Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 710/414/25
Номер провадження2/711/1723/25
РІШЕННЯ
18 серпня 2025 року м. Черкаси
Придніпровський районний суд м. Черкаси у складі:
головуючого судді Петренка О.В.,
за участю секретаря судових засідань Овезової Ю.В.,
представника позивача адвоката Дона В.О.,
відповідача ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення коштів на утримання майна,
21 березня 2025 року ОСОБА_2 , в інтересах якої діє адвокат Дон Віктор Олександрович, звернулася до Шполянського районного суду Черкаської області з вказаною позовною заявою, в якій просить суд стягнути з ОСОБА_1 кошти на утримання майна: квартири АДРЕСА_1 , в розмірі 24 131,75 грн та судові витрати.
Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що 14.09.2019 між сторонами укладено шлюбу, перебуваючи в якому в сторін народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Під час проживання в зареєстрованому шлюбі сторони 12.11.2020 придбали квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 62,7 кв.м. та житловою площею 40,0 кв.м., що складається з трьох житлових кімнат. Договір купівлі-продажу квартири був посвідчений приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Корчемною М.В. та зареєстрований в реєстрі за №2737.
Рішенням Шполянського районного суду Черкаської області від 05.12.2022 у справі №710/1297/22 шлюб між сторонами розірвано та повернуто позивачці, після розірвання шлюбу, дошлюбне прізвище « ОСОБА_4 ».

Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 04.08.2023 у справі №711/1791/23 визнано квартиру АДРЕСА_1 , об`єктом спільної сумісної власності колишнього подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . Також цим судовим рішенням, в порядку поділу спільного майна подружжя, визнано за ОСОБА_1 право власності на частину квартири АДРЕСА_1 .

Як стверджує позивач у мотивувальній частині позовної заяви, відповідач користується означеною вище квартирою, в ній є його особисті речі та майно. Проте за весь час з моменту подачі позову про розірвання шлюбу (21.09.2022) не проводив жодної оплати по утриманню квартири; також між сторонами відсутня будь-яка домовленість чи згода щодо відшкодування витрат на утримання квартири.

У цьому контексті позивач звертає увагу суду на те, що за період з 01.10.2022 до 01.01.2025 нею здійснено оплату за житлово-комунальні послуги на загальну суму 48 263,43 грн, що підтверджується відповідними квитанціями про сплату комунальних послуг та відповідними актами звірок. У зв`язку з цим позивач робить висновок, що заборгованість відповідача складає 24 131,75 грн, яку позивач просить суд стягнути з відповідача шляхом ухвалення судового рішення.

Ухвалою Шполянського районного суду Черкаської області від 26 березня 2025 року позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення коштів на утримання майна направлено за підсудністю до Придніпровського районного суду м.Черкаси.

Статтею 32 ЦПК України визначено, що спори між судами про підсудність не допускаються. Справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана.

Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 16 квітня 2025 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення коштів на утримання майна; визнано справу малозначною, а її розгляд вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін; призначено розгляд справи по суті о 10 год 30 хв 16 травня 2025 року в приміщенні Придніпровського районного суду м. Черкаси (а.с.74-75).

Протокольною ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 16.05.2025 розгляд справи був відкладений до 09 год 00 хв 20.06.2025 (а.с.85-86).

Протокольною ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 20.06.2025 розгляд справи був відкладений до 09 год 00 хв 25.07.2025 (а.с.96-100).

У судових засіданнях представник позивача адвокат Дон В.О. позовні вимоги підтримав повністю з підстав, що викладені у позовній заяві, просив суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Додатково пояснив суду, що сторони є співвласниками квартири АДРЕСА_1 , однак відповідач не несе витрат на утримання квартири, що і стало підставою звернення позивача з відповідним позовом до суду. Щодо часу, з якого позивач здійснює розрахунок вартості компенсації на оплату житлово-комунальних послуг, то представник позивача повідомив суду, що розрахунок означених витрат здійснений, починаючи з вересня 2022 року, тобто з часу припинення проживання сторін як подружжя.

Відповідач ОСОБА_1 у судових засіданнях позовні вимоги визнав частково, без конкретизації розміру коштів на утримання майна, яку відповідач визнає обгрунтованою. Також суду пояснив, що він надавав грошові кошти позивачу для оплати нею вартості спожитих житлово-комунальних послуг, оскільки до квартири АДРЕСА_1 , він приїздив лише на вихідні. Також звернув увагу суду, що в означеній вище квартирі, крім позивача, також проживають його колишні теща й тесть, а також сестра колишньої дружини.

Протокольною ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 25.07.2025 суд перейшов до стадії ухвалення судового рішення і, керуючись ч.1 ст.244 ЦПК України, повідомив про те, що ухвалення та проголошення судового рішення відбудеться о 08 год 50 хв 04.08.2025 (а.с.107-108).

Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 04.08.2025 поновлено судовий розгляду (а.с.110) та протокольною ухвалою суду від 04.08.2025 відкладено розгляд справи до 13 год 30 хв 15 серпня 2025 року (а.с.112-113).

15 серпня 2025 року суд, після оголошення про перехід до стадії ухвалення судового рішення, керуючись положеннями ч.1 ст.244 ЦПК України, відклав ухвалення та проголошення судового рішення до 16 год 45 хв 18 серпня 2025 року.

Суд, дослідивши матеріали справи, врахувавши процесуальну позицію представника позивача, висловлену як письмово, так і під час проголошення вступного слова, а також процесуальну позицію відповідача, проголошену у вступному слові, дійшов таких висновків.

Судом встановлено, що 14 вересня 2019 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зареєстрували шлюб, який рішенням Шполянського районного суду Черкаської області від 05.12.2022, що набрало законної сили 05.01.2023, був розірваний та повернуто ОСОБА_1 дошлюбне прізвище « ОСОБА_4 » (а.с.13-14).

Частиною 3 ст.6 Закону України «Про доступ до судових рішень» від 22.12.2005 №3262-IV передбачено, що суд при здійсненні судочинства може використовувати лише текст судового рішення, який опубліковано офіційно або внесено до Реєстру. Частиною 2 ст.3 означеного Закону встановлено, що Єдиний державний реєстр судових рішень (далі - Реєстр) - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень.

Суд перевірив факт набрання рішенням Шполянського районного суду Черкаської області від 05.12.2022 у справі №710/1297/22 законної сили шляхом використання даних Єдиного державного реєстру судових рішень і встановив, що означене судове рішення набрало законної сили 05 січня 2023 року (реєстраційний номер рішення:107687256).

Частиною 4 ст.82 ЦПК України передбачено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Таким чином, суд дійшов висновку, що обставина перебування сторін у зареєстрованому шлюбі, починаючи з 14.09.2019 і до 05.01.2023, встановлена рішенням Шполянського районного суду Черкаської області від 05.12.2022 у справі №710/1297/22, що набрало законної сили, а тому доказуванню не підлягає під час розгляду цивільної справи №710/414/25.

Із договору купівлі-продажу квартири від 12.11.2020, що посвідчений приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Корчемною М.В., суд встановив, що між ОСОБА_5 та ОСОБА_1 був укладений означений правочин, предметом якого було те, що продавець ( ОСОБА_5 ) передає у власність покупцю ( ОСОБА_1 ) квартиру АДРЕСА_1 , а покупець приймає її і сплачує за неї обумовлену грошову суму (п.1 договору купівлі-продажу).

Зі змісту п.8 договору купівлі-продажу від 12.11.2020 суд встановив, що чоловік покупця надав згоду на укладення та підписання цього договору згідно заяви, посвідченої приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Корчемною М.В. від 12.11.2020, за реєстровим №2736 (а.с.15).

Факт державної реєстрації покупцем (позивачем ОСОБА_6 ) права власності на квартиру АДРЕСА_1 , що виникло у неї на підставі договору купівлі-продажу від 12.11.2020, суд встановив на підставі витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №232227992 від 12.12.2020 (а.с.16).

Також у судовому засіданні було досліджене рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 04.08.2023, що ухвалене в цивільній справі №711/1791/23, провадження в якій відкрито на підставі позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя. Цим судовим рішенням, зокрема визнано квартиру АДРЕСА_1 , об`єктом спільної сумісної власності колишнього подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . У порядку поділу спільного майна подружжя визнано за ОСОБА_1 право власності на частину квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 62,7 кв.м., житловою площею 40,0 кв.м. (а.с.20-26).

Суд перевірив факт набрання рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 04.08.2023 у справі №711/1791/23 законної сили шляхом використання даних Єдиного державного реєстру судових рішень і встановив, що означене судове рішення набрало законної сили 14 вересня 2023 року (реєстраційний номер рішення: 113062836).

Частиною 4 ст.82 ЦПК України передбачено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Таким чином, суд дійшов висновку, що обставина належності квартири АДРЕСА_1 , на праві спільної часткової власності позивачу ОСОБА_2 (1/2 частина) та відповідачу ОСОБА_1 (1/2 частина), встановлена рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 04.08.2023 у справі №711/1791/23, що набрало законної сили, а тому доказуванню не підлягає під час розгляду цивільної справи №710/414/25.

Із довідки про нарахування плати та розміру платежів за період з 01.09.2023 до 31.12.2024 від 06.01.2025, що підготовлена Комунальним підприємством «Черкасиводоканал» Черкаської міської ради, суд встановив, що за означений період у часі споживачами, які проживають у квартирі АДРЕСА_1 (особовий рахунок: НОМЕР_1 ), спожито 79,377 м3 холодної води та 79,388 м3 водовідведення, що у грошовому виразі складає 2788,31 грн, за що сплачено 3215,66 грн (а.с.27).

Із акту звірки взаємних розрахунків між ТОВ «Черкасиенергозбут» та ОСОБА_5 за надані послуги постачання електричної енергії станом на 30.11.2024, суд встановив, що за період з вересня 2023 до листопада 2024 року включно нараховано постачальником електричної енергії до сплати споживачу ОСОБА_5 9 810,24 грн, які сплачені частково останньою, а саме в сумі 8 824,32 (а.с.28).

Також із довідки про нарахування та сплату комунальних послуг, наданих Приватним акціонерним товариством «Черкаське хімволокно» за період з вересня 2023 до грудня 2024, суд встановив, що споживачами по квартирі АДРЕСА_1 за цей період у часі спожито теплової енергії та гарячого водопостачання на загальну суму 15474,04 грн, з яких оплачено 13675,87 грн (а.с.29).

Із акту звіряння взаємних розрахунків за період з 01.09.2023 до 31.12.2024, що складений між ТОВ «Управлінська компанія «Нова якість» Дільниця 1 та ОСОБА_5 , суд встановив, що за означений період нараховано споживачам по квартирі АДРЕСА_1 , вартості наданої комунальної послуги з управління багатоквартирним будинком на загальну суму 6189,76 грн, з яких сплачено 4000 грн (а.с.30).

Із долучених позивачем до позовної заяви платіжних інструкцій/банківських квитанцій, що свідчать про сплату саме нею вартості спожитих житлово-комунальних послуг, що надавалися відповідними підприємствами надавачами означених послуг, судом встановлено, що за теплопостачання та гаряче водопостачання позивачем сплачено, за період з вересня 2022 року до грудня 2024 року, ПрАТ «Черкаське хімволокно» - 14 417,77 грн (з яких: 14016,34 грн теплопостачання, та 401,73 грн гаряче водопостачання); ТОВ «Черкасиенергозбут» - 2206,96 грн за постачання електроенергії; Комунальному підприємству «Черкаська служба чистоти» за вивіз сміття 773,28 грн; ГК «Нафтогаз України» за спожитий природній газ та розподіл природного газу - 438,25 грн (з яких: 405,81 грн вартість природного газу, та 32,44 грн розподіл природного газу); ТОВ «Управлінська компанія «Нова якість» за вивіз габаритних відходів та управління багатоквартирним будинком - 1 458,52 грн (з яких: вивіз габаритного сміття 184,80 грн, та управління багатоквартирним будинком 1273,72 грн); КП «Черкасиводоканал» Черкаської міської ради за централізоване водопостачання та водовідведення 2 766,32 грн (а.с.38-50, 55-60).

Також у судовому засіданні була досліджена довідка АТ КБ «Приватбанк» по витратам по картці/рахунку, маска-картки НОМЕР_2 , якою володіла позивач ОСОБА_2 , за період з 01.11.2020 до 03.01.2024 в розрізі періоду з 02.09.2022 до 02.01.2024 (а.с.51-54), з якої судом встановлено, що усього витрат було здійснено позивачем на загальну суму 214 866,43 грн.

Суд, безпосередньо дослідивши усі засоби доказування, що подані сторонами як на підтвердження своїх позовних вимог, так і заперечень проти них, дійшов таких висновків.

Предметом позову є стягнення з відповідача коштів, сплачених позивачем за житлово-комунальні послуги по утриманню нерухомого майна, що є об`єктом спільної часткової власності сторін спору.

Відповідно до ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Як встановлено ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Власність зобов`язує (ч.4 ст.319 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 322 ЦК України, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Пунктом 5 ч.2 ст.7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Згідно ст. 360 ЦК України, співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном..

Відповідно до ч.1 ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Боржник, який виконав солідарний обов`язок, має право на зворотну вимогу (регрес) до кожного з решти солідарних боржників у рівній частці, якщо інше не встановлено договором або законом, за вирахуванням частки, яка припадає на нього (ч.1 ст. 544 ЦК України).

Аналіз наведених норм права дає підстави зробити висновок, що кожен співвласник зобов`язаний брати участь у витратах щодо утримання майна, що є у спільній частковій власності, незалежно від того, хто здійснює фактичні дії, спрямовані на утримання спільного майна. Співвласник, який виконав солідарний обов`язок щодо сплати необхідних витрат на утримання майна, має право вимагати від іншого співвласника їх відшкодування (право зворотної вимоги - регрес).

Якщо хтось із співвласників відмовляється брати участь у витратах, інші співвласники можуть здійснити їх самостійно і вимагати від цього співвласника відшкодування понесених витрат у судовому порядку або ж безпосередньо звернутись до суду з позовом про примусове стягнення з співвласника, який відмовився нести тягар утримання спільного майна, коштів для цієї мети.

Такий правовий висновок викладено Верховним Судом у постанові від 13 березня 2019 року у справі № 521/3743/17-ц (провадження № 61-26462св18).

Згідно ч. 4. ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Судом встановлено, що сторони є співвласниками квартири АДРЕСА_1 і відповідно до закону зобов`язані оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг.

Відповідно до абзацу 1 п. 1 ч.1 та ч.2 ст.5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», до житлово-комунальних послуг належать: житлова послуга - послуга з управління багатоквартирним будинком; комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, управління побутовими відходами.

У судовому засіданні учасники справи визнали ті юридичні факти, що рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси в справі №711/737/24 визначено порядок користування квартирою АДРЕСА_1 , виділивши відповідачу ОСОБА_1 в користування житлову кімнату площею 18,1 кв.м., а також і те, що сторони в справі фактично припинили шлюбні відносини з 14.09.2022.

Частиною 1 ст.82 ЦПК України встановлено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Оскільки учасники справи в судовому засіданні визнали означені вище юридичні факти, у суду не виникло обгрунтованих сумнівів щодо достовірності цих обставин та добровільності їх визнання, тому суд визнав встановленими обставини щодо встановлення порядку користування квартирою АДРЕСА_1 , а також те, що сторони в справі припинили шлюбні відносини 14.09.2022.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач має право на неоплату вартості комунальних послуг (крім постачання теплової енергії) у разі їх невикористання (за відсутності приладів обліку) за період тимчасової відсутності в житловому приміщенні (іншому об`єкті нерухомого майна) споживача та інших осіб понад 30 календарних днів, за умови документального підтвердження відповідно до умов договорів про надання комунальних послуг.

Згідно з ч. 1,3 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки невизначені відповідним договором. Дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг.

Згідно ч. 1, 5, 6, 7 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Проте всупереч положенням ч. 1 ст. 81 ЦПК України відповідачем не надано суду доказів тому юридичному факту, що він, будучи співвласником квартири АДРЕСА_1 , порядок користування якою встановлений між співвласниками судовим рішенням, у період часу з вересня 2022 року до січня 2025 року не проживав в означеному об`єкті нерухомості та звернувся з відповідними письмовими заявами до надавачів житлово-комунальних послуг у порядку, передбаченому п. 6 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги».

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позивачем доведено належними і допустимими доказами той юридичний факт, що сторони в справі є споживачами житлово-комунальних послуг, що надаються відповідними їх надавачами до квартири АДРЕСА_1 , співвласниками якої є позивач та відповідач, а відповідно і той юридичний факт, що сторони несуть солідарний обов`язок щодо сплати житлово-комунальних послуг, що надаються до означеного об`єкту нерухомості.

Визначаючи період з якого сторони несуть солідарний обов`язок щодо сплати житлово-комунальних послуг, що надаються до означеного об`єкту нерухомості, суд зважає на те, що відповідач визнав у судовому засіданні той юридичний факт, що шлюбні відносини між ним та позивачем фактично припинені 14.09.2022, тобто у день, що зазначений в рішенні Шполянського районного суду Черкаської області від 05.12.2022 в справі №710/1297/22, яким розірваний шлюб між сторонами і яке набрало законної сили. Такий висновок суду грунтується на тому, що у день фактичного припинення шлюбних відносин апріорі відсутній спільний бюджет подружжя як одна із ознак сім`ї, а тому оплата одним з подружжя, зокрема житлово-комунальних послуг презюмується, що здійснена одним з подружжя з власних, а не спільних коштів.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що розрахунок позивачем суми вартості компенсації з відповідача, сплачених житлово-комунальних послуг, починаючи з 14.09.2022 і до 01.01.2025, грунтується на фактичних обставинах справи.

Водночас суд, перевіривши розрахунки розміру компенсації, сплачених житлово-комунальних послуг, починаючи з 14.09.2022 і до 01.01.2025, що проведені позивачем, встановив, що вони не узгоджуються з матеріалам справи, з огляду на таке.

Так, позивачем надано різні письмові докази на підтвердження проведених розрахунків із надавачами житлово-комунальних послуг за період з вересня 2022 року до грудня 2024 року включно, а саме: акт звірки взаємних розрахунків між ТОВ «Черкасиенергозбут» та ОСОБА_5 (а.с.28), довідку про нарахування та сплату комунальних послуг, наданих ПрАТ «Черкаське хімволокно» ОСОБА_5 за період з вересня 2023 року до грудня 2024 року за адресою: квартира АДРЕСА_1 (а.с.29), акт звіряння взаємних розрахунків за період з 01.09.2023 до 31.12.2024 між ТОВ «Управлінська компанія «Нова якість» та ОСОБА_5 (а.с.30), платіжні інструкції щодо сплати позивачем від імені ОСОБА_5 вартості житлово-комунальних послуг (а.с.31-50), виписку по витратах по картці/рахунку, маска-картки НОМЕР_2 за період з 01.11.2020 до 03.01.2024 (а.с.51-54 зворот), чеки про оплату житлово-комунальних послуг через термінали самообслуговування (а.с.55-60 зворот).

Частинами 1, 2 ст.76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Частиною 1 ст.77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч.1,2 ст.78 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст.79 ЦПК України).

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч.4 ст.12 та ч.1 ст.81 ЦПК України).

Проаналізувавши надані позивачем засоби доказування з призми відповідності їх критеріям належності, допустимості та достовірності суд дійшов такого висновку.

Щодо акту звірки взаємних розрахунків між ТОВ «Черкасиенергозбут» та ОСОБА_5 (а.с.28) суд зазначає, що означений письмовий доказ не містить інформації про те, до якого об`єкту нерухомості надавалися відповідні комунальні послуги ТОВ «Черкасиенергозбут», споживачем яких була ОСОБА_5 . Такий висновок суду грунтується на тому, що з 12.11.2020 ОСОБА_5 не є власником квартири АДРЕСА_1 , а відповідно і не є споживачем відповідної комунальної послуги. Водночас означений документ підписаний безпосередньо споживачем ОСОБА_5 , яка немає процесуального статусу під час розгляду цивільної справи №710/414/25. Крім того, із означеного засобу доказування суд не може встановити факт оплати вартості відповідної комунальної послуги безпосередньо позивачем ОСОБА_2 , оскільки даний засіб доказування такої інформації не містить.

З огляду на викладене суд дійшов висновку, що акт звірки взаємних розрахунків від 30.11.2024 (а.с.28) не відповідає критеріям належності та достовірності доказів, а тому відхиляється судом.

Відносно довідки про нарахування та сплату комунальних послуг, наданих ПрАТ «Черкаське хімволокно» ОСОБА_5 за період з вересня 2023 року до грудня 2024 року за адресою: квартира АДРЕСА_1 (а.с.29), то суд зазначає про те, що даний засіб доказування не містить підпису посадової особи (рукописного або електронного) ПрАТ «Черкаське хімволокно», зокрема начальника відділу розрахунків з населенням. Водночас наявність штампу ВП «Черкаська ТЕЦ» ПрАТ «Черкаське хімволокно» безумовно не свідчить, що даний засіб доказування є допустимим доказом, оскільки підпис особи є обов`язковим елементом будь-якого документа, який створений у паперовій формі (п.4.4 ДСТУ 4163:2020 «Уніфікована система організаційно-розпорядчої документації. Вимоги до оформлення документів» передбачено, що документи, що їх створюють юридичні особи, обов`язково повинні мати такі реквізити: найменування юридичної особи (04), назва виду документа (09) (не зазначають на листах), дата документа (10), реєстраційний індекс документа (11), заголовок до тексту документа (19), текст документа (20), підпис (для електронних документів електронний підпис або електронна печатка в разі відсутності електронного підпису) (22)). Крім того, із означеного засобу доказування суд не може встановити факт оплати вартості відповідної комунальної послуги безпосередньо позивачем ОСОБА_2 , оскільки даний засіб доказування такої інформації не містить.

З огляду на викладене суд дійшов висновку, що довідка про нарахування та сплату комунальних послуг, наданих ПрАТ «Черкаське хімволокно» ОСОБА_5 за період з вересня 2023 року до грудня 2024 року за адресою: квартира АДРЕСА_1 (а.с.29), не відповідає критерію допустимості доказів, а тому відхиляється судом.

Щодо акту звіряння взаємних розрахунків за період з 01.09.2023 до 31.12.2024 між ТОВ «Управлінська компанія «Нова якість» та ОСОБА_5 (а.с.30), то суд зазначає про те, що даний документ не містить підпису ОСОБА_5 як споживача, що унеможливлює з процесуальної площини встановити відповідність інформації, що зазначена надавачем відповідної житлово-комунальної послуги, оскільки остання не погоджена споживачем. Крім того, із означеного засобу доказування суд не може встановити факт оплати вартості відповідної комунальної послуги безпосередньо позивачем ОСОБА_2 , оскільки даний засію доказування такої інформації не містить.

З огляду на викладене суд дійшов висновку, що звіряння взаємних розрахунків за період з 01.09.2023 до 31.12.2024 між ТОВ «Управлінська компанія «Нова якість» та ОСОБА_5 (а.с.30) не відповідає критеріям допустимості та достовірності доказів, а тому відхиляється судом.

Також суд відхиляє виписку по витратах по картці/рахунку, маска-картки НОМЕР_2 за період з 01.11.2020 до 03.01.2024 (а.с.51-54 зворот) як засіб доказування, оскільки із означеного засобу доказування суд не може встановити достовірність факту оплати позивачем ОСОБА_2 конкретної житлово-комунальної послуги, оскільки даний засіб доказування містить лише дату, час оплати, спосіб оплати, одержувача, код квитанції та суму у валюті операції. Проте він не містить такої інформації як призначення платежу, що є важливим задля встановлення юридичного факту оплати саме позивачем житлово-комунальних послуг, що надані до квартири АДРЕСА_1 , співвласниками якої є сторони.

Водночас суд звертає увагу позивача, що означена інформація міститься у платіжних інструкціях, яким присвоєні банківською установою коди, інформація про які міститься у виписці, роздрукувавши які можна встановити призначення платежу. Зокрема, позивач долучила до матеріалів справи такі квитанції, а саме: 31.01.2023 позивач через Приват24 сплатила на рахунок ПАТ «Черкаське хімволокно» 3842 грн, код квитанції: 9295-2378-7223-8975 (а.с.53), а на а.с.38 міститься платіжна інструкція №0.0..1 від 31.01.2023, у верхньому правому куті якої міститься код документа: 9295-2378-7223-8975, що відповідає коду квитанції, що міститься у виписці. Аналогічна ситуація з іншими банківськими операціями, зокрема: за 12.06.2023 на суму 912,52 грн (а.с.53), якій відповідає платіжна інструкція №0.0..1 (код документа: 9308-4690-1175-0843, а.с.32); 29.10.2022 на суму 999,15 грн (а.с.54), якій відповідають платіжні інструкції №0.0..9 (код документа: 9285-8435-7545-6848, а.с.42), 0.0..2 (код документа: 9285-8435-7545-6848, а.с.43), 0.0..6 (код документа: 9285-8435-7545-6848, а.с.44), 0.0..7 (код документа: 9285-8435-7545-6848, а.с.45), 0.0..5 (код документа: 9285-8435-7545-6848, а.с.46), 0.0..4 (код документа: 9285-8435-7545-6848, а.с.47), 0.0..8 (код документа: 9285-8435-7545-6848, а.с.48), 0.0..1 (код документа: 9285-8435-7545-6848, а.с.49), 0.0..3 (код документа: 9285-8435-7545-6848, а.с.50).

Проте суд зазначає, що позивач не надала суду всіх платіжних інструкцій, які сформовані відповідною банківською установою і відповідають сплаті позивачем відповідних житлово-комунальних послуг, інформація про які міститься у виписці АТ КБ «Приватбанк» (а.с.51-54), що унеможливлює суд з процесуальної сторони визнати означену виписку достовірним доказом.

Частиною 4 ст.12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

З огляду на викладене суд дійшов висновку, що саме платіжні інструкції щодо сплати позивачем від імені ОСОБА_5 вартості житлово-комунальних послуг (оскільки фактичним платником зазначено позивача та/або міститься присвоєний їй РНОКПП, що надає можливість суду ідентифікувати платника як позивача ОСОБА_2 ) (а.с.31-50), та чеки про оплату житлово-комунальних послуг через термінали самообслуговування (а.с.55-60 зворот) є належними, допустимими та достовірними засобами доказування з призми предмету доказування в даній категорії справ.

Безпосередньо дослідивши означені засоби доказування суд встановив, що позивачем за період часу з 14.09.2022 до 31.12.2024 сплачено 22 423,98 грн у рахунок вартості житлово-комунальних послуг, що надавалися відповідними їх надавачами до квартири АДРЕСА_1 , а саме: за теплопостачання та гаряче водопостачання позивачем сплачено, за період з вересня 2022 року до грудня 2024 року, ПрАТ «Черкаське хімволокно» - 14 417,77 грн (з яких: 14016,34 грн теплопостачання, та 401,73 грн гаряче водопостачання); за електропостачання ТОВ «Черкасиенергозбут» - 2206,96 грн; за вивіз сміття Комунальному підприємству «Черкаська служба чистоти» 773,28 грн; за спожитий природній газ та розподіл природного газу ГК «Нафтогаз України» - 438,25 грн (з яких: 405,81 грн вартість природного газу, та 32,44 грн розподіл природного газу); за вивіз габаритних відходів та управління багатоквартирним будинком ТОВ «Управлінська компанія «Нова якість» - 1 458,52 грн (з яких: вивіз габаритного сміття 184,80 грн, та управління багатоквартирним будинком 1273,72 грн); за централізоване водопостачання та водовідведення КП «Черкасиводоканал» Черкаської міської ради 2 766,32 грн (а.с.38-50, 55-60).

Таким чином, загальний розмір, сплачених ОСОБА_2 , коштів на оплату житлово-комунальних послуг, що надавалися ПрАТ «Черкаське хімволокно», ТОВ «Черкасиенергозбут», КП «Черкаська служба чистоти», ГК «Нафтогаз України», ТОВ «Управлінська компанія «Нова якість» та КП «Черкасиводоканал» Черкаської міської ради до квартири АДРЕСА_1 , у період з 14.09.2022 до 31.12.2024, становить 22 061 грн 26 коп.

Ураховуючи обов`язок обох співвласників утримувати належне їм майно, з відповідача на користь позивача належить стягнути половину вартості оплачених нею житлово-комунальних послуг, що становить 11 030 грн 63 коп (22061,26 грн / 2).

Що стосується прохання позивача, що викладене в п.3 прохальної частини позовної заяви від 13.03.2025, про стягнення з відповідача на користь позивача понесених витрат на сплату судового збору, то суд зазначає про таке.

Із досліджених судом матеріалів позовної заяви вбачається, що витрати позивача по сплаті судового збору складають 1211,20 грн, що підтверджується платіжною інструкцією №0.0..1 від 17.03.2025 (а.с.62).

Частиною 1 ст.141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки суд визнав позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача коштів на утримання майна частково обгрунтованими і задовольнив їх на суму 11 211,99 грн, що складає 45,71% від ціни позову (11030,63 грн / 24 131,75 грн), тому з відповідача на користь позивача, керуючись ч.1 ст.141 ЦПК України, підлягає стягненню судовий збір в сумі 553,64 грн, тобто 45,71% від розміру сплаченого позивачем судового збору (1211,20 х 0,4571).

Водночас суд, ухвалюючи рішення про стягнення з відповідача на користь позивача суми судового збору, також зважає на те, що у матеріалах справи відсутні будь-які докази тому юридичному факту, що відповідач ОСОБА_1 звільнений від сплати судового збору згідно положень ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір».

Керуючись ст. 41 Конституції України, ст. 319, 322, 360, 526, 544 ЦК України, ст.1, 5, 7, 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», ст. 4, 12, 13, 76, 77, 78, 79, 80, 81, 82, 89, 133, 141, 264, 265, 354, 355 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення коштів на утримання майна задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 кошти на утримання майна в розмірі 11 030 (одинадцять тисяч тридцять) гривень 63 (шістдесят три) копійки.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 понесені витрати на сплату судового збору в розмірі 553 (п`ятсот п`ятдесят три) гривні 64 (шістдесят чотири) копійки.

Рішення може бути оскаржене до Черкаського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складене 18 серпня 2025 року.

Сторони в справі:

Позивач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_3 , місце реєстрації проживання: АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_4 , місце реєстрації проживання: АДРЕСА_3

Головуючий: О. В. Петренко