Справа №: 398/4242/25
провадження №: 2/398/2655/25
"19" серпня 2025 р. Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області в складі:
головуючого судді Авраменка О.В.,
з участю секретаря судового засідання Міщенко С.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в м. Олександрія в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Мілоан» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором
ТОВ «Мілоан» звернулось з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами №103430969 від 02.12.2024 року, №7604303 від 05.12.2024 року та №8779599 від 13.12.2024 року в загальному розмірі 41 298,22 грн та судових витрат.
Свої вимоги обґрунтовує тим, що 02.12.2024 року між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 укладено договір про споживчий кредит №103430969, відповідно до якого відповідач отримала кредит в розмірі 13 000,00 грн, строком на 345 днів, тобто до 12.11.2025 року, зі сплатою за користування кредитом в розмірі 0,99% в день, комісії за надання кредиту в сумі 2 600,00 грн, яка нараховується за ставкою 20% від суми кредиту. Взяті на себе зобов`язання відповідач належним чином не виконала, у зв`язку з чим станом на 09.04.2025 року утворилась заборгованість за кредитним договором в розмірі 25 048,22 грн, з яких: 13 000,00 грн заборгованість за тілом кредиту; 9 448,22 грн заборгованість за відсотками за користування кредитом; 2 600,00 грн заборгованість за комісією за надання кредиту.
05.12.2024 року між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 укладено договір про споживчий кредит №7604303, відповідно до якого відповідач отримала кредит в розмірі 10 000,00 грн, строком на 345 днів, тобто до 15.11.2025 року зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 0,97% в день, комісії за надання кредиту в сумі 2 500,00 грн, яка нараховується за ставкою 25 % від суми кредиту. Взяті на себе зобов`язання відповідач належним чином не виконала, у зв`язку з чим станом на 09.04.2025 року утворилась заборгованість за кредитним договором в розмірі 12 500,00 грн, з яких: 10 000,00 грн заборгованість за тілом кредиту; 2 500,00 грн заборгованість за комісією за надання кредиту.
13.12.2024 року між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 укладено договір про споживчий кредит №8779599, відповідно до якого відповідач отримала кредит в розмірі 3 000,00 грн, строком на 345 днів, тобто до 23.11.2025 року зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 0,97% в день та комісії за надання кредиту в сумі 750,00 грн, яка нараховується за ставкою 25% від суми кредиту. Взяті на себе зобов`язання відповідач належним чином не виконала, у зв`язку з чим станом на 09.04.2025 року утворилась заборгованість за кредитним договором в розмірі 3 750,00 грн, з яких: 3 000,00 грн заборгованість за тілом кредиту; 750,00 грн заборгованість за комісією за надання кредиту.
Оскільки, відповідач, належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, в судове засідання не з`явився без повідомлення причин, відзив не подав та представник позивача не заперечує проти заочного розгляду справи, то судом постановлено ухвалу про заочний розгляд цієї справи.
Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши подані сторонами докази, суд приходить до наступних висновків.
Суд в межах заявлених позовних вимог та наданих доказів у справі встановив наступні факти та правовідносини.
Істотними умовами кредитного договору, відповідно до змісту ч. 1 ст. 638 та ст. 1054 ЦК України, є умови про мету, суму і строк кредиту, умови і порядок його видачі, розмір, порядок нарахування та виплата процентів, відповідальність сторін.
Згідно з ч. 2 ст. 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
За приписами ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-комунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання, зокрема, електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом (ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію»).
02.12.2024 року між сторонами укладено договір про споживчий кредит №103430969, відповідно до якого відповідач отримала кредит в розмірі 13 000,00 грн, строком на 345 днів, тобто з 02.12.2024 року до 12.11.2025 року, зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 0,99% в день. Договір містить додаток №1 «Графік платежів», додаток №2 «Заява на отримання кредиту» та паспорт споживчого кредиту. Зазначені договір, додатки №№1, 2 та паспорт споживчого кредиту відповідачем підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором .
Позивач надав відповідачу грошові кошти в загальному розмірі 13 000,00 грн шляхом перерахування на банківську картку відповідача, що підтверджується квитанцією від 02.12.2024 року.
Згідно з розрахунком, наданим позивачем, взяті на себе зобов`язання за кредитним договором відповідач не виконала, у зв`язку з чим за кредитним договором станом на 09.04.2025 року виникла заборгованість в розмірі 25 048,22 грн, з яких: 13 000,00 грн заборгованість за тілом кредиту; 9 448,22 грн заборгованість за відсотками за користування кредитом; 2 600,00 грн заборгованість за комісією за надання кредиту. З наданого розрахунку вбачається, що відсотки за користування кредитом нараховані позивачем за період з 04.12.2024 року до 09.04.2025 року, тобто в межах строку кредитування, визначеного договором.
05.12.2024 року між сторонами укладено договір про споживчий кредит №7604303, відповідно до якого відповідач отримала кредит в розмірі 10 000,00 грн, строком на 345 днів, тобто з 05.12.2024 року до 15.11.2025 року, зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 0,97% в день. Договір містить додаток №1 «Графік платежів», додаток №2 «Заява на отримання кредиту» та паспорт споживчого кредиту. Зазначені договір, додатки №№1, 2 та паспорт споживчого кредиту відповідачем підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором.
Згідно з розрахунком, наданим позивачем, взяті на себе зобов`язання за кредитним договором відповідач не виконала, у зв`язку з чим за кредитним договором станом на 09.04.2025 року виникла заборгованість в розмірі 12 500,00 грн, з яких: 10 000,00 грн заборгованість за тілом кредиту; 2 500,00 грн заборгованість за комісією за надання кредиту.
13.12.2024 року між сторонами укладено договір про споживчий кредит №8779599, відповідно до якого відповідач отримала кредит в розмірі 3 000,00 грн, строком на 345 днів, тобто з 13.12.2024 року до 23.11.2025 року, зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 0,97% в день. Договір містить додаток №1 «Графік платежів», додаток №2 «Заява на отримання кредиту» та паспорт споживчого кредиту. Зазначені договір, додатки №№1, 2 та паспорт споживчого кредиту відповідачем підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором.
Позивач надав відповідачу грошові кошти в загальному розмірі 3 000,00 грн шляхом перерахування на банківську картку відповідача.
Згідно з розрахунком, наданим позивачем, взяті на себе зобов`язання за кредитним договором відповідач не виконала, у зв`язку з чим за кредитним договором станом на 09.04.2025 року виникла заборгованість в розмірі 3 750,00 грн, з яких: 3 000,00 грн заборгованість за тілом кредиту; 750,00 грн заборгованість за комісією за надання кредиту.
Статтями 12, 13, 81 та 83 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Сторони та інші учасники справи подають докази безпосередньо до суду.
За приписами ст. ст. 526, 530, 610, ч. 1 ст. 612, ст. 629 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається. Договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Частиною 1 статті 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.
За змістом ч. ч. 1, 2 ст. 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.
Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів (ч. 2 ст. 1050 ЦК України).
Згідно з ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Пунктом 4 частини 1 статті 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту.
Відповідно до ч. 2 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.
Отже, Законом України «Про споживче кредитування» безпосередньо передбачено право кредитодавця встановлювати у кредитному договорі комісію, пов`язану з наданням кредиту.
Враховуючи те, що відповідач не виконала передбачені кредитними договорами і законом зобов`язання, внаслідок чого утворилася заборгованість за кредитними договорами, то суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.
Щодо розподілу судових витрат суд виходить з наступного.
Згідно з ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до ч. 1 ст. 141, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача.
Частиною 8 статті 141 ЦПК України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
За приписами частин першої-четвертої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Частинами 3, 4 ст. 137 ЦПК України встановлено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
На підтвердження витрат на правову допомогу позивачем додано договір про надання правничої допомоги №16012025 від 16.01.2025 року; Додатковою угодою №1 до Договору №16012025 від 16.01.2025 року, якою встановлено факт надання позивачу послуг правової допомоги на загальну суму 7 100,00 грн.
У постановах Верховного Суду від 07 листопада 2019 року у справі №905/1795/18 та від 08 квітня 2020 року у справі №922/2685/19 висловлено правову позицію, відповідно до якої суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
Також Верховний Суд у справі №873/212/21 дійшов висновку про те, що суд може зменшити розмір указаних витрат, коли відображена у відповідних доказах інформація щодо характеру та обсягу виконаної адвокатом роботи (наданих послуг) не відповідає критерію розумності та є неспівмірною з обсягом наданих адвокатом послуг, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт.
Справа про стягнення заборгованості за кредитним договором не є складною та не потребує значного часу і об`єму робіт щодо підготовки матеріалів для подання до суду відповідної позовної заяви, розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, представник позивача подав позовну заяву через систему «Електронний суд», жодного разу в судове засідання не з`явився, обмежившись поданням заяви про розгляд справи без його участі.
З урахуванням переліку наданих послуг адвокатом, виходячи з принципів розумності та справедливості, суд вважає необхідним зменшити понесені позивачем витрати на професійну правничу допомогу до 4 500,00 грн.
Крім того, у зв`язку із задоволенням позову суд стягує з відповідача на користь позивача сплачений судовий збір в розмірі 2 422,40 грн.
Керуючись ст. ст. 12, 13, 76 81, 141, 258, 259, 263 265, 268, 280 282 ЦПК України, суд
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Мілоан» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити.
- заборгованості за договором про споживчий кредит №103430969 від 02.12.2024 року в розмірі 25 048,22 грн, з яких: 13 000,00 грн заборгованість за тілом кредиту; 9 448,22 грн заборгованість за відсотками за користування кредитом; 2 600,00 грн заборгованість за комісією за надання кредиту;
- заборгованості за договором про споживчий кредит №7604303 від 05.12.2024 року в розмірі 12 500,00 грн, з яких: 10 000,00 грн заборгованість за тілом кредиту; 2 500,00 грн заборгованість за комісією за надання кредиту;
- заборгованості за договором про споживчий кредит №8779599 від 13.12.2024 року в розмірі 3 750,00 грн, з яких: 3 000,00 грн заборгованість за тілом кредиту; 750,00 грн заборгованість за комісією за надання кредиту.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 30 днів з дня його складення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги до Кропивницького апеляційного суду. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Позивач має право оскаржити заочне рішення шляхом подачі апеляційної скарги до Кропивницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повне рішення складено 19 серпня 2025 року.
Суддя О.В.Авраменко