ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/6446/25 Справа № 206/5720/24 Суддя у 1-й інстанції - Прінь І. П. Суддя у 2-й інстанції - Єлізаренко І. А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 серпня 2025 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді Єлізаренко І.А.

суддів Макарова М.О., Свистунової О.В.

за участю секретаря Травкіної В.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Самарського районного суду м.Дніпропетровська від 24 січня 2025 року у справі за позовом Акціонерного товариства комерційний банк Приватбанк до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И Л А:

У жовтні 2024 року АТ КБ Приватбанк звернулися до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

В обґрунтування позовних вимог АТ КБ Приватбанк посилалися на те, що відповідач з метою отримання банківських послуг звернулася до банку, у зв`язку з чим підписала Анкету-заяву б/н від 16 грудня 2021 року про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг. Відповідач при підписанні Анкети-заяви підтвердила свою згоду на те, що підписана ним заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифами, які викладені на банківському сайті, складає між ним та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Банком на підставі договору про надання банківських послуг було відкрито кредитний рахунок, а саме відновлювальну кредитну лінію до 200000 грн, зі строком кредитування 12 місяців, зі сплатою 40,8% річних. Відповідачу надано у користування кредитну картку Універсальна № НОМЕР_1 зі строком дії 05/23, а в подальшому відповідачем додатково була отримана кредитна картка № НОМЕР_2 зі строком дії - 10/27, якою вона користувалася. Порядок розрахунків за кредитом визначений в Умовах та Правилах. АТ КБ «ПриватБанк» свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Відповідач зобов`язалася повернути витрачену частину кредитного ліміту відповідно до умов договору, але у процесі користування кредитним рахунком відповідач не надавала своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями. У зв`язку із зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором, відповідач ОСОБА_1 станом на 22 жовтня 2024 року має заборгованість за кредитом у розмірі 110 265 грн. 18 коп. - за тілом кредиту. У добровільному порядку відповідач заборгованість за кредитним договором не сплачує. На підставі викладеного АТ КБ Приватбанк просили суд стягнути з відповідача ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором про надання банківських послуг №б/н від 16 грудня 2021 року, яка виникла станом на 22 жовтня 2024 року у розмірі 110265 грн. 18 коп. та стягнути судові витрати у справі у сумі 2422 грн. 40 коп.

Заочним рішенням Самарського районного суду м.Дніпропетровська від 24 січня 2025 року задоволено позовні вимоги АТ КБ Приватбанк. Стягнуто з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , місце проживання зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 ) користь АТ КБ Приватбанк (01001, м.Київ, вул. Грушевського, б.1Д, ): заборгованість за кредитним договором № б/н від 16 грудня 2021 року у сумі 110 265 грн. 18 коп. та судові витрати у розмірі 2422 грн. 40 коп.

Ухвалою Самарського районного суду м.Дніпропетровська від 01 квітня 2025 року відмовлено у задоволенні заяви відповідача ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення у цивільній справі №206/5720/24 за позовом АТ КБ Приватбанк до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить заочне рішення суду від 01 квітня 2025 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким зобов`язання залишити в силі частково, або змінити заочне рішення суду, визначивши можливість реструктуризації боргу або відстрочки/розстрочки виконання рішення суду з урахуванням матеріального становища відповідача, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин у справі, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права

У відзиві на апеляційну скаргу АТ КБ Приватбанк просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги посилаючись на безпідставність її доводів, заочне рішення суду від 01 квітня 2025 року залишити без змін, як законне та обґрунтоване.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст.12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до вимог частини 1 статті 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку суд переглядає справу за наявними і ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до п.3 ч.3 ст.367 ЦПК України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо справу (питання) розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час та місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.

Задовольняючи позовні вимоги АТ КБ Приватбанк, суд першої інстанції посилався на їх доведеність та обґрунтованість, однак погодитися з такими висновками суду неможливо, оскільки суд дійшов них за неповного зясування обставин, що мають значення для справи, у порушення норм процесуального права, оскільки рішення суду було ухвалено при заочному розгляді справи, відповідач ОСОБА_1 не була належним чином повідомлена про дату, час та місце засідання суду, та обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою, що відповідно до ст.376 ЦПК України є підставою для скасування рішення суду та ухвалення нового рішення.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку ПАТ КБ Приватбанк).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

За змістом статті 1056-1 ЦК України у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Отже, у разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

У справі встановлено, 16 грудня 2021 року ОСОБА_1 підписала Заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку (т.1 а.с.44-54)

Підписана відповідачем заява про приєднання до Умов та Правил надання послуг від 16 грудня 2021 року містить в собі умови кредитування кредитних карток, які можливо отримати в АТ КБ Приватбанк - картка Універсальна, картка Універсальна Gold.

Підписавши цю заяву, відповідачка погодилася з істотними умовами договору Кредитні картки та іншими умовами, викладеними у цій Заяві.

Банком на підставі договору про надання банківських послуг було відкрито кредитний рахунок, а саме відновлювальну кредитну лінію до 200 000 грн, зі строком кредитування 12 місяців, зі сплатою 40,8% річних.

Відповідачу надано у користування кредитну картку Універсальна № НОМЕР_1 зі строком дії 05/23, а в подальшому відповідачем додатково була отримана кредитна картка № НОМЕР_2 зі строком дії - 10/27, якою вона користувалася (а.с.27-43).

Порядок розрахунків за кредитом визначений в Заяві про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг.

08 серпня 2023 року відповідач ОСОБА_1 підписала Заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг (а.с.55-66). Підписавши цю заяву, відповідачка погодилася з істотними умовами договору «Кредитні картки та іншими умовами, викладеними у цій Заяві.

Згідно наданого банком розрахунку заборгованості вбачається, станом на 22 жовтня 2024 року ОСОБА_1 має перед банком заборгованість за договором №б/н від 16 грудня 2021 року у розмірі 110265 грн. 18 коп. - за тілом кредиту (а.с.22-26).

З наданої банком виписки про рух коштів за договором б/н за період часу з 01 січня 2022 року по 22 жовтня 2024 року вбачається, що відповідач ОСОБА_1 користувалася кредитними коштами банку, знімала готівкові кошти, здійснювала перекази з картки на карту, розраховувалася кредитними коштами в магазинах, та періодично здійснювала погашення кредиту.

Слід зазначити, відповідач не заперечує факт укладення нею договору б/н від 16 грудня 2021 року, та не заперечує, що вона користувалася кредитними коштами.

Звернувшись до суду з цим позовом, банк на підтвердження наявності заборгованості та її розміру подав до суду розрахунок заборгованості.

Також банком було надано виписку з особового рахунку (по картці).

Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність. Згідно з указаними положенням закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі.

Разом з тим, відповідно до пункту 5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 18 червня 2003 року № 254 (в редакції, чинній на час звернення до суду з позовною заявою), виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.

Аналогічна за змістом норма закріплена у пункті 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75 (в редакції, чинній на час вирішення справи).

Аналіз зазначених норм дає підстави дійти висновку, що виписки за картковими рахунками (по кредитному договору) можуть бути належними доказами щодо заборгованості по тілу кредиту за кредитним договором.

До такого правового висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 16 вересня 2020 року у справі № 200/5647/18 та від 28 жовтня 2020 року у справі № 760/7792/14-ц.

Встановивши отримання відповідачем тіла кредиту в сумі 110265 грн. 18 коп., що також підтверджується випискою з особового рахунку та не спростовано відповідачем, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для стягнення в примусовому порядку з відповідача суми непогашеного тіла кредиту в розмірі 110 265 грн. 18 коп.

Таким чином, враховуючи викладене, позовні вимоги АТ КБ Приватбанк до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості є доведеними та обґрунтованими належними та допустимими доказами у справі.

Доводи апеляційної скарги відповідача про наявність підстав для зміни рішення суду з визначенням можливості рестуктуризації боргу або відстрочення боргу є безпідставними.

За таких обставин, враховуючи викладене, апеляційну скаргу слід задовольнити частково, рішення Самарського районного суду м.Дніпропетровська від 24 січня 2025 року скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог АТ КБ Приватбанк.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Заочне рішення Самарського районного суду м.Дніпропетровська від 24 січня 2025 року за позовом Акціонерного товариства комерційний банк Приватбанк до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - скасувати.

Позовні вимоги Акціонерного товариства комерційний банк Приватбанк до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 ) на користь Акціонерного товариства комерційний банк Приватбанк () заборгованість за кредитним договором б/н від 16 грудня 2021 року, що утворилася станом на 22 жовтня 2024 року, у розмірі 110 265 грн. 18 коп. - за тілом кредиту.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 ) на користь Акціонерного товариства комерційний банк Приватбанк () судовий збір у розмірі 2 422 грн. 40 коп.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Вступна та резолютивна частини постанови

проголошена у судовому засіданні 12 серпня 2025 року.

Повний текст постанови складено 13 серпня 2025 року.

Головуючий суддя І.А.Єлізаренко

Судді М.О.Макаров

О.В.Свистунова