Справа № 2-7-8989/09
Центральний районний суд м. Миколаєва
__________________________________________________________________________
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 серпня 2025 року м. Миколаїв

Центральний районний суд м.Миколаєва в складі: головуючого - судді Гуденко О.А., за участю секретаря судового засідання Вознюк Д.І., без участі сторні, розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів`про видачу дублікату виконавчого листа по цивільній справі №2-7-8989/09 та поновлення строку для його пред`явлення на примусове виконання,-

ВСТАНОВИВ:

13 червня 2025 року до суду надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строку для його пред`явлення на примусове виконання щодо стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором.

Заява мотивована тим, що Постановою правління НБУ від 02.10.2015 року № 664 розпочато процедуру ліквідації ПАТ "Дельта Банк". чинне законодавство не передбачає зобов`язань кредитора формувати кредитні справи позичальників, також умовами Договру відступлення прав вимоги не передбачено обов`язку попереднього кредитора щодо передачі матеріалів претензійно-позовної роботи у паперовому вигляді.

Звертають увагу суду на те, що АТ "Дельта Банк" , як стягувач, виконавчий документ заявнику не передавав , місце знаходження його не відоме, а втрата виконавчого листа позбавляє стягувача права на повторне звернення рішення суду до виконання.

Згідно Акту перевірки реєстрації вхідної кореспонденіції виконавчий документ до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" не надходив , у зв`язку з чим його місцезнаходження наразі не відомо.

Т акож згідно даних АСВП на даний час відкритих виконавчих проваджень , за якими боржником є ОСОБА_1 , стягувачем АТ "ДельтаБанк" не існує.

Отже, судове рішення не виконано, виконавчий лист на виконанні у відповідних органах виконавчої служби не перебуває, тобто оригінал виконавчого листа втрачено не з вини правонаступника стягувача.

Посилаючись на принцип обов`язкової виконуваності судового рішення , гаратування Європейською Конвенцією про захист прав людини права кожного на доступ до правосуддя , заявник просив:

-видати дублікат виконавчого листа по справі №2-7-8989/2009 про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 за кредитним договором № 0 від 06.11.2006 року для пред`явлення до виконання ;

- визнати поважними причини пропуску строку та поновити строк для пред`явлення до примусового виконання вказаного виконавчого листа .

Одночасно з зверненням до суду заявили клопотання про розгляд справи за відсутності представникам Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів", просили про заодволення вимог заяви в повному обязі.

Боржником ОСОБА_1 , подано заперечення на заяву про видачу дублікату, згідно якої просили відмовити у задоволенні заяви. Також просив розглядати справу за його відсутності, оскільки наразі він перебуває на військовій службі та знаходиться в зоні бойових дій.

Зазначив, що у період з 29.01.2019 по 31.03.2021 року у Центральному ВДВС перебувало виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2-7-8989/2009 про стягнення з нього заборгованості за кредитним договром в сумі 78730,01 грн на корсить АТ "ДельтаБанк" . Згідно постанови державного виконавця від 31.03.2021 року постанволено вказаний виконавчий лист повернути стягувачу. отже, стягувач мав би звернутися з з такою заявою до суду до 31.03.2024 року , натомість зробив це лише 29.05.2025 року , при цьому Банк не пояснив та не обгрунтував поважність причин пропуску строку. Отже, стягувач майже шість років не вживав заходів на підтвердження зацікавленості у виконанні рішення суду, що не є поважною причиною для поновлення строку.

Відповідно до приписів ч. 3 ст. 433 ЦПК України, заява про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа розглядається в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Їх неявка не є перешкодою для вирішення питання про поновлення пропущеного строку.

Неявка вказаних сторін по справі не є перешкодою для розгляду даної заяви.

Фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалося на підставі ч.2 ст.247 ЦПК України.

Дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає, що у задоволенні заяви необхідно відмовити в силу наступного.

Судом встановлено, що Заочним рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 29.10.2009 року задоволено вимоги ПАТ "Дельта Банк", стягнуто в солідарному порядку з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Акціонерного комерційного інноваційного банку «УкрСиббанк» заборгованість за кредитним договором № 0 від 06.11.2006 року в розмірі 78278 грн. 62 коп.

Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 18 липня 2013 року замінено стягувача ПАТ «УкрСиббанк» з виконання рішення від 29.10.2009 року за позовом Акціонерного комерційного інноваційного банку «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості правонаступником ПАТ «Дельта Банк».

24.07.2020 року між ПАТ "Дельта Банк" та ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" було укладено договір №2295/К про відступлення права вимоги за кредитним договором, відповідно до якого ТОВ ФК "Європейська агенція з повернення боргів" набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які являлись боржниками ПАТ "Дельта Банк", в тому числі і до ОСОБА_1 .

Ухвалою Центрального районного суду м.Миколаєва від 03 листопада 2020 року у справі № 490/6565/20 заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" задоволено. Замінено стягувача у виконавчому провадженні з примусового виконання виконавчого листа № 2-7-8989/2009, виданого Центральним районним судом м. Миколаєва про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Дельта Банк» заборгованості за кредитним договором № 0 від 06.11.2006 року - Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» на його правонаступника Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів".

Згідно Акту від 29.05.2025 року Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" зазначено що, Товариство здійснило перевірку вхідної кореспонденції за період з 24.07.2020 року по 29.05.2025 року щодо надходження засобами поштового зв`язку або актами прийому-передачі виколнавчого листа у справі № 2-7-8989/2009 відносно боржника ОСОБА_1 - та втсанволено відсутність вказаного виконавчого листа.

Також матеріалами справи підтверджується, що Постановою у ВП № 58219573 від 31.03.2021 року державного виконавця Центрального ВДВС на підставі п.2 ч.1 ст. 37 ЗУ "Про виконавче провадження" виконавчий лист № 2-7-8989/2009, виданий центральним районним судом м.Миколаєва 10.12.2009 щодо боржника ОСОБА_3 ,І повернуто стягувачу ПАТ "ДельтаБанк".

При вирішенні питання про видачу дубліката виконавчого листа в зв`язку з його втратою заявник повинен подати докази на підтвердження втрати виконавчого листа.

Згідно із частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до частин першої, другої статті 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності встановленої законом.

У частинах першій, третій статті 431 ЦПК України закріплено, що виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції. Виконавчий лист, судовий наказ, а у випадках, встановлених цим Кодексом, ухвала суду є виконавчими документами.

Як указано в підпункті 17.4 пункту 17 Розділу XIII ЦПК України "Перехідні положення" у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Аналіз пункту 17.4 розділу XIII "Перехідні положення" ЦПК України, дозволяє дійти висновку, що єдиною підставою для видачі судом дубліката виконавчого листа є його втрата. При цьому, виданий він може бути лише за умови, якщо у встановлені строки з відповідною заявою до суду звернувся стягувач або державний/приватний виконавець.

Відповідно до частини першої статті 433 ЦПК України у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.22 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 року в редакції на час видачі виконавчого листа по даній справі, строк пред`явлення виконавчого документу, що виданий на виконання судових рішень протягом року після набрання ним законної сили.

Відповідно до ст.12 Закону України «Про виконавче провадження» /нова редакція/ виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Строки, зазначені в частині першій цієї статті, встановлюються для виконання рішення з наступного дня після набрання ним законної сили чи закінчення строку, встановленого в разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а якщо рішення підлягає негайному виконанню - з наступного дня після його прийняття.

Строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються у разі: 1) пред`явлення виконавчого документа до виконання; 2) надання судом, який видав виконавчий документ, відстрочки або розстрочки виконання рішення.

У разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв`язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника - з дня закінчення строку дії відповідної заборони.

Відповідно до п.5 розділу XIII Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред`являються до виконання у строки, встановлені цим Законом.

Оскільки виконавчий документ був пред`явлений до виконання, що передбачає переривання строку та повернутий стягувачу 31.03.2021 року згідно п.5 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження», що не позбавляє стягувача права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 12 цього Закону, тобто протягом трьох років з часу повернення.

Відповідно до ч.1 ст.433ЦПК України у разі пропуску строку пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Перелік причин, які слід вважати поважними, законодавцем не зазначено, а тому суд відповідно до ст.433ЦПК дає оцінку поважності причин за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у заяві доказів.

Строк пред`явлення виконавчого документа до виконання може бути поновлений судом за умови, якщо заявник доведе належними і допустимими доказами існування обставин, які об`єктивно перешкоджали йому вчинити процесуальну дію у встановлений законом строк.

Поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для стягувача отримати та подати у встановлений законом строк виконавчий лист до примусового виконання, що узгоджується з правовими висновками Верховного Суду України, викладеними у постановах від 26 вересня 2012 року, справа № 6-85цс12 та від 04 листопада 2015 року, справа № 6-1486цс15.

Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 21 серпня 2019 року у справі № 2-836/11 (провадження № 14-308цс19) сформульовано правовий висновок щодо можливості відмови у видачі дубліката виконавчого листа з огляду на відсутність підстав для поновлення строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання: приписи підпункту 19.4 пункту 1 розділу XI "Перехідні положення" ГПК України та підпункту 17.4 пункту 1 розділу XIІІ "Перехідні положення ЦПК України не суперечать приписам частини шостої статті 12 Закону України "Про виконавче провадження", частини першої статті 433 ЦПК України, частини першої статті 329 ГПК України. Зазначені приписи перехідних положень вказаних кодексів не забороняють суду одночасно розглянути та вирішити поставлені у заяві стягувача питання про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання та про видачу дубліката такого документа у разі його втрати або розглянути питання про видачу дубліката втраченого виконавчого документа після того, як суд поновив строк для пред`явлення цього документа до виконання.

Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що у разі пропуску стягувачем строку на пред`явлення виконавчого документа до виконання заяву стягувача про видачу дубліката втраченого виконавчого документа може бути задоволено у разі, якщо суд задовольнив заяву стягувача про поновлення пропущеного строку для пред`явлення такого документа до виконання. Тобто, якщо строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання не сплив або суд його поновив, то заява про видачу дубліката цього документа, який втрачений, вважається поданою у межах встановленого для пред`явлення його до виконання строку. Натомість, коли строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання сплив, і суд його не поновив, то за результатами розгляду заяви про видачу дубліката втраченого виконавчого документа суд відмовляє у задоволенні цієї заяви.

У постанові Верховного Суду від 19 квітня 2021 року у справі № 2-1316/285/11 (провадження № 61-34св21) зазначено, що єдиною підставою для видачі судом дубліката виконавчого листа є його втрата. Сам факт відсутності виконавчого документа у стягувача та в органі державної виконавчої служби свідчить про те, що його було втрачено. У той же час, обов`язковою умовою видачі дубліката виконавчого листа є звернення із такою заявою в межах встановленого законом строку для пред`явлення його до виконання або його поновлення за рішенням суду.

До аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постановах від 09 жовтня 2019 року у справі № 2-6471/06, від 03 лютого 2021 року у справі № 643/20898/13-ц, 23 червня 2021 року у справі № 2-162/12 (провадження № 61-14111св20).

Дублікат - це документ, що видається замість втраченого оригіналу та має силу первісного документу. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, украдено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання.

При вирішенні питання про видачу дубліката виконавчого листа у зв`язку з його втратою заявник повинен подати докази на підтвердження втрати виконавчого листа, а суд має обов`язково перевірити, чи не було виконано рішення суду, на підставі якого його видано, та чи не втратило судове рішення законної сили.

Отже, необхідними умовами для видачі судом дубліката виконавчого листа є, по-перше, його втрата, факт якої має бути підтверджений відповідними документами, а по-друге, звернення із заявою про видачу дубліката виконавчого листа до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого листа до виконання.

Конституційний Суд України у Рішенні від 27 січня 2010 року № 3-рп/2010 у справі № 1-7/2010 за конституційним зверненням громадянина щодо офіційного тлумачення положення пункту 18 частини першої статті 293 ЦПК України у взаємозв`язку зі статтею 129 Конституції України (про апеляційне оскарження ухвал суду) зробив висновок, що необґрунтована відмова у видачі дубліката виконавчого листа фактично унеможливлює виконання прийнятого судового рішення, яке набрало законної сили.

Єдиною підставою для видачі судом дубліката виконавчого листа є його втрата. Сам факт відсутності виконавчого документа у стягувача та в органі державної виконавчої служби свідчить про те, що його було втрачено.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 08 листопада 2023 року по справі № 196/673/14-ц (провадження № 61-21357св21) зроблено висновок, що: "аналіз пункту 17.4 розділу XIII "Перехідні положення" ЦПК України дозволяє дійти висновку, що єдиною підставою для видачі судом дубліката виконавчого листа є його втрата. При цьому виконавчий лист може бути виданий лише за умови, якщо у встановлені строки з відповідною заявою до суду звернувся стягувач або державний/приватний виконавець. Дублікат - це документ, що видається замість втраченого оригіналу та має силу первісного документу. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, украдено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання. Таким чином дублікат виконавчого документа видається замість втраченого оригіналу, лише за наявності достатніх доказів того, що виконавчий документ дійсно втрачено. При вирішенні питання про видачу дубліката виконавчого листа у зв`язку з його втратою заявник повинен повідомити суду обставини, за яких виконавчий лист було втрачено, подавши відповідні докази. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, викрадено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання. Дублікат виконавчого листа видається на підставі матеріалів справи та судового рішення, за яким був виданий втрачений виконавчий лист. Подібні за змістом висновки викладені Верховним Судом у постановах від 09 лютого 2022 року у справі № 201/4043/19-ц, від 09 лютого 2022 року у справі № 757/14604/20-ц, від 06 листопада 2019 року у справі № 2-1053/10, від 23 вересня 2020 року у справі № 127/2-3538/10".

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 01 листопада 2023 року по справі № 6-66/2011 (провадження № 61-8679св22) зроблено висновок, що: "дублікат - це документ, що видається замість втраченого оригіналу та має силу первісного документа. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, вкрадено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання. При вирішенні питання про видачу дубліката виконавчого листа у зв`язку з його втратою заявник повинен подати докази на підтвердження втрати виконавчого листа, а суд має перевірити, чи не було виконано рішення суду, на підставі якого його видано, та чи не втратило судове рішення законної сили. Єдиною підставою для видачі судом дубліката виконавчого листа є його втрата. Сам факт відсутності виконавчого документа у стягувача та в органі державної виконавчої служби свідчить про те, що його було втрачено".

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина перша статті 81 ЦПК України).

Як вбачається з заяви ТОВ"ФК "ЄАПБ" від 02.10.2020 року про заміну сторони виконавчого провадження, їм було достовірно відомо про наявність відкритого викнавчого провадження у Центральному ВДВС № 58219573 з примусового виокнання виокнавчого листа № 2-7-8989/2009 відносно боржника ОСОБА_1 .

Ухвалою суду від 03.11.2020 року було замінено стягувача у вказаному виконавчому провадженні на ТОВ"ФК "ЄАПБ", ухвала була направлена судом на адресу заявника, в будь-якому випадку ухвала суду була оприлюднена в ЄДРСР 11.01.2021 року.

Проте, жодних даних про те, що заявник звертався з того часу протягом більше чотирьох поспіль до органів виконавчої служби з заявою про заміну стягувач правонаступником - суду не надано і на таке заявник не посилався.

Тобто, достовірно знаючи про наявне виконавче провадження відносно боржника, правноступник стягувача протягом більше чотирьох років поспіль жодним чином не цікавився ходом виколнавчого првадження взагалі та не реалізував своє право на заміну стягувача у цьому виконавчому провадженні.

Із заявою про видачу дублікату виконавчого листа та поновлення строку пред`явлення його до виконання заявник звернувся лише у червні 2025 року, тобто з пропуском трирічного строку пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Аналіз матеріалів справи свідчить про те, що стягувач з моменту повернення 31.03.2021 року виконавчого листа, про хід його виконання не цікавився.

Таким чином, суд приходить до висновку, що заявником пропущений строк пред`явлення виконавчого листа до виконання, оскільки, для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Отже, заявник ТОВ ФК "ЄАПБ", замінивши у виконавчому провадженні первісного стягувача ПАТ "ДельтаБанк" , прийняв на себе свідомий ризик настання наслідків вчинення чи не вчинення дій у виконавчому провадженні первісним стягувачем до його заміни правонаступником.

Таким чином, строк, встановлений для пред`явлення виконавчого документа до виконання в даному випадку пропущений і заявником не зазначено поважних причин для поновлення такого строку.

З огляду на відсутність підстав для поновлення пропущеного строку пред`явлення до виконання виконавчого документа, у задоволенні заяви про видачу дубліката втраченого виконавчого документа слід відмовити.

За таких обставин суд приходить до висновку про відмову у задоволенні заяви ТОВ ФК "ЄАПБ", про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання по справі № 2-7-8989/2009 відносно боржника ОСОБА_1 .

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Керуючись ст.ст.353,433, п.17.4 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів`про видачу дублікату виконавчого листа по цивільній справі №2-7-8989/09 відносно боржника ОСОБА_1 та поновлення строку для його пред`явлення на примусове виконання.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому ухвали суду.

Суддя О.А. Гуденко