12 ААВ № 126732 позивачу повторно безстроково за професійним захворюванням встановлено третю групу інвалідності.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що керуючись принципом розумності та справедливості, приймає до уваги стан здоров`я позивача, тяжкість отриманої виробничої травми, втрату професійної працездатності, інвалідність, характер та об`єм його фізичних, душевних, психічних страждань від одержаного профзахворювання, втрату можливості його трудової та соціальної реабілітації, що призвело до значних тяжких змін життєвих зв`язків, а саме 65% втрати професійної працездатності, істотність вимушених змін в життєвих стосунках, враховує в тому числі обставин нещасного випадку та вину працівника, та вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 100 000,00 грн. в порядку відшкодування моральної шкоди.

Проте, колегія суддів не може погодитись з розміром такого відшкодування.

Відповідно до ч.2 ст.153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Частиною першої ст.237-1 КЗпП України передбачено відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі порушення його законних прав, що призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у тому числі у фізичному болю та стражданнях, яких зазнала особа у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я.

У відповідності до ст. 4 ЗУ «Про охорону праці», державна політика в області охорони праці, базується; зокрема, на принципах пріоритету життя і здоров`я працівників, повної відповідальності роботодавця за створення належних, безпечних і здорових умов праці, соціального захисту працівників, повного відшкодування шкоди особам, які постраждали від нещасних випадків на виробництві і професійних захворювань.

У пункті 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснення, що відповідно до статті 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

Крім того, згідно рішення Конституційного Суду України від 27 січня 2004 року, моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві чи професійного захворювання полягає, зокрема, у фізичному болю, фізичних та душевних стражданнях, яких він зазнає у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричиняють йому моральні та фізичні страждання.

Так, згідно довідки Медико-соціальної експертної комісії від 01 липня 2021 року серії 12 ААА № 064879 позивачу повторно безстроково визначено ступінь втрати працездатності на рівні 65% з яких: 40% - радикулопатія, 10% - хронічне обструктивне захворювання легень, 5% - нейросенсорна приглухуватість, 10% - виробнича травма.

У зв`язку з хронічним захворюванням у позивача порушено та порушуються нормальні життєві зв`язки він позбавлений можливості вести повноцінний спосіб життя, постійно відчуває біль, фізичні страждання, обґрунтовані важкістю самопочуття та особливостями лікування. Крім того, він постійно відчуває психологічний дискомфорт, порушення душевної рівноваги, вираженої у почуттях розпачу, тривоги, дратівливості.

Виходячи з цих обставин, колегія суддів, беручи до уваги характер і тривалість фізичних і моральних страждань позивача, істотність вимушених змін у його життєвих стосунках, внаслідок хронічного захворювання, розмір втрати професійної працездатності, вважає за необхідне, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, змінити рішення суду в частині визначеного судом розміру моральної шкоди і збільшити її з 100 000,00 грн. до 130 000,00 грн..

За таких обставин, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги ОСОБА_1 та Приватного акціонерного товариства "ДТЕК Павлоградвугілля" підлягає частковому задоволенню, а рішення суду зміні, збільшивши суму відшкодованої моральної шкоди з 100 000 грн. до 130 000 грн., відповідно до положень ст. 376 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 259, 367, 374, 376 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційні скарги представника ОСОБА_1 адвоката Повалій Олени Василівни, Приватного акціонерного товариства "ДТЕК Павлоградвугілля" задовольнити частково.

Рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11 березня 2025 року змінити збільшивши суму відшкодованої моральної шкоди зі 100 000 грн. до 130 000 грн., без відрахування податків та інших обов`язкових платежів.

В решті рішення залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови складено 08 серпня 2025 року.

Головуючий суддя М.О. Макаров

Судді І.А. Єлізаренко

О.В. Свистунова