Справа № 724/1864/25
Провадження № 2/724/551/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 серпня 2025 року Хотинський районний суд Чернівецької області в складі:

головуючого судді: Єфтеньєва О. Г.,

за участі секретаря судового засідання: Твердохліба А. П.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в м. Хотині Чернівецької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поновлення строку для прийняття спадщини та визнання права власності в порядку спадкування,-

В С Т А Н О В И В:

До Хотинського районного суду Чернівецької області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поновлення строку для прийняття спадщини та визнання права власності в порядку спадкування.

В обґрунтування позовної заяви позивач вказує, що звертається до суду із позовом про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом, посвідченого 01.11.2012 року секретарем Шиловецької сільської ради, за реєстровим № 163. Про існування вказаного заповіту, посвідченого на його ім`я, позивач дізнався станом на травень місяць 2025 року.

Зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 . 01.11.2012 року ОСОБА_3 склала заповіт, згідно якого на випадок її смерті заповіла ОСОБА_1 земельну ділянку, кадастровий номер :04:003:0035, площею 0, 8521 га, що розташована на території Шиловецької сільської ради Дністровського району, Чернівецької області, яка належала їй на підставі державного акту ЧВ №029215, виданого Хотинською РДА, 03.11.2003 року, який було втрачено. Оціночна вартість земельної ділянки за кадастровим номером :04:003:0035 складає 38455, 90 грн.

Таким чином, після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина на вищевказану земельну ділянку.

01.05.2025 року він звернувся до приватного нотаріуса Дністровського районного нотаріального округу Мартинюк Світлани Анатоліївни, де йому було повідомлено, що він пропустив строк прийняття спадщини.

Підтримуючи вищевикладене, просить поновити строк на прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 та визнати за ним право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , на спадкове майно, а саме на земельну ділянку кадастровий номер :04:003:0035, площею 0, 8521 га, що розташована на території Шиловецької сільської ради Дністровського району, Чернівецької області, яка належала ОСОБА_3 , у зв`язку із тим, що державний акт втрачено.

Ухвалою Хотинського районного суду Чернівецької області від 25 червня 2025 року відкрито провадження по справі, розгляд справи вирішено проводити в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою Хотинського районного суду Чернівецької області від 31 липня 2025 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, від нього надійшла заява, в якій позовні вимоги підтримав, розгляд справи просив проводити у його відсутності.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду справи, причини неявки суду не повідомив, відзив на позовну заяву не подав.

Згідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Враховуючи зазначені вище положення, а також те, що сторони скористались своїм правом, врегульованим ч. 3 ст. 211 ЦПК України, заявляти клопотання про розгляд справи за їх відсутності, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи та проводить його в даному судовому засіданні на підставі доказів наявних у справі.

Суд, вивчивши та дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 .

Згідно довідки, виданої виконавчим комітетом Клішковецької сільської ради Дністровського району Чернівецької області № 379 від 29.04.2025 р., покійна ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , дійсно постійно проживала і була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 з 2005 року до дня її смерті, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_1 . У даному господарстві була зареєстрована та проживала одна.

Судом також встановлено, що після смерті ОСОБА_3 , приватним нотаріусом Дністровського районного нотаріального округу Чернівецької області Мартинюк С.А. була заведена спадкова справа № 120/2021.

Як вбачається із змісту заповіту, зареєстрованого в реєстрі за № 163 та посвідченого секретарем Шиловецької сільської ради від 01.11.2012 року, ОСОБА_3 на випадок свої смерті заповіла земельну ділянку у розмірі 0,85 га, яка належить їй на підставі Державного Акта на право приватної власності на земельну ділянку серії ЧВ №029215, виданого Хотинською районною державною адміністрацією від 03.11.2003 року, зареєстрованого за № 311 і знаходиться в селі Шилівці Хотинського району Чернівецької області у власність ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_4 , жителю села Шилівці Хотинського району Чернівецької області.

Із спадкової справи № 120/2021 після смерті ОСОБА_3 вбачається, що ОСОБА_2 є сином померлої ОСОБА_3 та звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини за заповітом, посвідченим Шиловецькою сільською радою Хотинського району Чернівецької області 10 грудня 2019 року за № 115, який був складений на його ім`я.

Також, із спадкової справи № 120/2021 після смерті ОСОБА_3 вбачається, що ОСОБА_1 також звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини за заповітом, посвідченим Шиловецькою сільською радою Хотинського району Чернівецької області 01 листопада 2012 року за № 163, який був складений на його ім`я.

Згідно копії державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЧВ № 029215, ОСОБА_3 є власницею земельної ділянки площею 0,85 га, яка розташована на території Шиловецької сільської ради Хотинського району Чернівецької області, з цільовим призначенням: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку за державним актом ЧВ № 029215 від 26.12.2003 року, підтверджується, що на день смерті ОСОБА_3 мала у власності земельну ділянку площею 0,8521 га, кадастровий номер :04:003:0035, цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану за адресою: Шиловецька сільська рада, Хотинський район, Чернівецька область.

Оціночна вартість земельної ділянки за кадастровим номером :04:003:0035, складає 38455,9 грн., що підтверджується витягом № НВ-025 із технічної документації з нормативної грошової оцінки земельних ділянок.

Проте, як встановлено судом, позивач не може оформити право власності на вказану земельну ділянку, у зв`язку із відсутністю оригіналу державного акту на право власності на земельну ділянку.

Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

В силу п. 11 ч. 1 ст. 346 ЦК України право власності припиняється у разі смерті власника.

Щодо позовної вимоги про поновлення строку для прийняття спадщини.

Згідно з ч.1 ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Тобто право на спадщину належить спадкоємцеві з моменту її відкриття й закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав із спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Якщо виникнення у особи права на спадкування залежить від неприйняття спадщини або відмови від її прийняття іншими спадкоємцями, строк для прийняття нею спадщини встановлюється у три місяці з моменту неприйняття іншими спадкоємцями спадщини або відмови від її прийняття.

Відповідно до ст. 1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Правила частини третьої 1272 ЦК України про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини суд визнав поважними.

За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Судом встановлено, що згідно копії спадкової справи № 120/2021, вбачається, що після смерті ОСОБА_3 , позивач - ОСОБА_1 12 жовтня 2021 року звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини за заповітом, посвідченим Шиловецькою сільською радою Хотинського району Чернівецької області 01 листопада 2012 року за № 163, який був складений на його ім`я, тобто вчасно у встановлений законодавством термін.

Отже, враховуючи вище викладене, а також те, що позивач у шестимісячний термін звернувся із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 за заповітом, то суд вважає, що у позовній вимозі про поновлення строку для прийняття спадщини слід відмовити.

Щодо позовної вимоги про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом.

Відповідно до вимог статей 1216, 1217 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Згідно ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті, а у разі відсутності заповіту - спадкоємці за законом.

Згідно ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Відповідно до ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Згідно зі ст. 126 ЗК України право власності на земельну ділянку оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та відповідно до п. 11 ч. 1 ст. 346 ЦК України право власності припиняється у разі смерті власника відповідно до ст. 125 Земельного кодексу України на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації.

Відповідно до п. 6 Перехідних положень ЗК України, громадяни та юридичні особи, які мають у постійному користуванні земельні ділянки, але за цим Кодексом не можуть мати їх на такому праві, не може бути позбавлений права переоформити у встановленому порядку право власності або право оренди на них. Отже, в даному випадку позивач, успадкувавши право власності на земельну ділянку, відповідно до Перехідних положень ЗК України, повинен переоформити у встановленому порядку право власності на земельну ділянку.

Громадяни та юридичні особи, відповідно до частини 1 статті 116 Земельного кодексу України, набувають право власності на земельні ділянки із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень. Згідно з частиною 1 статті 126 Земельного кодексу України в редакції, яка діяла до 01 січня 2013 року, документом, що посвідчує право власності на земельну ділянку, є державний акт на право власності. Тобто, державний акт, виданий після смерті спадкодавця при зазначенні в ньому дати прийняття уповноваженим органом відповідного рішення про передачу у власність земельної ділянки за життя спадкодавця, свідчить про набуття спадкодавцем права власності на земельну ділянку.

Відповідно до ст. 125 ЗК України, право власності на земельну ділянку виникає з моменту державної реєстрації такого права. У разі відсутності державної реєстрації права власності на нерухоме майно спадкодавця, спадкоємець має право, згідно з пунктом 66 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень від 25 грудня 2015 року № 1127, подати документи, необхідні для державної реєстрації права власності на підставі заяви спадкоємця. Перелік документів передбачений в статті 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та в Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Підставою для державної реєстрації права власності, відповідно до статті 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», є державний акт на право приватної власності на землю, державний акт на право власності на землю, державний акт на право власності на земельну ділянку або державний акт на право постійного користування землею, видані до 1 січня 2013 року. Видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації згідно з підпунктом 4.15 пункту 4 глави 10 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій, проводиться нотаріусом після подачі документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно.

Статті 81, 131 ЗК України передбачають, що громадяни мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі прийняття спадщини, міни, дарування, успадкування та інших цивільно-правових угод. Набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності наступних юридичних фактів у їх сукупності: ухвалення рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю, укладення спадкодавцем правочинів щодо набуття права власності на земельні ділянки; виготовлення технічної документації на земельні ділянки; визначення меж земельної ділянки в натурі; погодження із суміжними землевласниками та землекористувачами; одержання у встановленому порядку Державного акта на землю; реєстрація права власності на земельну ділянку. Державний акт, виданий після смерті спадкодавця при зазначенні в ньому дати прийняття уповноваженим органом відповідного рішення про передачу у власність земельної ділянки за життя спадкодавця, свідчить про набуття спадкодавцем права власності на земельну ділянку.

Відповідно до п. "г" ст. 81, ч. 1 ст. 131 ЗК України, громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини.

Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. З 1 січня 2013 року у зв`язку з прийняттям Закону України «Про Державний земельний кадастр» правовстановлюючим документом, який посвідчує право власності на земельну ділянку замість державного акта є свідоцтво про право власності на земельну ділянку, у разі набуття права на земельну ділянку в межах норм безоплатного виділення відповідно до ЗКУ, чи витяг із реєстру нерухомого майна та їх обтяжень, у разі переходу права на земельну ділянку від однієї особи до іншої. Чіткий порядок спадкування як за законом, так і за заповітом передбачений Цивільним Кодексом України, Законом України «Про нотаріат». На підставі абз. 2 п. 1 розділу X "Перехідні положення" ЗК рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийняті органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету КМУ від 26 грудня 1992 року "Про приватизацію земельних ділянок" (втратив чинність на підставі Закону України від 14 вересня 2006 року № 139-У) є підставою для виготовлення та видачі цим громадянам або їх спадкоємцям державних актів на право власності на земельну ділянку за технічною документацією щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку (пункт 1 розділу X доповнено абз. 2 згідно із Законом від 16 вересня 2008 року № 509-УІ).

Частиною 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» передбачено, що відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельні ділянки переходить до спадкоємців на загальних підставах (із збереженням їх цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом.

В листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування" має місце роз`яснення щодо розгляду цивільних спорів, зокрема, у випадку неможливості спадкоємцями, які прийняли спадщину, оформити своє право на спадщину в нотаріальній конторі з причин відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно на ім`я спадкодавця та/або відсутності державної реєстрації нерухомого майна спадкодавцем. За змістом цих роз`яснень вбачається, що не міститься прямої заборони щодо визнання судом права власності за спадкоємцем на нерухоме майно в разі, коли спадкодавець на законних підставах володів та користувався цим майном, але в силу об`єктивних причин не встиг за життя здійснити реєстрацію нерухомого майна.

Відповідно до ст. 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Згідно Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачає, що право власності, серед іншого, на земельні ділянки посвідчує свідоцтво про право власності на нерухоме майно, головним завданням якого є підтвердження виникнення права власності при здійсненні державної реєстрації прав на нерухоме майно.

Отже, якщо видача державного акта про право власності на землю здійснюється на підставі рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийнятого органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету КМУ від 26 грудня 1992 року "Про приватизацію земельних ділянок", до спадкоємців переходить право отримати державний акт про право власності на земельну ділянку.

Враховуючи, що покійна ОСОБА_3 на законних підставах набула право власності на вказану вище земельну ділянку та отримала відповідний державний акт на право власності на земельну ділянку, однак, на час прийняття спадщини оригінал вказаного документа втрачено, у зв`язку з чим нотаріус правомірно прийняв рішення про відмову у вчиненні нотаріальної дії, тому позивач позбавлений можливості оформити спадкове майно в нотаріальному порядку.

Суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність та достатність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить висновку, що вимога позивача про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом ґрунтується на законі та підлягає до задоволення.

У відповідності до ч. 2 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Враховуючи викладене вище, суд вважає, що позовну заяву слід задовольнити частково, а саме визнати за позивачем право власності на земельну ділянку площею 0,8521 га, кадастровий номер :04:003:0035, із цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , а врешті позовних вимог слід відмовити.

Щодо судових витрат.

Згідно ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивач в позовній заяві фактично об`єднав дві позовні вимоги немайнового характеру: про поновлення строку для прийняття спадщини та про визнання права власності в порядку спадкування.

Згідно платіжної інструкції № 0.0..1, позивачем при подачі позовної заяви було сплачено судовий збір у розмірі 1211, 20 грн., тобто тільки за одну із позовних вимог.

Таким чином, з відповідача на користь позивача слід стягнути суму сплаченого судового збору у розмірі 1211,20 гривень.

З позивача ОСОБА_1 стягнути судовий збір в дохід держави за другу позовну вимогу в розмірі 1211,20 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 125, 126 Земельного кодексу України, ст. ст. 328, 346, 392, 1216, 1217, 1223, 1261, ч. 3 ст. 1268, 1270 ЦК України, керуючись ст. ст. 12, 13, 49, 76-81, 141, 142, 200, 206, 259, 263, 265, 268 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поновлення строку для прийняття спадщини та визнання права власності в порядку спадкування задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_6 , на спадкове майно, а саме: земельну ділянку площею 0,8521 га, кадастровий номер :04:003:0035, із цільовим призначенням: 01.01. для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

В решті частині позову щодо поновлення строку для прийняття спадщини відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_7 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) судовий збір в розмірі 1211,20 гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) судовий збір в дохід держави в розмірі 1211,20 грн.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Чернівецького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 18.08.2025 року.

Суддя: Олександр Георгійович ЄФТЕНЬЄВ