ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2786/25 Справа № 201/3159/24 Суддя у 1-й інстанції - Покопцева Д. О. Суддя у 2-й інстанції - Єлізаренко І. А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 серпня 2025 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді Єлізаренко І.А.

суддів Макарова М.О., Свистунової О.В.

за участю секретаря Травкіної В.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 27 листопада 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю Полімерхімгруп - після перейменування - Товариство з обмеженою відповідальністю Болвінбріз про стягнення заборгованості по заробітній платі, -

В С Т А Н О В И Л А:

У березні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ТОВ Полімерхімгруп про стягнення заборгованості по заробітній платі.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 посилався на те, що він перебуває у трудових відносинах з ТОВ Полімерхімгруп з 29 червня 2023 року, для оформлення трудових відносин передавав паспорт, РНОКПП, працював муляром. Перед влаштуванням на роботу з ним проводила співбесіду працівник відділу кадрів на ім?я ОСОБА_2 . Вона повідомила, що заробітна плата муляра становить 1000 грн. за один робочий день, графік роботи 2 дні робочі, 2 вихідні, заробітна плата виплачується в 20 числах місяця. Під час співбесіди з майстром на ім?я ОСОБА_3 , яка відбулася в той же день, графік змінився на 5 робочих та 2 вихідних. Позивач вказує, 29 червня 2023 року він почав працювати муляром у відповідача. Пропрацювавши 34 дні, 02 серпня 2023 року він отримав заробітну плату за два дні червня (29 червня 2023 року та 30 червня 2023 року) в сумі 2000 грн., готівкою, від ОСОБА_4 , директор ТОВ Полімерхімгруп. Про отримання заробітної плати розписався у відомості. Виплата заробітної плати за липень 2023 року переносилася, з власної ініціативи ОСОБА_4 вирішив працевлаштувати позивача офіційно для чого взяв у позивача паспорт, РНОКПП, трудову книжку та свідоцтво про освіту. Позивач зазначає, він оформив картку для виплат у банку АТ Райффайзен Банк, на яку, як пояснив ОСОБА_4 , буде виплачуватися офіційна офіційної частини заробітної плати. Позивач стверджує, за весь період трудової діяльності з призначенням платежу «заробітна плата» йому 07 вересня 2023 року було виплачено 560 грн. Всі інші перекази на картку здійснювалися від ОСОБА_4 , як від приватної особи. 30 серпня 2023 року від директора ОСОБА_4 , як приватної особи, позивачу на карту для виплат було переведено кошти в сумі 2000 грн. Надалі впродовж розмови з ОСОБА_4 позивачу заробітна плата була змінена в усній формі на 15 000 грн., але в цій же розмові до 18 000 грн. За день роботи це виходило 850 грн., а не 1 000 грн., як позивачу пообіцяли. ОСОБА_4 пояснив це невеликим обсягом робіт, і того ж дня перевів на картку позивача 6 000 грн. Решту, в сумі 10000 грн., він пообіцяв виплатити 07 вересня 2023 року разом з іншими працівниками підприємства, але позивачу виплачено 560 грн. Позивач вказує, 09 вересня 2023 року ОСОБА_4 перевів йому на картку 9 500 грн. 19 жовтня 2023 року, після зміни, позивач пішов до кабінету директора ОСОБА_4 та запитав у нього про виплату заробітної плати за серпень, і отримав від нього готівкою 5 000 грн., а решту пообіцяв доплатити 23-24 жовтня 2023 року. 21 жовтня 2023 року позивачу на картковий рахунок від ОСОБА_4 , як від приватної особи, було перераховано 14 600 грн. Як пояснив сам ОСОБА_4 , це заробітна плата за серпень 2023 року. Після цього нарахування припинилися. 30 жовтня 2023 року на прохідній виробництва ТОВ Полімерхімгруп, за адресою: м. Дніпро, вул. Журналістів, 7, позивача на роботу не пустила жінка вахтер, пояснюючи це тим, що підприємство опечатали через заборгованість. Майстер на ім?я ОСОБА_5 повідомив позивача про те, що директор ОСОБА_4 наказав робітникам залишатись вдома протягом тижня з 30 жовтня 2023 року по 05 листопада 2023 року до вирішення питання із заборгованістю. Про всі подальші виходи на виробництво будуть попереджати за день до виходу, але дотепер такого попередження позивачем не отримано. Позивач вказує, за період з 01 вересня 2023 року по 31 жовтня 2023 року він відпрацював 25 змін, за які відповідач заборгував заробітну плату в сумі 21 250 грн. (850грн за 1 зміну) та 9 годин понаднормових в сумі 765 грн, а всього відповідач має заборгованості по заробітній платі перед позивачем в сумі 22 015 грн. Також з 13 жовтня 2023 року по 17 жовтня 2023 року позивач перебував на лікарняному, виплати по лікарняному листу не здійснені. Позивач стверджує, станом на момент звернення до суду заборгованість по заробітній платі не погашена. На підставі викладеного ОСОБА_1 просив суд стягнути з відповідача заборгованість по заробітній платі у сумі 22 015 грн., 100 000 грн. моральної шкоди, судові витрати на правову допомогу в сумі 10 000 грн., судовий збір 1211 грн. 20 коп., витребувати у відповідача трудову книжку та документ ОСОБА_1 про освіту.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 27 листопада 2024 року відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ТОВ Полімерхімгруп про стягнення заборгованості по заробітній платі.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду від 27 листопада 2024 року скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення його позовних вимог, посилаючись на неповне з`ясування судом обставину справи, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст.12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Звернувшись до суду із цим позовом, ОСОБА_1 просив суд стягнути з відповідача заборгованість по заробітній платі у сумі 22 015 грн., 100 000 грн. моральної шкоди, судові витрати на правову допомогу в сумі 10 000 грн., судовий збір 1211 грн. 20 коп., витребувати у відповідача трудову книжку та документ ОСОБА_1 про освіту.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , суд першої інстанції посилався на недоведеність позовних вимог ОСОБА_1 , однак погодитися з такими висновками суду неможливо, оскільки суд дійшов них за неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи, неправильного застосування норм матеріального права, що відповідно до ст.376 ЦПК України є підставою для скасування рішення суду та ухвалення нового рішення.

Згідно з ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Право на працю, закріплене у статті 43 Конституції України, включає можливість заробляти собі на життя працею, яку особа вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.

Згідно зі ст.1 Закону України Про оплату праці, ст.94 КЗпП України заробітна плата це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Відповідно до ст.15 Закону України Про оплату праці оплата праці працівників підприємства здійснюється в першочерговому порядку. Всі інші платежі здійснюються підприємством після виконання зобов`язань щодо оплати праці.

Частиною 1 ст.21 Закону України Про оплату праці визначено, що працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору.

Стаття 115 КЗпП України та ст. 24 Закону України Про оплату праці передбачають, що заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. У разі коли день виплати заробітної плати збігається з вихідним, святковим або неробочим днем, заробітна плата виплачується напередодні. Розмір заробітної плати за першу половину місяця визначається колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не менше оплати за фактично відпрацьований час з розрахунку тарифної ставки (посадового окладу) працівника. Заробітна плата працівникам за весь час щорічної відпустки виплачується не пізніше ніж за три дні до початку відпустки.

Згідно зі ст. 21 КЗпП України трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом, чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом, чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Відповідно до ст. 24-1 КЗпП України, у разі укладання трудового договору між працівником і фізичною особою фізична особа повинна у тижневий строк з моменту фактичного допущення працівника до роботи зареєструвати укладений у письмовій формі трудовий договір у державній службі зайнятості за місцем свого проживання у порядку, визначеному Міністерством праці та соціальної політики України.

Укладення трудового договору оформляється наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу про зарахування працівників на роботу. Трудовий договір вважається укладеним і тоді, коли наказ чи розпорядження не були видані, але працівника фактично було допущено до роботи.

За фактичний допуск працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), передбачена адміністративна відповідальність у вигляді штрафу від 500 до 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Встановлено, за ідентифікаційним кодом юридичної особи 42066509 з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань отримано відповідь про те, ще код 42066509 має ТОВ Болвінбріз, місцезнаходження якого: м. Хмельницький, вул. Нижня Берегова, б.42/2 Засновником вказано ОСОБА_4 (а.с.134, 135).

Також з витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань вбачається, що ТОВ Полімерхімгруп змінило назву на - ТОВ Болвінбріз нове місцезнаходження якого: м.Хмельницький, вул. Нижня Берегова, б.42/2. Засновником вказано ОСОБА_4 (а.с.134, 135).

Згідно відповіді № 923505 від 25 листопада 2024 року з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про суми/джерела виплачених доходів та утриманих податків, позивачу ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) ТОВ Болвінбріз (ЄДРПОУ 42066509) нараховувало заробітну плату, доходи за кодом 101 (заробітна плата) у серпні 2023, вересні 2023, жовтні 2023 року (а.с.47).

Дата прийняття ОСОБА_1 на роботу у ТОВ Болвінбріз зазначена 30 серпня 2023 року, дата звільнення з роботи - не зазначена (а.с.47).

Звернувшись до суду із цим позовом, позивач ОСОБА_1 вказав, що з 29 червня 2023 року він працював на ТОВ Полімерхімгруп муляром, для працевлаштування передав паспорт, трудову книжку та свій РНОКПП, а у серпні 2023 року він знову передав на ТОВ Полімерхімгруп ці ж документи, для працевлаштування (а.с.1-9).

Також позивачем надані копії роздруківки табелю обліку робочого часу працівників та копії журналу КПП підприємства (а.с.20-24, 118, 119).

Позивач зазначав, що 21 жовтня 2023 року йому на картковий рахунок від ОСОБА_4 , як від приватної особи, який є директором підприємства, було перераховано 14 600 грн., і як пояснив позивачу ОСОБА_4 , це заробітна плата за серпень 2023 року. Після цього виплата та нарахування грошових коштів відповідачем припинилися.

30 жовтня 2023 року на прохідній виробництва ТОВ Полімерхімгруп, за адресою: м.Дніпро, вул. Журналістів, 7, позивача на роботу не впустила жінка вахтер, пояснюючи це тим, що підприємство опечатали через заборгованість.

Позивач вказує, за період з 01 вересня 2023 року по 30 жовтня 2023 року він відпрацював 25 змін, за які відповідач заборгував заробітну плату в сумі 21 250 грн. (850 грн за 1 зміну) та 9 годин понаднормових в сумі 765 грн, а всього відповідач має заборгованості по заробітній платі перед позивачем в сумі 22 015 грн.

Позивач зазначив, що у відповідача він працював до 30 жовтня 2023 року.

Позивач стверджує, заборгованість по заробітній платі за період часу з 01 вересня 2023 року по 30 жовтня 2023 року в сумі 22 015 грн. відповідачем йому не сплачена.

Свідок ОСОБА_6 , допитаний у судовому засіданні в апеляційному суді, пояснив, що він разом із ОСОБА_1 працював у відповідача. Він працював різноробочим, а ОСОБА_1 працював муляром. Зазначив, що він звільнився раніше, а ОСОБА_1 продовжив працювати у відповідача.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 04 березня 2025 року з метою повного, всебічного та об`єктивного розгляду справи, перевірки доводів апеляційної скарги, було витребувано у ТОВ Болвінбріз (до перейменування - ТОВ Полімерхімгруп) докази: належним чином завірені докази перебування ОСОБА_1 у трудових відносинах з ТОВ Полімерхімгруп - після перейменування ТОВ Болвінбріз (копію трудового договору; копію наказу про прийняття на роботу ОСОБА_1 ; наказу про звільнення з роботи ОСОБА_1 ); довідку про середньоденну, середньомісячну заробітну плату ОСОБА_1 , який працював у ТОВ Полімерхімгруп - після перейменування ТОВ Болвінбріз на посаді муляра за останні два місяці його роботи з обов`язковим зазначенням видів нарахувань за кожен місяць та кількість фактично відпрацьованих днів; копію трудової книжки ОСОБА_1 (а.с.138, 139).

Вказана ухвалу суду від 04 березня 2025 року про витребування доказів двічі була направлена на адресу відповідача, та була отримана відповідачем, однак відповідачем не виконана (а.с.141, 149).

Колегія суддів звертає увагу, що у справах, що випливають з трудових відносин тягар доказування правомірності прийнятих рішень, вчинених дій покладається, на роботодавця.

Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 13 листопада 2019 у справі № 207/1385/16-ц.

Враховуючи, що позивач працював у відповідача з 30 серпня 2023 року, що підтверджується відповіддю з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про суми/джерела виплачених доходів та утриманих податків, враховуючи, що відповідачем не надано суду доказів на підтвердження відсутності заборгованості по заробітній платі у позивача, враховуючи наявні у справі докази, враховуючи також процесуальну поведінку відповідача, який не виконав ухвалу суду апеляційної інстанції про витребування доказів, не надав доказів на підтвердження дотримання гарантій працівника по оплаті заробітної плати, колегія суддів, з метою реалізації принципу і забезпечення права сторін спору на вирішення трудового спору, вважає, що наявні правові підстави для стягнення з відповідача на користь позивача за період часу з 01 вересня 2023 року по 30 жовтня 2023 року заборгованість по заробітній платі в сумі 22 015 грн. та слід зобовязати відповідача повернути позивачу ОСОБА_1 його трудову книжку.

Щодо вимог позивача про витребування у відповідача на користь позивача документу про освіту на імя позивача, слід зазначити, що позивачем взагалі не вказано, який саме документ про освіту, виданий у якому році та яким навчальним закладом слід витребувати у відповідача. Позивачем не надано доказів, що дійсно документ про освіту передавався ним відповідачу, тому у задоволенні позовних вимог в цій частині слід відмовити.

Стосовно стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди слід зазначити наступне.

У відповідності до ст. 237-1 КЗпП України відшкодування роботодавцем моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав, у тому числі внаслідок дискримінації, мобінгу (цькування), факт якого підтверджено судовим рішенням, що набрало законної сили, призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством.

Судом встановлено факт порушення відповідачем прав позивача щодо несвоєчасної виплати заробітної плати, у зв`язку з чим виник спір у цій справі, враховуючи строки, які сплили з часу невиплати позивачеві заробітної плати, беззаперечно підтверджують наявність страждань, морального пригнічення, та не отримання законної винагороди за працю позивача, що підтверджує факт моральних страждань.

Виходячи з принципів розумності, виваженості і справедливості, з відповідача на користь позивача слід стягнути моральну шкоду як компенсацією перенесених позивачем моральних страждань, пов`язаних із не своєчасною виплатою заробітної плати у розмірі 3000 грн. без утримання податку з доходів фізичних осіб та інших обов`язкових платежів, що відповідає засадам розумності, виваженості та справедливості, та не приведе до безпідставного збагачення.

Стосовно витрат на правову допомогу слід зазначити, що положеннями ст. ст. 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1)на професійну правничу допомогу; 2)пов`язані із залученням свідків,спеціалістів,перекладачів,експертів та проведенням експертизи; 3)пов`язані з витребуванням доказів,проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням,забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Згідно з ст. 134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.

Відповідно до ст.137 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до частини п`ятої статті 137 ЦПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт.

Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 13 січня 2021 року по справі № 596/2305/18.

Таким чином, у разі недотримання вимог частини п`ятої статті 137 ЦПК України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами (частини п`ята, шоста статті 137 ЦПК України).

Вказана правова позиція щодо права суду зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони узгоджується із правовою позицією, викладеною: в постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19; у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: від 03 червня 2020 року у справі № 211/1674/19 (провадження № 61-2679св20), від 19 серпня 2020 року у справі № 195/31/16-ц (провадження № 61-15811св19); у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду: від 18 листопада 2020 року у справі №922/3706/19, від 17 грудня 2020 року у справі № 922/3708/19.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до статті 28 Правил адвокатської етики, затверджених звітно-виборним з`їздом адвокатів України 09 червня 2017 року, гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів професійної правничої (правової) допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата тощо), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

Відповідно до п.8 ч.2 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

У позовній заяві ОСОБА_1 просив суд стягнути з відповідача судові витрати на правову допомогу в сумі 10 000 грн. (а.с.1-9).

Встановлено, правова допомога ОСОБА_1 у цій справі надавалася Центорм правової допомоги на підставі договору про надання правової допомоги/юридичних послуг від 15 грудня 2023 року (а.с.25, 26).

Відповідно до п.1.2 договору визначено перелік юридичних послуг, види та обсяг правової допомоги, що надається - проект позовної заяви.

Відповідно до п.3.1 договору - розмір оплати за виконані послуги у фіксованому розмірі 10000 грн.

Слід зазначити, саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.

При визначенні розміру витрат на правничу допомогу на підставі поданих сторонами доказів, суд має виходити з критеріїв: їхньої реальності (тобто встановлення їхньої дійсності та необхідності); розумності їхнього розміру (виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін).

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Однак, позивачем не надано детального опису робіт (наданих послуг) та акту приймання-передачі послуг, які були надані позивачу адвокатом на підставі договору про надання правової допомоги/юридичних послуг від 15 грудня 2023 року.

Враховуючи викладене, відсутні правові підстави для стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правову допомогу у цій справі.

За таких обставин, враховуючи викладене, апеляційну скаргу слід задовольнити частково, рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 27 листопада 2024 року скасувати та ухвалити нове рішення про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 27 листопада 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю Полімерхімгруп - після перейменування - Товариство з обмеженою відповідальністю Болвінбріз про стягнення заборгованості по заробітній платі скасувати.

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю Полімерхімгруп - після перейменування - Товариство з обмеженою відповідальністю Болвінбріз про стягнення заборгованості по заробітній платі задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Болвінбріз () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) заборгованість по заробітній платі за період часу з 01 вересня 2023 року по 30 жовтня 2023 року у розмірі 22 015 грн. Сума зазначена без відрахуванням податків та інших обовязкових платежів.

Зобовязати Товариство з обмеженою відповідальністю Болвінбріз () повернути ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) трудову книжку

ОСОБА_1 .

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Болвінбріз () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) моральну шкоду у розмірі 3000 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Болвінбріз () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) судовий збір у розмірі 1 211 грн. 20 коп.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Болвінбріз () на користь держави судовий збір у розмірі 1 816 грн. 80 коп.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Вступна та резолютивна частини постанови

проголошена у судовому засіданні 12 серпня 2025 року.

Повний текст постанови складено 13 серпня 2025 року.

Головуючий суддя І.А.Єлізаренко

Судді М.О.Макаров

О.В.Свистунова