ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 серпня 2025 року

м. Харків

справа № 638/17631/24

провадження № 22-ц/818/3535/25

Харківський апеляційний суд у складі:

Головуючого: Тичкової О.Ю.,

суддів: Маміної О.В., Пилипчук Н.П.,

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1

відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи у місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області на рішення Дзержинського районного суду м. Харкова 16 квітня 2025 року у складі судді Цвіри Д.М.,-

В С Т А Н О В И В :

У вересні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про стягнення інфляційних витрат, трьох відсотків річних.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що є пенсіонером по лінії МВС, перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Харківській області і отримує пенсію, призначену за вислугу років відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" № 2262-ХІІ.

Восени 2021 року позивач звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області з позовом. Так, Харківський окружний адміністративний суд своїм рішенням від 01.12.2021 року по справі № 520/20191/21 позовні вимоги позивача задовольнив частково, а саме вирішив: визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо нездійснення перерахунку та виплати пенсії ОСОБА_1 на підставі Довідки про розмір грошового забезпечення № 100/22482 від 30.06.2021 (вих. № 33/41-1291), виданої Державною установою «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ по Харківській області» з 01.12.2019 року; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області здійснити перерахунок та виплати пенсії ОСОБА_1 на підставі Довідки про розмір грошового забезпечення № 100/22482 від 30.06.2021 року (вих. № 33/41-1291), виданої Державною установою «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ по Харківській області» з 01.12.2019 року з урахуванням проведених раніше виплат. Зазначене рішення суду набрало законної сили 17 червня 2022 року.

На виконання вищезгаданого рішення суду від ГУ ПФУ в Харківській області проведено розрахунок доплати позивачу. Так, листом від 12.08.2022 року відповідач повідомив позивача, що на виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 01.12.2021 по справі № 520/20191/21, головним управлінням здійснено перерахунок пенсії. Відповідач зазначив, що з 01.09.2022 року пенсія буде виплачуватися з урахуванням рішення суду. Різницю в пенсії, обчислену за рішенням суду за період з 01.12.2019 року по 31.08.2022 року, буде виплачено в межах затверджених бюджетних призначень для здійснення відповідних виплат.

Таким чином, Відповідач почав виконувати судове рішення, зазначене вище, лише з 01.09.2022 року.

Різниця в пенсії, обчислена за рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 01.12.2021 року по справі № 520/20191/21 за період з 01.12.2019 року по 31.08.2022 року станом на сьогоднішній день не виплачена Позивачу.

Відповідно до Розрахунку на доплату пенсії за пенсійною справою № 10022482 за дорученням № Д 10022482/44 на пенсіонера ОСОБА_1 (Позивача) від 14.12.2022 року сума доплати за період з 01.12.2019 року по 31.08.2022 року становить 160 851,23 грн., яка, як вже зазначалося вище, не виплачена Позивачу в повному обсязі станом на сьогоднішній день.

Оскільки сума доплати за період з 01.12.2019 року по 31.08.2022 року станом на дату подачі цього позову до суду не була перерахована на банківські рахунки позивача, позивач вважає, що у зв`язку з невиконанням рішення Харківського окружного адміністративного суду від 01.12.2021 року по справі № 520/20191/21, було порушено його права та охоронювані законом інтереси та він змушений звернутися до суду з позовними вимогами про стягнення штрафних санкцій у вигляді 3% річних та інфляційних втрат внаслідок заборгованості, яка склалася з невиплати пенсії у належному розмірі.

Таким чином, оскільки розмір заборгованості відповідача з доплат до пенсії позивачу за період з 01.12.2019 по 31.08.2022 року становить 160 851,23 грн. та вказана заборгованість станом на теперішній час є непогашеною - інфляційні втрати позивача становлять 71084,79 грн., 3% річних становлять 16 063,11 грн. станом на 30.08.2024 року.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова 16 квітня 2025 року позовні вимоги задоволені.

Стягнуто з Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській на користь ОСОБА_1 3% річних у розмірі 16063 грн 11 коп, інфляційні збитки у розмірі 71 084 грн 79 коп.та сплачений судовий збір у розмірі 1211 грн 20 коп.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Головне управління Пенсійного фонду України в Харківської області подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення першої інстанції та ухвалити нове рішення з відмовою у задоволенні позовних вимог, обґрунтовуючи це тим, що рішення суду першої інстанції прийнято з порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного висновку суду. Так, згідно з п. 20, 29 ч.1 ст. 116 Бюджетного кодексу України взяття зобов`язань без відповідних бюджетних асигнувань та здійснення видатків бюджету з перевищенням бюджетних призначень є порушенням бюджетного законодавства. Враховуючи зазначене, доплату на виконання рішення буде здійснено після надходження бюджетних асигнувань, виділених на цю мету. Разом з цим відповідач зазначає, що сума пенсії на виконання зазначеного судового рішення за визначений період вже нарахована, обліковується в Пенсійному фонді України, не є виплаченою у зв`язку із тим, що кошти, передбачені відповідною бюджетною програмою на дані цілі до територіального управління ПФУ не надходили, водночас стягнення коштів з відповідача призведе до повторного стягнення тієї ж суми заборгованості, при цьому, не змінить порядку виконання рішення суду. Відповідач зазначає, що не наділений повноваженнями самостійно розпоряджатись коштами Фонду, а обсяг виділених бюджетних асигнувань не залежить від відповідача, виплата нарахованої суми пенсійних виплат за судовим рішенням, яка відповідачем не заперечується, буде проведена за наявності відповідного бюджетного фінансування Пенсійним фондом України, тому відсутні підстави для задоволення позовних вимог у цій справі. Головне управління зауважує, що Позивач просить нарахувати інфляційні витрати та компенсацію на ще не виплачені суми пенсії, що не підпадає під визначення доходів, передбачених Законом "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати". Відсутні підстави вважати, що право Позивача на отримання компенсації буде порушено пенсійним органом. Більш того, стосовно вимог Позивача в стягненні 3% річних за користування грошовими коштами Головне управління зазначає, що ніякими грошовими коштами Головне управління не володіє та не користується, бо більше, в матеріалах пенсійної справи Позивача міститься лише сума (цифра) заборгованості Головного управління перед ОСОБА_1 , тому вимоги в стягнення 3% річних за користування грошовими коштами є безпідставними та нічим не обґрунтовані.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просить рішення залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення. Вважає що суд повно та всебічно встановив обставини у справі та ухвалив законне та обґрунтоване рішення. Доводи апелянта висновків суду не спростовують.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Як вбачається з ч. 3 вказаної вище статті, розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Заслухавши суддю - доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Відповідно до частини 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частиною 1 ст. 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно частини 2 вказаної вище статті, суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Частиною 1 статті 375 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що рішенням Харківського окружного адміністративний суд від 01.12.2021 року по справі № 520/20191/21 позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково, а саме: визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо нездійснення перерахунку та виплати пенсії ОСОБА_1 на підставі Довідки про розмір грошового забезпечення № 100/22482 від 30.06.2021 (вих. № 33/41-1291), виданої Державною установою «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ по Харківській області» з 01.12.2019 року; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області здійснити перерахунок та виплати пенсії ОСОБА_1 на підставі Довідки про розмір грошового забезпечення № 100/22482 від 30.06.2021 року (вих. № 33/41-1291), виданої Державною установою «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ по Харківській області» з 01.12.2019 року з урахуванням проведених раніше виплат. Зазначене рішення суду набрало законної сили 17 червня 2022 року.

12.08.2022 Першим заступником начальника головного управління ПФУ в Харківській області Галиною Баєвою повідомлено позивача, що з 01.09.2022 пенсія буде виплачуватися з урахуванням рішення суду. Різницю в пенсії, обчислену за рішенням суду за період з 01.12.2019 по 31.08.2022 буде виплачено в межах затверджених бюджетних призначень для здійснення відповідних виплат.

Відповідно до Розрахунку на доплату пенсії за пенсійною справою № 10022482 за дорученням № Д 10022482/44 на пенсіонера ОСОБА_1 (Позивача) від 14.12.2022 року сума доплати за період з 01.12.2019 року по 31.08.2022 року становить 160 851,23 грн.

Частиною 1 статті 509 ЦК України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

На виконання рішення адміністративного суду від 01.12.2021 позивачеві нараховано доплату пенсії за період з 01.12.2019 року по 31.08.2022 року в сумі 160 851,23 грн., яка виплачена не була.

Верховний Суд, серед іншого, при вирішенні спорів з питання тривалого невиконання судового рішення державою, посилався на усталену практику ЄСПЛ, зауваживши, що ефективне правосуддя включає право на виконання судового рішення без зайвих затримок.

ЄСПЛ з цього приводу зазначає, що саме на державу покладено обов`язок дбати про те, щоб остаточні рішення, винесені проти її органів, установ чи підприємств, що перебувають у державній власності, чи які контролює держава, виконувались відповідно до вимог Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Важливо й те, що невиконання судових рішень державою не може бути виправдано нестачею коштів. Забезпечення достатнього відшкодування за невиконання або несвоєчасне виконання рішень національних судів є прямим зобов`язанням саме держави.

Крім того, частиною 1 статті 18 ЦПК України передбачено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Як вбачається із частини 2 вказаної вище статті, невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції повно та всебічно розглянув справу, правильно встановив обставини справи та відповідні їм правовідносини, наданим доказам дав правильну правову оцінку і обгрунтовано у відповідності з вимогами матеріального і процесуального права дійшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог позивача.

На підставі викладеного вище, апеляційний суд вважає, що підстав для скасування рішення суду першої інстанції і задоволення апеляційної скарги Головного управління Пенсійного фонду України в Харківської області немає.

Тому апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Харківської області належить залишити без задоволення, а рішення суду залишити без змін.

Підстави для перерозподілу позовних вимог відсутні.

Керуючись ст. 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Харківської області залишити без задоволення.

Рішення Дзержинського районного суду м. Харкова 16 квітня 2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених підпунктами а-г пункту 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Повне судове рішення складено 18 серпня 2025 року.

Головуючий: О.Ю.Тичкова

Судді: Н.П. Пилипчук

О.В. Маміна