Номер провадження 2-о/754/447/25
У Х В А Л А

Іменем України

15 серпня 2025 року м. Київ

Деснянський районний суд м. Києва у складі головуючого судді Коваленко І.І. розглянув матеріали справи за заявою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

УСТАНОВИВ:

Відповідно до частини третьої статті 293 ЦПК України, у порядку окремого провадження розглядаються, зокрема, справи про розірвання шлюбу за заявою подружжя, яке має дітей.

У Сімейному кодексі України дане питання врегульовано статтею 109.

Частиною першою статті 109 СК України передбачено, що подружжя, яке має дітей, має право подати до суду заяву про розірвання шлюбу разом із письмовим договором про те, з ким із них будуть проживати діти, яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той з батьків, хто буде проживати окремо, а також про умови здійснення ним права на особисте виховання дітей.

Згідно з частиною другою статті 109 СК України, договір між подружжям про розмір аліментів на дитину має бути нотаріально посвідчений. У разі невиконання цього договору аліменти можуть стягуватися на підставі виконавчого напису нотаріуса.

Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей (частина третя статті 109 СК України).

У частині четвертій статті 109 СК України вказано, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу після спливу одного місяця від дня подання заяви. До закінчення цього строку дружина і чоловік мають право відкликати заяву про розірвання шлюбу.

Згідно із роз`ясненнями, які містяться в пункті 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» розірвання шлюбу судом за спільною заявою подружжя, яке має дітей (ст. 109 СК України), провадиться в окремому провадженні у випадку, якщо існує взаємна згода подружжя щодо розірвання шлюбу. При розгляді справи суд встановлює, чи відповідає заява про розірвання шлюбу дійсній волі дружини та чоловіка, та чи не будуть після розірвання шлюбу порушені їх особисті та майнові права, а також права їх дітей. Для захисту інтересів неповнолітніх дітей суд має перевірити зміст письмових договорів, які подружжя подає під час розгляду справи про розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 109 СК України подружжя має право подати письмовий договір, в якому передбачити:

з ким з них будуть проживати діти;

яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той із батьків, хто буде проживати окремо;

умови здійснення ним права на особисте виховання дітей.

Крім того, подружжя подає до суду договір про розмір аліментів на дитину (дітей). Судам слід перевіряти дотримання нотаріального посвідчення такого договору. У ньому сторони передбачають способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину тим з них, хто проживає окремо від дитини. Сторони передбачають у договорі також порядок, умови та форми (грошова і (або) натуральна) надання утримання одним з батьків.

Отже, подружжя, яке має дітей, має право подати до суду заяву про розірвання шлюбу за умови досягнення ними згоди про те, з ким із них будуть проживати діти, яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той з батьків, хто буде проживати окремо, а також про умови здійснення ним права на особисте виховання дітей. У такий спосіб законодавець забезпечує реалізацію права подружжя на добровільність шлюбу та свободу вибору, гарантоване Конституцією України, одночасно дотримуючись захисту інтересів неповнолітніх дітей та кожного з подружжя шляхом викладення відповідних умов у нотаріально посвідченому договорі, що є обов`язковою умовою при поданні спільної заяви.

Нормою статті 109 СК України імперативно визначено, що спільна заява подружжя, яке має дітей, про розірвання шлюбу подається до суду разом із письмовим договором, яким між батьками дитини в добровільному порядку (за взаємною згодою) вирішуються питання щодо місця проживання дитини, участі кожного із них в утриманні дитини, в тому числі, й шляхом стягнення аліментів з того із батьків, який проживає окремо від дитини, участі того з батьків, який проживає окремо, у вихованні дитини тощо.

Відповідно реалізація права подружжя, яке має дітей, на розірвання шлюбу судом за їх спільною заявою в порядку окремого провадження можлива лише за умови укладення цим подружжям угоди (письмового договору) про місце проживання дітей, про умови здійснення права (обов`язку) на особисте виховання дітей того з батьків, який буде проживати окремо, та про участь у забезпеченні умов життя дитини того з батьків, який буде проживати окремо (аліментні зобов`язання).

Інакше, за відсутності оформленого у встановленому законом порядку, шляхом укладення між батьками письмового договору, а щодо аліментів - нотаріально посвідченого договору, стосовно прав та обов`язків кожного із них по відношенню до своєї дитини після розірвання шлюбу, законом визначений інший порядок вирішення даного питання, зокрема, шляхом звернення до суду з відповідною заявою (заявами) в порядку позовного провадження.

Таким чином, надання одночасно із заявою про розірвання шлюбу письмового договору, зокрема, про те, з ким будуть проживати діти, є необхідною умовою для розгляду такої заяви в окремому провадженні і ухвалення за результатами її розгляду рішення про розірвання шлюбу.

У цій справі така умова, як подання письмового договору, що визначено статтею 109 СК України, заявниками при зверненні до суду із заявою про розірвання шлюбу в порядку окремого провадження не дотримана, що унеможливлює розгляд заяви в порядку окремого провадження. Відсутність договору свідчить про наявність неврегульованих прав та обов`язків, що є суттю правового спору.

Суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право (частина четверта статті 315 ЦПК).

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 186, 293, 315, 353, 354 ЦПК України, Суд

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у відкритті провадження у цивільній справі за заявою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Інна КОВАЛЕНКО