04.08.2025 Єдиний унікальний номер 205/9888/24
Справа № 205/9888/24
Провадження № 2/205/880/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 серпня 2025 року м. Дніпро

Новокодацький районний суд міста Дніпра у складі:

головуючого судді Федотової В.М.,

при секретарі Киричок Л.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка», ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Товариство з обмеженою відповідальністю «Майнінг Технолоджі», про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2024 року представник позивача адвокат Стрижак Є.Ю. звернувся до суду із вищевказаною позовною заявою.

В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що 23.01.2023 року о 17 год. 30 хв. у м. Дніпро на вул. Гебріна сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «КІА Sportage», н.з. НОМЕР_1 , який належить ТОВ «Майнінг Технолоджі», під керуванням водія ОСОБА_2 та транспортного засобу «Renault Megane», н.з. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_1 . Внаслідок ДТП автомобіль «Renault Megane», н.з. НОМЕР_2 , отримав механічні ушкодження та було заподіяна матеріальна шкода. Постановою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 24.03.2023 року ОСОБА_2 визнано винним та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП. Цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу «КІА Sportage», н.з. НОМЕР_1 , була застрахована у ПрАТ «СК «Уніка» за полісом № 211682420, дійсного на момент ДТП, страхувальник ТОВ «Прайм Нафтотрейд».

На виконання вимог Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» позивач повідомив ПрАТ «СК «Уніка» про настання страхового випадку. Також, позивачем, відповідно до вимог закону, було подано до ПрАТ «СК «Уніка» заяву № /1 від 27.02.2023 року про виплату матеріального збитку за полісом № 211682420.

06.04.2023 року за результатами розгляду заяви про виплату матеріального збитку за полісом № 211682420, ПрАТ «СК «Уніка» було сплачено позивачу страхове відшкодування у розмірі 86 576,05 грн. Також, листом ПрАТ «СК «Уніка» від 12.04.2023 року представнику позивача було надано копію звіту № 22003 від 06.03.2023 року, виконаного ТОВ «СЗУ Україна», згідно якого ринкова вартість автомобіля «Renault Megane», н.з. НОМЕР_2 , складає 215 292,11 грн., вартість відновлювального ремонту 230 831,82 грн. Згідно висновку вартості придатних залишків № 22266, вартість автомобіля «Renault Megane», н.з. НОМЕР_2 , у пошкодженому стані складає 128 716,06 грн.

Не погодившись із звітом ТОВ «СЗУ Україна» позивач залучив для проведення незалежної оцінки вартості (розміру) збитків, заподіяних транспортному засобу оцінювача ОСОБА_3 , яким було складено звіт № 11-02.23 від 09.02.2023 року про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу, згідно якого ринкова вартість транспортного засобу «Renault Megane», н.з. НОМЕР_2 , складає 262 743,57 грн., вартість відновлюваного ремонту 230 538, 51 грн. (включаючи ПДВ на запасні частини), вартість відновлювального ремонту з урахуванням зносу 108 151,91 грн. (включаючи ПДВ на запасні частини). Відповідно до вказаного звіту транспортний засіб «Renault Megane», н.з. НОМЕР_2 , підлягає ремонту. Про складання вказаного звіту повідомлено ПрАТ «СК «Уніка» як страховика.

У заяві від 24.05.2023 року позивач просив ПрАТ «СК «Уніка» переглянути прийняте рішення по події від 23.01.2023 року та здійснити сплату матеріальних збитків у повному обсязі відповідно до звіту № 11-02.23 від 09.02.2023 року. У листі ПрАТ «СК «Уніка» від 07.06.2022 року позивачу було відмовлено у перегляді рішення.

Представник позивача зазначає, що визначення розміру збитку на підставі звіту № 22003 від 06.03.2023 року, що виконаний ТОВ «СЗУ Україна», є способом, який не передбачений Законом. Як вбачається зі звіту № 22003 від 06.03.2023 року, що виконаний ТОВ «СЗУ Україна», замовником оцінки є ПрАТ «СК «Уніка» згідно договору доручення з замовником, однак цей договір ПрАТ «СК «Уніка» надано не було, при тому, що він є невід`ємною складовою вказаного звіту. З єдиного наданого відповідачем акту огляду транспортного засобу від 07.02.2023 року вбачається, що його склав аварійний комісар. Натомість, звіт № 22003 від 06.03.2023 виконав оцінювач ОСОБА_4 , засвідчивши його своїм підписом і печаткою. З цього вбачається, що огляд пошкодженого транспортного засобу позивача і розрахунки робили різні особи. Окрім цього, у звіті № 22003 від 06.03.2023 року оцінювач зазначає, що особисто оцінювачем КТЗ не оглядався, використано матеріали з огляду спеціаліста. На думку сторони позивача, наданий ПрАТ «СК «Уніка» звіт є недопустимим доказом. Позивач не згодна з виплаченою сумою матеріального збитку, оскільки отриманої позивачем суми страхового відшкодування недостатньо для покриття збитків, завданих у ДТП з огляду на те, що виплата страхового відшкодування була розрахована на підставі документів, які суперечать вимогам чинного законодавства та здійснена без погодження з потерпілою стороною, а отже, всупереч вимогам спеціального Закону та здійснена не в повному обсязі. Згідно полісу № 211682420 ліміт покриття на одного потерпілого за шкоду, заподіяну майну потерпілих складає 160 000 грн., страховик повинен в межах ліміту покрити матеріальні збитки завдані позивачу. Оскільки ПрАТ «СК «Уніка» виплачена частина суми страхового відшкодування у розмірі 86 576,05 грн., то ним повинна бути доплачена сума у розмірі 21 575,86 грн. (108 151,91 грн. (вартість відновлювального ремонту з урахуванням зносу) - 86 576, 05 грн. (виплачена ПрАТ «СК «Уніка» сума). При цьому, розміру виплати суми страхового відшкодування, що покладається на ПрАТ «СК «Уніка», недостатньо для покриття фактичного розміру шкоди, заподіяної внаслідок ДТП, а тому відповідач ОСОБА_2 повинен відшкодувати різницю між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування у розмірі 122 386,60 грн. Оскільки на страхувальника покладається обов`язок виплатити 21 575,86 грн., а розмір завданої шкоди складає 230 538, 51 грн., сума, що повинна бути виплачена відповідачем ОСОБА_2 складає 122 386,6 грн. (230 538, 51 грн. 21 575, 86 грн. 86 576,05 грн.).

Враховуючи викладене, представник позивача звертається до суду та, з урахуванням уточненої позовної заяви від 04.02.2025 року, просить стягнути із відповідача ПрАТ «СК «Уніка» на користь позивача суму страхового відшкодування у розмірі 21 575,86 грн., стягнути із відповідача ОСОБА_2 матеріальні збитки у розмірі 122 386,60 грн., судовий збір розподілити пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 02.08.2024 року позовну заяву було прийнято до розгляду, відкрито загальне позовне провадження по справі та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 02.08.2024 року клопотання представника позивача про витребування доказів було задоволено, витребувано у ТОВ «Прайм Нафтотрейд» наступну інформацію: чи перебував ОСОБА_2 у трудових відносинах із ТОВ «Прайм Нафтотрейд» на момент скоєння ДТП, яке відбулося 23.02.2023 року; на якій підставі ОСОБА_2 перебував за кермом транспортного засобу «KIA Sportage», реєстраційний номер НОМЕР_3 , що належить на праві власності ТОВ «Прайм Нафтотрейд».

17.09.2024 року до суду від представника відповідача ПрАТ «СК «Уніка» - Бортник Л.В. надійшов відзив на позовну заяву, у якому вона просила відмовити у задоволенні позовних вимог. В обґрунтування заперечень посилалась на те, що 25.01.2023 року страхувальник за договором повідомив про ДТП. 27.02.2023 року позивач звернувся до страховика із письмовою заявою про виплату матеріального збитку. 07.02.2023 року, тобто в межах 10-денного строку, у присутності власника/представника власника, пошкоджений транспортний засіб було оглянуто оцінювачем, про що складено Акт огляду транспортного засобу. На підставі вищенаведеного, розмір збитку по пошкодженому автомобілю «Renault Megane», н.з. НОМЕР_2 , було розраховано на підставі звіту № 22003 від 06.03.2023 року про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу, складеного ТОВ «СЗУ Україна». Згідно вказаного звіту, ринкова вартість транспортного засобу «Renault Megane», н.з. НОМЕР_2 , становить 215 292,11 грн., вартість відновлювального ремонту 230 831,82 грн., вартість матеріального збитку, завданого власнику 215 292,11 грн. Отже, відповідно до звіту, з урахуванням вимог ст. 30 Закону, автомобіль вважається фізично знищеним, адже витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу (230 831,82 грн.) перевищують вартість транспортного засобу до ДТП (215 292,11 грн.). Вартість транспортного засобу «Renault Megane», н.з. НОМЕР_2 , у пошкодженому стані було визначено на підставі висновку про вартість придатних залишків № 22266 від 14.03.2023 року, складеного СОД ТОВ «СЗУ Україна». Відповідно до цього звіту, вартість досліджуваного транспортного засобу у пошкодженому стані складає 128 716,06 грн. Страхове відшкодування розраховане наступним чином: 215 292,11 грн. - 128 716,06 грн. = 86 576,05 грн. 06.04.2023 року страховик сплатив страхове відшкодування в розмірі 86 576,05 грн. на реквізити, вказані позивачем. Враховуючи вищевикладене, ПрАТ СК «Уніка», виконано свої зобов`язання за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів у повному обсязі. Окрім того, представник відповідача зазначив, що наданий стороною позивача звіт не є висновком експерта в розумінні ЦПК України, та не відповідає вимогам ст. 102 ЦПК України. У даному дослідженні не вказано, що воно виготовлене для подання його до суду, та що оцінювач обізнаний про кримінальну відповідальність. При цьому, позивач звертаючись до суду з позовом, не зазначає, в чому полягає неправильність звіту № 22003 від 06.03.2023 року про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу, складеного ТОВ «СЗУ Україна» на замовлення ПрАТ «СК «Уніка», не надає доказів, що було проведено рецензування звіту тощо. Доводи сторони позивача зводяться до незгоди з розміром страхового відшкодування та до того, що оцінювачем проведено оцінку за матеріалами огляду спеціаліста. Звертає увагу суду, що звіт № 22003 від 06.03.2023 року та звіт № 11-02.23 від 09.02.2023 року є майже тотожними у визначенні розміру матеріального збитку та розміру відновлювального ремонту, різниця полягає лише у визначенні ринкової вартості досліджуваного транспортного засобу. При цьому, у звіті, виготовленому на замовлення страховика, розрахована ринкова вартість по ринку з корекцією курсу НБУ, тоді як у звіті, наданому позивачем, ринкова вартість визначена по «Бюлетню автотоварознавця» з корекцією по курсу НБУ. При цьому, представник відповідача підтвердила, що цивільно-правова відповідальність водія автомобіля «КІА Sportage», н.з. НОМЕР_1 , застрахована в ПрАТ «СК «Уніка» згідно полісу № 211682420 від 24.10.2022 року, строк дії даного полісу з 24.10.2022 року по 23.10.2023 року включно, страхувальник - ТОВ «Прайм Нафтотрейд», франшиза - нуль гривень, страхова сума за шкоду, заподіяну майну - 160 000 грн.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 18.12.2024 року клопотання представника позивача про витребування доказів було задоволено, витребувано у ГУ ДПС у Дніпропетровській області наступну інформацію: чи надавало ТОВ «Прайм Нафтотрейд» відомості про суми нарахованого доходу, утриманого та сплаченого податку на доходи фізичних осіб та військового збору (Додаток 4ДФ) стосовно ОСОБА_2 за період з 01.01.2023 року по 31.03.2023 року; чи надавало ТОВ «Прайм Нафтотрейд» повідомлення про прийняття на роботу/укладення гіг-контракту стосовно ОСОБА_2

14.01.2025 року до суду від ГУ ДПС у Дніпропетровській області надійшли витребувані документи.

Ухвалою від 05.03.2025 року підготовче провадження по справі було закрито, справу призначено до судового розгляду по суті.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 03.04.2025 року було прийнято до розгляду уточнену позовну заяву ОСОБА_1 до ПрАТ «СК «Уніка», ОСОБА_2 , третя особа: ТОВ «Майнінг Технолоджі», про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, замінено неналежного відповідача ТОВ «Прайм Нафтотрейд» у цивільній справі № 205/9888/24 на належного відповідача ОСОБА_2 , залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ТОВ «Майнінг Технолоджі».

Представник позивача адвокат Перепелиця В.М. письмово просив розгляд справи проводити без участі позивача та її представника, уточнені позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити.

Представник відповідача ПрАТ «СК «Уніка» - Бортник Л.В. письмово просила розгляд справи проводити за її відсутності з урахуванням позиції, викладеній у відзиві на позовну заяву.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив, будь-яких заяв від нього в процесі розгляду справи до суду не надходило.

Представник третьої особи ТОВ «Майнінг Технолоджі» у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив, будь-яких заяв від нього в процесі розгляду справи до суду не надходило.

Суд, враховуючи ту обставину, що сторонам по справі були створені належні та достатні умови для подання суду відповідних заяв по суті справи, заяв із процесуальних питань та доказів, вважає, що чергове відкладення розгляду справи, за наявності зібраних по справі матеріалів яких, на думку суду, достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, порушуватиме розумний строк розгляду цивільної справи, у зв`язку із чим суд вважає за необхідне ухвалити відповідне рішення по справі на підставі наявних матеріалів.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Згідно із ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Частиною 1 статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Вибір громадянами способу захисту своїх прав і свобод від порушень та протиправних посягань гарантовано ч. 4 ст. 55, ст. 124 Конституції України, відповідно до якої кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань та закріплено статтями 7, 12 Загальної декларації про права людини, ст. 13 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, що згідно зі статтею 9 Конституції України є складовою національного законодавства.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані та зібрані у справі докази, дійшов висновку про задоволення позовних вимог з огляду на наступне.

Згідно із ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

На підставі ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

У відповідності до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Судом встановлено, що 23.01.2023 року о 17 год. 30 хв. у м. Дніпро на вул. Гебріна сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «КІА Sportage», н.з. НОМЕР_1 , який належить ТОВ «Майнінг Технолоджі», під керуванням водія ОСОБА_2 та транспортного засобу «Renault Megane», н.з. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_1 . Внаслідок ДТП автомобіль «Renault Megane», н.з. НОМЕР_2 , отримав механічні ушкодження та було заподіяна матеріальна шкода.

Постановою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 24.03.2023 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 850 грн. (а.с. 19-20). Вказана постанова набрала законної сили 04.04.2023 року, що не заперечувалось сторонами.

Згідно із ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Рішенням Європейського суду з прав людини від 25 липня 2002 року у справі за заявою № 48553/99 «Совтрансавто Холдинг» проти України», а також рішенням Європейського суду з прав людини від 28 жовтня 1999 року у справі за заявою № 28342/95 «Брумареску проти Румунії» встановлено, що існує усталена судова практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів.

Таким чином, вина водія ОСОБА_2 встановлена та в порядку ст. 82 ЦПК України доказуванню не підлягає.

Власником транспортного засобу «Renault Megane», н.з. НОМЕР_2 , є ОСОБА_1 що не заперечувалось сторонами.

На момент вчинення ДТП цивільно-правова відповідальність водія автомобіля «КІА Sportage», н.з. НОМЕР_1 , була застрахована в ПрАТ «СК «Уніка» згідно полісу № 211682420 від 24.10.2022 року, страхувальник ТОВ «Прайм Нафтотрейд», строк дії полісу з 24.10.2022 року по 23.10.2023 року включно, страхувальник - ТОВ «Прайм Нафтотрейд», франшиза - нуль гривень, страхова сума за шкоду, заподіяну майну - 160 000 грн. (а.с. 73). Вказане також підтвердив представник відповідача ПрАТ «СК «Уніка» у відзиві на позовну заяву.

На виконання вимог Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» позивач ОСОБА_1 повідомила ПрАТ «СК «Уніка» про настання страхового випадку. Також, позивачем, було подано до ПрАТ «СК «Уніка» заяву № /1 від 27.02.2023 року про виплату матеріального збитку за полісом № 211682420. (а.с. 18).

За результатами розгляду заяви позивача ОСОБА_1 про виплату матеріального збитку за полісом № 211682420, ПрАТ «СК «Уніка» було сплачено позивачу страхове відшкодування у розмірі 86 576,05 грн., що підтвердив представник відповідача ПрАТ «СК «Уніка» у відзиві на позовну заяву.

Згідно копії звіту № 22003 від 06.03.2023 року, виконаного ТОВ «СЗУ Україна», ринкова вартість автомобіля «Renault Megane», н.з. НОМЕР_2 , складає 215 292,11 грн., вартість відновлювального ремонту 230 831,82 грн. Згідно висновку вартості придатних залишків № 22266, вартість автомобіля «Renault Megane», н.з. НОМЕР_2 , у пошкодженому стані складає 128 716,06 грн. (а.с. 13-17).

Згідно копії висновку вартості придатних залишків № 22266, вартість автомобіля «Renault Megane», н.з. НОМЕР_2 , у пошкодженому стані складає 128 716,06 грн. (а.с. 60).

Матеріали справи містять також страховий акт / наказ № /1 від 09.05.2023 року, з якого вбачається, що страхове відшкодування було розраховане наступним чином: 215 292,10 грн. (вартість ТЗ на момент пошкодження) - 128 716, 05 грн. (вартість ТЗ у пошкодженому стані) = 86 576,05 грн. (а.с. 74). Також вирішено страхове відшкодування у розмірі 86 576,05 грн. перерахувати ОСОБА_1 .

Отримання страхового відшкодування у розмірі 86 576,05 грн. підтвердив представник позивача у позовній заяві.

Не погодившись із звітом ТОВ «СЗУ Україна», позивач ОСОБА_1 залучила для проведення незалежної оцінки вартості (розміру) збитків, заподіяних транспортному засобу, оцінювача ОСОБА_3 , яким було складено звіт № 11-02.23 від 09.02.2023 року про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу, згідно якого ринкова вартість транспортного засобу «Renault Megane», н.з. НОМЕР_2 , складає 262 743,57 грн., вартість відновлюваного ремонту 230 538, 51 грн. (включаючи ПДВ на запасні частини), вартість відновлювального ремонту з урахуванням зносу 108 151,91 грн. (включаючи ПДВ на запасні частини). Відповідно до вказаного звіту транспортний засіб «Renault Megane», н.з. НОМЕР_2 , підлягає ремонту (а.с. 21-39).

Представник позивача зазначає, що позивач письмово просила ПрАТ «СК «Уніка» переглянути прийняте рішення по ДТП, яка трапилась 23.01.2023 року, та здійснити виплату матеріальних збитків у повному обсязі відповідно до звіту № 11-02.23 від 09.02.2023 року, однак ПрАТ «СК «Уніка» було відмовлено позивачу у перегляді рішення, що не заперечувалось представником відповідача ПрАТ «СК «Уніка» у відзиві на позовну заяву.

Із відповіді ГУ ДПС у Дніпропетровській області на ухвалу суду про витребування доказів, яка надійшла до суду 14.01.2025 року, вбачається, що відомості про суми нарахованого доходу, утриманого та сплаченого податку на доходи фізичних осіб та військового збору стосовно ОСОБА_2 за період з 01.01.2023 року по 31.03.2023 року не значаться, повідомлення про прийняття на роботу/укладення гіг-контракту стосовно ОСОБА_2 ТОВ «Майнінг Технолоджі» до податкового органу ДПС не надавались (а.с. 128-130). Додатково зазначили, що 12.11.2024 року ТОВ «Прайм Нафтотрейд» проведено зміну назви в ЄДР ДПС на ТОВ «Майнінг Технолоджі».

Надаючи правову оцінку обставинам, що склалися між сторонами у вказаній справі, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Таким актом, у даному випадку, є Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі Закон), який містить спеціальні норми щодо регулювання вказаних правовідносин.

Згідно із статтею 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

У п. 4 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» зазначено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини.

Відповідно до правової позиції, викладеній у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц (провадження №14-176цс18), у випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у статті 38 вказаного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування.

Згідно із ст.ст. 979, 980 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, зокрема, з життям, здоров`ям, працездатністю та пенсійним забезпеченням (особисте страхування).

Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» є спеціальним законом, що регулює правовідносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. У цьому Законі визначено, що особами, відповідальність яких вважається застрахованою, є страхувальник та інші особи, які правомірно володіють забезпеченим транспортним засобом, тобто таким, який зазначається у чинному договорі обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, за умови його експлуатації особами, відповідальність яких застрахована (пункти 1.4, 1.7 статті 1).

За нормами статті 3 даного Закону обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 вказаного Закону).

Страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. (стаття 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Згідно вимог ст. 34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик зобов`язаний направити свого представника (працівника або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків.

За змістом ст. ст. 22-31, 35, 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», настання страхового випадку (скоєння дорожньо-транспортної пригоди) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов`язана зі смертю потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинно відповідати розміру оціненої шкоди, але якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

Відповідно до п. 36.2 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний:у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити страхове відшкодування.

Згідно із ст. 18 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум та згідно з умовами, зазначеними у внутрішньому договорі страхування, зобов`язаний у встановленому цим Законом порядку здійснити страхову виплату у зв`язку із шкодою, заподіяною внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю та/або майну потерпілої особи, або прийняти обґрунтоване рішення про відмову в її здійсненні.

Як було встановлено судом, на момент вчинення ДТП (23.01.2023 року) цивільно-правова відповідальність водія автомобіля «КІА Sportage», н.з. НОМЕР_1 , була застрахована в ПрАТ «СК «Уніка» згідно полісу № 211682420 від 24.10.2022 року, страхувальник ТОВ «Прайм Нафтотрейд», строк дії полісу з 24.10.2022 року по 23.10.2023 року включно, страхувальник - ТОВ «Прайм Нафтотрейд», франшиза - нуль гривень, страхова сума за шкоду, заподіяну майну - 160 000 грн. (а.с. 73).

Матеріали справи містять страховий акт / наказ № /1 від 09.05.2023 року, з якого вбачається, що страхове відшкодування було розраховане наступним чином: 215 292,10 грн. (вартість ТЗ на момент пошкодження) - 128 716, 05 грн. (вартість ТЗ у пошкодженому стані) = 86 576,05 грн. (а.с. 74). Також вирішено страхове відшкодування у розмірі 86 576,05 грн. перерахувати ОСОБА_1 .

Представник відповідача ПрАТ «СК «Уніка» у відзиві на позовну заяву підтвердив, що згідно копії звіту № 22003 від 06.03.2023 року, виконаного ТОВ «СЗУ Україна», ринкова вартість автомобіля «Renault Megane», н.з. НОМЕР_2 , складає 215 292,11 грн., вартість відновлювального ремонту 230 831,82 грн. Згідно висновку вартості придатних залишків № 22266, вартість автомобіля «Renault Megane», н.з. НОМЕР_2 , у пошкодженому стані складає 128 716,06 грн. (а.с. 13-17). На підставі вказаного звіту було розраховано суму страхового відшкодування.

Порядок розрахунку розміру шкоди, пов`язаної з пошкодженням транспортного засобу, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, встановлений законодавчо, регламентується Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та Методикою товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженій наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України 24 листопада 2003 року № 142/5/2092 (у редакції наказу Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24 липня 2009 року № 1335/5/1159) зареєстрованій в Міністерстві юстиції України 24 листопада 2003 року за № 1074/839 (далі Методика).

Механізм оцінки (визначення вартості) колісних транспортних засобів, а також вимоги до оформлення результатів оцінки, оціночні процедури визначення вартості КТЗ визначені у Методиці яка застосовується, серед іншого, з метою визначення матеріальних збитків, завданих власнику в разі пошкодження КТЗ, визначення вартості відновлювального ремонту КТЗ.

Згідно із п. 2.4 Методики вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування КТЗ, з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості).

Відповідно до п. 1.3 вказаної Методики, вимоги Методики є обов`язковими під час проведення автотоварознавчих експертиз та експертних досліджень судовими експертами науково-дослідних інститутів судових експертиз Міністерства юстиції України, експертами науково-дослідних експертно-криміналістичних центрів Міністерства внутрішніх справ України, експертами інших державних установ, суб`єктами господарювання, до компетенції яких входить проведення судових автотоварознавчих експертиз та експертних досліджень, а також всіма суб`єктами оціночної діяльності під час оцінки КТЗ у випадках, передбачених законодавством України або договорами між суб`єктами цивільно-правових відносин.

Тому, з урахуванням вимог п. 1.3 даної Методики, слід дійти висновку, що будь-який розрахунок матеріального збитку без урахуванням вимог Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів буде суперечити наведеному в п. 2.4. поняттю вартості матеріального збитку.

Однією з головних вимог, передбачених Методикою, є особистий огляд колісних транспортних засобів оцінювачем (експертом), про що зазначено в п. 5.1 Методики.

Відповідно до п. 5.5 Методики під час технічного огляду КТЗ оцінювач (експерт) повинен: а) перевірити відповідність ідентифікаційних даних КТЗ записам у наданих документах; б) перевірити укомплектованість КТЗ, установити комплектність, наявність додаткового обладнання; в) установити пробіг за одометром; г) зафіксувати інформативні ознаки раніше виконаного відновлювального ремонту КТЗ; ґ) установити характер і обсяги пошкоджень на момент огляду та інші ознаки, які характеризують технічний стан КТЗ, з обов`язковою їх фіксацією шляхом фотографування.

Згідно із п. 8.1, 8.5 вказаної Методики, для визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику КТЗ, застосовуються витратний підхід і метод калькуляції вартості відновлювального ремонту. Калькуляція вартості відновлювального ремонту складається за результатами технічного огляду КТЗ. Якщо КТЗ на момент технічного огляду відновлено повністю або частково, то калькуляція відновлювального ремонту не складається, а надається повідомлення замовнику оцінки про неможливість проведення дослідження.

За результатами оцінки оцінювач складає звіт про оцінку КТЗ. У разі проведення судової автотоварознавчої експертизи за результатами здійснення відповідних досліджень експерт складає висновок експерта.

Наведені вище норми Методики, вказують на те, що за результати огляду ТЗ оформлюються оцінювачем (експертом) відповідним документом: звітом про оцінку майна (якщо він складається оцінювачем), або висновком експерта (якщо складається судовим експертом).

Відповідно до п. 5.1 Методики технічний огляд КТЗ оцінювачем (експертом) дає змогу за допомогою органолептичних методів визначити ідентифікаційні дані КТЗ; його комплектність; укомплектованість; технічний стан, обсяг і характер пошкоджень; пробіг за одометром, інші показники на момент технічного огляду, необхідні для оцінки майна. Визначення матеріального збитку чи вартості КТЗ без його огляду особисто експертом, який складає висновок, можливе тільки за рішенням органу (особи), який (яка) призначив(ла) експертизу (залучив(ла) експерта), в якому міститься обґрунтування неможливості надання об`єкта дослідження на огляд, у разі надання ним даних, необхідних для проведення дослідження.

Тобто, визначення матеріального збитку чи вартості ТЗ без його особистого огляду можливо лише експертом (а не оцінювачем), який складає висновок, і тільки за рішенням органу (особи), який (яка) призначив (ла) експертизу (залучив(ла) експерта), в якому міститься обґрунтування неможливості надання об`єкта дослідження на огляд.

Крім цього вказаною Методикою передбачено, що з метою дотримання п. 5.5 Методики оцінювач зобов`язаний установити характер і обсяги пошкоджень на момент особистого огляду та інші ознаки, які характеризують технічний стан КТЗ, з обов`язковою їх фіксацією шляхом фотографування.

Отже, виходячи з наведених норм, підготовці та проведенню незалежної експертизи майна в будь-якому випадку передує ознайомлення з об`єктом оцінки шляхом доступу до нього. Наведений правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду від 07 квітня 2021 року по справі №753/3055/18, від 19 травня 2021 року по справі № 523/17998/17.

У випадку, якщо ж звіт про оцінку транспортного засобу складений взагалі без його огляду, такий звіт є неналежним доказом у справі (п. 45 постанови Великої Палати Верховного Суду від 27 березня 2019 року по справі № 752/16797/14-ц).

До схожих за змістом висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 19 грудня 2019 року у справі № 211/2171/15; від 01 жовтня 2020 року у справі № 2-2394/10; від 15 жовтня 2020 року у справі № 917/628/17.

Матеріалами справи підтверджено, що згідно копії звіту № 22003 від 06.03.2023 року, складеного на замовлення ПрАТ «СК «Уніка», який було виконано ТОВ «СЗУ Україна», ринкова вартість автомобіля «Renault Megane», н.з. НОМЕР_2 , складає 215 292,11 грн., вартість відновлювального ремонту 230 831,82 грн. Згідно висновку вартості придатних залишків № 22266, вартість автомобіля «Renault Megane», н.з. НОМЕР_2 , у пошкодженому стані складає 128 716,06 грн. (а.с. 13-17) Вказаний звіт підписано оцінювачем ОСОБА_4 .

Представник відповідача ПрАТ «СК «Уніка» у відзиві зазначає, що відповідно до вказаного звіту, автомобіль вважається фізично знищеним, адже витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу «Renault Megane», н.з. НОМЕР_2 , (230 831,82 грн.) перевищують вартість транспортного засобу до ДТП (215 292,11 грн.).

Відповідно до ст. 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо транспортної пригоди.

Матеріали справи містять також копію акту огляду транспортного засобу «Renault Megane», н.з. НОМЕР_2 , від 07.02.2023 року, з якого вбачається, що огляд вказаного транспортного засобу проводився аварійним комісаром ОСОБА_5 (а.с. 68-69).

Натомість, звіт № 22003 від 06.03.2023 виконав оцінювач ОСОБА_4 , засвідчивши його своїм підписом і печаткою.

Суд також звертає увагу, що у звіті № 22003 від 06.03.2023 року оцінювач ОСОБА_4 зазначає, що особисто оцінювачем КТЗ не оглядався, використано матеріали з огляду спеціаліста (а.с. 15).

Таким чином, суд встановив, що оцінювач ОСОБА_4 особисто не оглядав пошкоджений транспортний засіб «Renault Megane», н.з. НОМЕР_2 , а тому не міг достовірно визначити характер пошкоджень, час необхідний для фарбування, розмір ремонтних робіт та їх обсяг, відповідно не міг вірно розрахувати розмір заподіяної шкоди, що і призвело до заниження розміру шкоди. Доказів протилежного представником відповідача не надано.

На підставі викладеного, суд змушений констатувати, що звіт про оцінку вартості збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу № 22003, складений 06.03.2023 року оцінювачем ОСОБА_4 на замовлення ПрАТ «СК «Уніка» з порушенням Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів.

Відповідно до ч. 3 ст. 102 ЦПК України висновок експерта може бути підготовлений на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи.

Положеннями ч.ч. 1, 6 ст. 106 ЦПК України передбачено, що учасник справи має право подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення. Експерт, який склав висновок за зверненням учасника справи, має ті самі права і обов`язки, що й експерт, який здійснює експертизу на підставі ухвали суду.

Відповідно до п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України № 8 від 30.05.1997 року «Про судову експертизу в кримінальних і цивільних справах» при перевірці й оцінці експертного висновку суд повинен з`ясувати: чи було додержано вимоги законодавства при призначенні та проведенні експертизи; чи не було обставин, які виключали участь експерта у справі; компетентність експерта і чи не вийшов він за межі своїх повноважень; достатність поданих експертові об`єктів дослідження; повноту відповідей на порушені питання та їх відповідність іншим фактичним даним; узгодженість між дослідницькою частиною та підсумковим висновком експертизи; обґрунтованість експертного висновку та його узгодженість з іншими матеріалами справи.

Позивач скористався своїм процесуальним правом на надав до суду звіт звіт № 11-02.23 від 09.02.2023 року про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу, який було складено оцінювачем ОСОБА_3 на замовлення позивача ОСОБА_1 , згідно якого ринкова вартість транспортного засобу «Renault Megane», н.з. НОМЕР_2 , складає 262 743,57 грн., вартість відновлюваного ремонту 230 538, 51 грн. (включаючи ПДВ на запасні частини), вартість відновлювального ремонту з урахуванням зносу 108 151,91 грн. (включаючи ПДВ на запасні частини). Відповідно до вказаного звіту транспортний засіб «Renault Megane», н.з. НОМЕР_2 , підлягає ремонту (а.с. 21-39).

Оцінюючи наданий позивачем звіт суд вважає його належним та допустимим доказом завданих позивачу ОСОБА_1 матеріальних збитків внаслідок ДТП та об`єктивно визначає вартість пошкоджень транспортного засобу «Renault Megane», н.з. НОМЕР_2 . Оцінювач ОСОБА_3 особисто оглядав пошкоджений транспортний засіб, робив відповідні заміри, складав протокол огляду, фотографував пошкоджений транспортний засіб та відповідні заміри пошкоджень і на підставі вихідних даних склав висновок. Наданий висновок є повним, чітким, послідовним, не містить розбіжностей, проведений за точною ідентифікацією автомобіля позивача, а розмір збитків визначений саме на дату ДТП (23.01.2023 року), звіт повністю узгоджується з іншими матеріалами справи.

Відтак, саме дані у звіті оцінювача ОСОБА_3 приймаються судом як достовірні та обґрунтовані та такі, що зібрані із дотриманням встановленого законом порядку.

Оскільки відповідачем ПрАТ «СК «Уніка» була виплачена позивачеві сума страхового відшкодування у розмірі 86 576,05 грн., то, з урахуванням встановлених судом обставин справи, із ПрАТ «СК «Уніка» на користь позивача слід стягнути суму недоплаченого страхового відшкодування у розмірі 21 575,86 грн. (108 151,91 грн. (вартість відновлювального ремонту з урахуванням зносу) - 86 576, 05 грн. (виплачена ПрАТ «СК «Уніка» сума).

Положеннями ст. 1194 ЦК України передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). З метою захисту інтересів потерпілого на страхувальника (зокрема, винуватця ДТП) покладається додаткова (субсидіарна) відповідальність.

Відшкодування шкоди особою, яка її завдала, можливе лише якщо у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Згідно із ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Як зазначив Верховний Суд у постанові від 14.04.2022 року у справі № 205/7747/18, принцип повного відшкодування шкоди, закріплений у статті 1166 ЦК України, реалізується у відносинах страхування через застосування положень статті 1194 цього Кодексу. Вказана норма передбачає, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди за загальним правилом зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Отже, частка відповідальності особи, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, становить різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Верховний Суд у складі судової палати Касаційного цивільного суду у своїй Постанові № 686/17155/15-ц від 03.10.2018 року підтримав правовий висновок викладений у Постанові Верховного Суду України від 02.12.2015 року у справі № 6-691цс15 де було зазначено, що правильним є стягнення із винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати). На підставі цього висновку Верховний Суд визначив, що страховик за договором обов`язкового страхування відповідає у межах страхового ліміту за мінусом фізичного зносу, а за решту безпосередній винуватець.

Таким чином, враховуючи вимоги ст. 1194 ЦК України та висновки Верховного Суду, позивач вправі отримати з винного водія відшкодування різниці між фактичною вартістю ремонту (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком.

Суд звертає увагу, що під час виплати компенсації у випадку ДТП зі службовим автомобілем треба виходити з того, що діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, є джерелом підвищеної небезпеки (ч. 1 ст. 1187 ЦК України). Збиток за таких обставин відшкодовує особа, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (ч. 2 ст. 1187 ЦК України).

До того ж, згідно з ч. 1 ст. 1172 ЦК України юридична особа відшкодовує шкоду, нанесену її працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків. Тобто, компенсацію збитку за винного працівника виплачує роботодавець.

Разом з цим, як вбачається з відповіді ГУ ДПС у Дніпропетровській області на виконання ухвали суду, ОСОБА_2 під час скоєння ДТП не перебував у трудових відносинах з ТОВ «Майнінг Технолоджі».

Враховуючи викладене, відповідальність за матеріальну шкоду спричинену внаслідок ДТП має сплачувати саме ОСОБА_2 .

Оскільки розміру виплати суми страхового відшкодування, що покладається на відповідача ПрАТ «СК «Уніка» недостатньо для покриття фактичного розміру шкоди, заподіяної внаслідок ДТП, а тому відповідач ОСОБА_2 , як винна особа, має відшкодувати різницю між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Таким чином, оскільки на страхувальника покладається обов`язок сплатити 21 575,86 грн., а розмір завданої шкоди складає 230 538, 51 грн., сума, що підлягає стягненню із відповідача ОСОБА_2 на користь позивача 122 386,60 грн. (230 538, 51 грн. 21 575, 86 грн. 86 576,05 грн.

Згідно із ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Статтею 80 ЦПК України визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно із ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.

Стаття 129 Конституції України визначає основні засади судочинства, однією з яких є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і в доведенні перед судом їх переконливості.

Вирішальним фактором принципу змагальності сторін є обов`язок сторін у доказуванні, які користуються рівними правами щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом переконливості цих доказів.

Якщо сторона не подала достатньо доказів для підтвердження певної обставини, суд робить висновок про її недоведеність.

Статтею 263 ЦПК України передбачено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Враховуючи вищевикладене, розглядаючи даний спір в межах заявлених вимог, оцінюючи надані по справі докази щодо їх належності, допустимості, достовірності, а також достатності та взаємності зв`язку у сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд приймає до уваги те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, тому сплачений позивачем судовий збір у розмірі 1 439,62 грн. покладається на сторони, пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а саме: із відповідача ПрАТ «СК «Уніка» на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 215,76 грн., а із відповідача ОСОБА_2 у розмірі 1 223,86 грн.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 15-16, 1166, 1187, 1194ЦК України, Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст.ст. 4, 12-13, 76, 77, 80-81, 89, 141, 247, 258-259, 263-266, 354 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка», ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Товариство з обмеженою відповідальністю «Майнінг Технолоджі», про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди задовольнити у повному обсязі.

Стягнути із Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УНІКА» (, м. Київ, вул. Олени Теліги, буд. 6 літ. В) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_4 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ) суму страхового відшкодування у розмірі 21 575,86 (двадцять одна тисяча п`ятсот сімдесят п`ять) гривень 86 копійок.

Стягнути із ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_5 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_4 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ) матеріальні збитки у розмірі 122 386,60 (сто двадцять дві тисячі триста вісімдесят шість) гривень 60 копійок.

Стягнути із Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УНІКА» (, м. Київ, вул. Олени Теліги, буд. 6 літ. В) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_4 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ) судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог у розмірі 215,76 (двісті п`ятнадцять) гривень 76 копійок.

Стягнути із ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_5 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_4 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ) судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог у розмірі 1 223,86 (одна тисяча двісті двадцять три) гривні 86 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або в разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Сторони по справі:

позивач ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_4 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ;

відповідач Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «УНІКА», , м. Київ, вул. Олени Теліги, буд. 6 літ. В;

відповідач ОСОБА_2 , РНОКПП: НОМЕР_5 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ;

третя особа Товариство з обмеженою відповідальністю «Майнінг Технолоджі», , Рівненська область, м. Сарни, вул. Вишнева, буд. 22, офіс 208.

Суддя: Федотова В.М.