СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
пр. № 4-с/759/96/25
ун. № 759/5005/19
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 серпня 2025 року м.Київ

Суддя Святошинського районного суду м. Києва Сенько М.Ф., розглянувши в приміщенні суду в порядку письмового провадження заяву ОСОБА_1 про відвід судді від розгляду скаргою боржника ОСОБА_1 на дії та рішення старшого державного виконавця Святошинського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Пономаренко А.С., стягувач - ОСОБА_2 ,

встановив:

В провадженні суду перебуває справа за скаргою ОСОБА_1 на дії та рішення старшого державного виконавця Святошинського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Пономаренко А.С..

Від заявника ОСОБА_1 надійшла заява про відвід судді, у якому висловлює недовіру щодо якісного, об"єктивного, професійного та неупередженого розгляду даної справи.

Відповідно до ч. 1, ч.2 ч. 3 ст. 40 ЦПК України питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі. Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість. Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід. Якщо заява про відвід судді надійшла до суду пізніше ніж за три робочі дні до наступного засідання, така заява не підлягає передачі на розгляд іншому судді, а питання про відвід судді вирішується судом, що розглядає справу.

Забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватись з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до пункту 1 статті 6 в якій зазначено, що кожен при вирішенні спору щодо його цивільних прав та обов`язків має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини (рішення від 09 листопада 2006 року у справі «Білуга проти України», від 28 жовтня 1998 року «Ветштайн проти Швейцарії») важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти у громадськість у демократичному суспільстві.

У відповідності до пункту 46 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гаусшильдта (Hauschildt Case)», номер 11/1987/134/188, зазначено, що наявність безсторонності, для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції, має визначатися за допомогою суб`єктивного критерію, тобто оцінювання особистого переконання конкретного судді в даній справі, а також за допомогою об`єктивного критерію, тобто з`ясування того, чи надав цей суддя достатні гарантії для виключення будь-якого законного сумніву з цього приводу (серед інших прецедентів, рішення у справі «Де Каббер проти Бельгії» (De Cubber v. Belgium) від 26 жовтня 1984 року).

Відповідно до практики ЄСПЛ при розгляді справи має забезпечуватися суб`єктивний критерій неупередженості (безсторонності) суду. У сторони мають бути відсутні будь-які побоювання у безсторонності суду. Кожна із сторін вправі сподіватися на об`єктивне рішення у справі.

Бангалорські принципи поведінки суддів від 19.05.2006 визначають та встановлюють стандарти етичної поведінки суддів. Так, у статті 2 визначено, що суддя підлягає відводу у випадку, зокрема, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви у неупередженості судді.

Вимога «безсторонності», згідно з судовою практикою Європейського суду з прав людини (рішення у справах «Білуха проти України», «Салов проти України», «Мироненко проти України», «Фельдман проти України») характеризується двома критеріями: перший полягає у намаганні визначити особисте переконання судді у конкретній справі, а другий - у з`ясуванні того, чи забезпечив суддя достатні гарантії для виключення будь-якого розумного сумніву з цього приводу у сторін.

Обставин зазначених заявником у своїй заяві судом не встановлено.

Разом з тим, в провадженні суду під головуванням судді Сенька М.Ф. перебувало декілька провадженнь за участю тих же сторін. Судом в цих справах висловлювалась позиція щодо місця проживання дитини сторін, надавалась оцінка діям сторін, позиція щодо аліментів на утримання дитини, порядок участі батька та бабусі у вихованні дитини, тощо.

Тому, з метою недопущення у сторін та стороннього спостерігача сумнівів в неупередженості або об`єктивності судді при розгляді справи, враховуючи упереджене ставлення сторони позивача до головуючого та з метою усунення в майбутньому будь-яких нарікань на необ`єктивність та упередженість головуючого, заява про відвід підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 36, 38, 39, 40, 41, 353 ЦПК України, суддя

постановив:

Заяву ОСОБА_1 про відвід судді задовольнити.

Прийняти відвід судді Сенька М.Ф. від розгляду скарги боржника ОСОБА_1 на дії та рішення старшого державного виконавця Святошинського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Пономаренко А.С., стягувач - ОСОБА_2 .

Передати матеріали скарги до канцелярії суду для розподілу в порядку, передбаченому ст. 33 ЦПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Сенько М.Ф.