Справа № 732/710/25
провадження № 2/732/297/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" серпня 2025 р. м. Городня

Городнянський районний суд Чернігівської області у складі: головуючого - судді Карпинської Н.М., секретар - Воропаєва К.В., за дистанційної участі представника позивача - адвоката Водолагіна С.М., представника відповідача - адвоката Рябініна Д.Д., розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні у залі суду у м. Городня у загальному позовному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про поділ майна подружжя,

ВСТАНОВИВ:

позивач звернулася до суду із позовом і просила у порядку поділу спільного майна подружжя визнати за ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , право власності на частину житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ; визнати за ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , право власності на частину земельної ділянки з кадастровим номером: :01:000:0340, площею 0,2500 га, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ; визнати за ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , право власності на частину земельної ділянки з кадастровим номером: :01:000:0341, площею 0,0339 га, яка знаходиться в с. Тупичів Чернігівського району Чернігівської області. визнати за ОСОБА_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , право власності на частину житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ; визнати за ОСОБА_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , право власності на частину земельної ділянки з кадастровим номером: :01:000:0340, площею 0,2500 га, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ; визнати за ОСОБА_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , право власності на частину земельної ділянки з кадастровим номером: :01:000:0341, площею 0,0339 га, яка знаходиться в с. Тупичів Чернігівського району Чернігівської області. Розподілити судові витрати.

Згідно ухвали від 14 травня 2025 року позов прийнято до розгляду та відкрито загальне позовне провадження.

Представник позивача у підготовчому судовому засіданні вимоги позову підтримав і просив позов задовольнити.

Відповідач засобами поштового зв`язку надіслав заяву про визнання позову (а.с.68-69), яку просив розглянути без його особистої участі.

Його представник - адвокат Рябінін Д.Д. у підготовчому засіданні зазначив, що заява відповідача грунтується на положеннях чинного цивільного процесуального законодавства, не порушує інтересів сторін, а тому може бути прийнята судом, а позов підлягає задоволенню.

Представник позивача вважав, що підстав для відмови у прийнятті заяви про визнання позову нема, позов може бути задоволений.

Відповідно до ч. 1 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову в прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Таким чином, суди не вправі покласти в основу свого рішення лише факт визнання позову відповідачем, не дослідивши при цьому обставини справи.

Згідно частини 4 статті 200 ЦПК України ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу.

Суд, дослідивши мотиви заявленого позову, а також мотиви визнання такого позову відповідачем, з`ясувавши правовідносини між сторонами з урахуванням поданих письмових доказів, вважає, що визнання відповідачем позову слід прийняти, а у справі постановити рішення про задоволення позову.

Доведено, що 11 грудня 2020 року сторонами укладено шлюб (а.с.5), а у 2023 році придбано будинок і земельні ділянки.

Так, згідно договору купівлі-продажу земельної ділянки від 13.02.2023 року продавець ОСОБА_3 передала покупцю ОСОБА_1 за плату земельну ділянку :01:000:0341, площею 0,0339 га, яка знаходиться в АДРЕСА_1 . Договір посвідчено приватним нотаріусом Красногором О.В. (а.с.8-9).

Згідно договору купівлі-продажу земельної ділянки від 13.02.2023 року продавець ОСОБА_3 передала покупцю ОСОБА_1 за плату земельну ділянку :01:000:0340, площею 0,2500 га (рілля), яка знаходиться в АДРЕСА_1 . Договір посвідчено приватним нотаріусом Красногором О.В. (а.с.10-11).

Згідно договору купівлі-продажу житлового будинку від 13.02.2023 продавець ОСОБА_4 передала покупцю ОСОБА_1 за плату житловий будинок з надвірними будівлями за адресою: АДРЕСА_1 . Даний будинок з надвірними будівлями розташований на земельній ділянці з кадастровим номером: :01:000:0340, площею 0,2500 га, і належав на праві приватної власності продавцю та був посвідчений одночасно договір купівлі-продажу даної земельної ділянки. Договір посвідчено приватним нотаріусом Красногором О.В. (а.с.12-13).

Відповідно до ст. 7 Сімейного Кодексу України сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист.

У відповідності до ч. 1 ст. 60 Сімейного Кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважних причин (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба, тощо) самостійного заробітку (доходу).

Згідно ст.63 Сімейного Кодексу України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено між ними.

У відповідності до ч.1 ст.69 та ч.1 ст.70 Сімейного Кодексу України, ч. 2 ст. 372 ЦК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу, у разі поділу майна, частки майна дружини та чоловіка є рівними.

Частинами 1, 3, 4 ст.368 Цивільного кодексу України встановлено, що спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.

Майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до п.22 Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи із дійсної його вартості на час розгляду справи.

Відповідно до п.23 вищевказаної постанови, вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені із цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором або законом.

Положення статті 60 СК України свідчать про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними у період шлюбу. Разом із тим зазначена презумпція може бути спростована, один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, у тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того із подружжя, хто її спростовує.

Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 6 ст. 81 ЦПК України визначено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (ч. 5 ст. 81 ЦПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно частини 1 статті 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Обгрунтованих сумнівів щодо добровільності визнання відповідачем позову, суд не має. Сторони підтверджують, що майно (предмет позову) набуте сторонами за час шлюбу, а отже є об`єктом спільної сумісної власності сторін.

Судом не встановлено обставин, що мають істотне значення, які б давали підстави для відступлення від принципу рівності часток сторін при поділі спільної сумісної власності.

Згідно положення частини 1 статті 142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Інші 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову стягуються із відповідача на користь позивача за правилами частини 1 статті 141 ЦПК України.

За змістом пункту 1 частини другої статті 137 ЦПК України здійснені стороною у справі судові витрати на правничу допомогу визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Стороною позивача підтверджено витрати на правову допомогу в сумі 8000 гривень. Іншою стороною такі витрати не заперечувалися.У розумінні положень частини п`ятої статті 141 ЦПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, є можливим лише на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим адвокатом на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи. Таким чином, із відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені нею витрати на правову допомогу в сумі 8000 гривень.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.12,13,83,89, 141,258,259,263-265 ЦПК України

В И Р І Ш И В:

Задовольнити позов ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , до ОСОБА_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 про поділ майна подружжя.

У порядку поділу спільного майна подружжя

визнати за ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , право власності на частину житлового будинку з відповідною часткою надвірних будівель, за адресою: АДРЕСА_1 ;

визнати за ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , право власності на частину земельної ділянки з кадастровим номером: :01:000:0340, площею 0,2500 га, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ;

визнати за ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , право власності на частину земельної ділянки з кадастровим номером: :01:000:0341, площею 0,0339 га, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ;

визнати за ОСОБА_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , право власності на частину житлового будинку з відповідною часткою надвірних будівель, за адресою: АДРЕСА_1 ;

визнати за ОСОБА_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , право власності на частину земельної ділянки з кадастровим номером: :01:000:0340, площею 0,2500 га, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ;

визнати за ОСОБА_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , право власності на частину земельної ділянки з кадастровим номером: :01:000:0341, площею 0,0339 га, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Стягнути із ОСОБА_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 на користь ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 50 % сплаченого судового збору, тобто 605,60 грн, повернувши ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 інші 50 % сплаченого судового збору, тобто 605,60 грн із державного бюджету, зараховані згідно платіжної інструкції від 02.05.2025.

Стягнути із ОСОБА_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 на користь ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 понесені нею витрати на правову допомогу в сумі 8000 (вісім тисяч) гривень.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Чернігівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст судового рішення складено 19 серпня 2025 року.

Суддя Карпинська Н.М.