Провадження №2/447/458/25
Справа №447/190/25
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ У К Р А Ї Н И

13.08.2025 Миколаївський районний суд Львівської області в складі судді Головатого А.П., за участю секретаря судового засідання Малик О.Є.,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін у судовому засіданні у залі суду у м. Миколаїв Львівської області цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Процесуальні дії у справі.

20.01.2025 представник позивача ТОВ «Діджи Фінанс» Романенко М.Е. засобами системи «Електронний суд» подав позов до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. В обґрунтування позовних вимог представник позивача покликається на те, що 10.05.2021 відповідач ОСОБА_1 в особистому кабінеті на офіційному вебсайті ТОВ «Мілоан» подав заявку на отримання кредиту №3930609. ТОВ «Мілоан» направило відповідачу електронним повідомленням (СМС) одноразовий ідентифікатор, при введенні якого відповідач підтвердив прийняття умов договору про споживчий кредит, який також знаходиться у власному кабінеті відповідача на сайті. Відповідно до умов кредитного договору, до укладення договору, відповідач отримав проект цього кредитного договору разом із додатками в електронному вигляді в особистому кабінеті, ознайомився з усіма його умовами та Правилами, що розміщені на сайті ТОВ «Мілоан», та є невід`ємною частиною цього договору. Підписання кредитного договору здійснювалось електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора, який було надісланий на номер мобільного телефону, вказаний позичальником при укладанні кредитного договору. Відповідно до умов договору, цей кредитний договір (індивідуальна частина) є самостійним кредитним договором (правочином), що містить усі істотні умови, укладений у порядку, спосіб та формі, що відповідає вимогам законодавства. Хронологія вчинення дій щодо укладення Кредитного договору у формі електронного правочину, інформація з інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «МІЛОАН» про надсилання відповідачем SMS на номер відповідача та інформацією з електронного файлу (LogFile застосування коду) щодо підтвердження підписання позичальником електронним підписом одноразовим ідентифікатором електронного повідомлення про прийняття пропозиції укласти кредитний договір у формі електронного правочину містяться у Кредитному договорі у розділі «Порядок укладення договору». На підставі кредитного договору №3930609 від 10.05.2021 та на підставі платіжного доручення відповідачу перераховано кредитні кошти у розмірі 8 000,00 грн. на картковий рахунок позичальника. 10.08.2021 згідно умов договору відступлення прав вимоги №06Т ТОВ «Мілоан» відступлено право вимоги за кредитним договором №3930609 від 10.05.2021 на користь ТОВ «Діджи Фінанс», а відповідно ТОВ «Діджи Фінанс» набуло право вимоги до відповідача. Згідно з договором відступлення права вимоги сума боргу перед ТОВ «Діджи Фінанс» становить 36 515,00 грн., із яких: заборгованість за тілом кредиту - 8 000 грн.; заборгованість за відсотками - 26 995,00 грн.; заборгованість за комісійними винагородами - 1 520 грн.; заборгованість за пенею - 0 грн. Позивачем, який набув право грошової вимоги, на адресу відповідача, зазначену в кредитному договорі №3930609 від 10.05.2021, направлено повідомлення про відступлення права вимоги та інформацію про порядок погашення заборгованості. Позичальник не виконав свого обов?язку та припинив повертати наданий йому кредит у строки, передбачені кредитним договором. Крім цього, на адресу відповідача було направлено досудову вимогу про сплату заборгованості за кредитним договором №3930609 від 10.05.2021. Відповідачем заборгованість не погашено, таким чином, позивач вимушений звернутися до суду з метою захисту порушених прав. Крім цього, представник позивача просить стягнути судові витрати у справі, які складаються із суми сплаченого судового збору у розмірі 2 422,40 грн., оскільки позов поданий засобами системи «Електронний Суд» та витрат на правову допомогу у розмірі 6 000,00 грн.

У позовній заяві, а також у заявах, поданих засобами системи «Електронний суд», представник позивача неодноразово просив проводити розгляд справи за відсутності представника ТОВ «Діджи Фінанс».

21.01.2025 сформовано відповідь з Єдиного державного демографічного реєстру про місце проживання (перебування) та реєстрації відповідача.

Ухвалою суду від 21.01.2025 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, постановлено проводити розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, призначено судове засідання у справі. Сторонам надано строк для подання відзиву, відповіді на відзив, заперечень.

Копію позовної заяви та доданих до неї документів відповідачу ОСОБА_1 було надіслано позивачем ТОВ «Діджи Фінанс» на виконання вимог ст. 43, 177 ЦПК України (а.с. 29 (зворот)).

27.01.2025 засобами системи «Електронний Суд» надійшов відзив (а.с. 50-64), поданий представником відповідача ОСОБА_1 - Хабло О.Г. (за довіреністю, оскільки справа розглядається у порядку спрощеного позовного провадження), у якому просив «залишити без задоволення позовну заяву ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. У разі надання позивачем належних, допустимих та достатніх доказів отримання Людиною коштів, застосувати правову позицію ВП ВС, викладену у п.п. 48-55 постанови №444/9519/12 від 28.03.2018, тобто стягнути, крім тіла кредиту в розмірі 8 000 грн., проценти у розмірі, який не перевищує 3 000,00 грн.», а також задоволити клопотання про зменшення витрат на правову допомогу. В обґрунтування відзиву представник відповідача покликається на те, що відповідач не погоджується з позовними вимогами, оскільки у матеріалах справи відсутні докази, що саме відповідачу належить телефонні номери: « НОМЕР_1 », зазначений у кредитному договорі, з якого відбувався акцепт кредитного договору, та «НОМЕР_5», вказаний у позовній заяві. Відсутні дані про одноразовий ідентифікатор у договорі та позовній заяві. Вказує, що відповідачу не належить, та ніколи не належала електронна адреса: « ІНФОРМАЦІЯ_1 », зазначена у заявці на отримання кредиту від 10.05.2021. Позивачем на надано належних і допустимих доказів переказу ТОВ «МІЛОАН» на картковий рахунок ОСОБА_1 8 000,00 грн. Водночас, представник відповідача зазначається, що позивачем неправильно нараховано проценти за користування кредитними коштами, а саме у п. 1.1. кредитного договору №3930609 від 10.05.2021 зазначено, що кредит видано на суму 8 000 гривень (п. 1.2. кредитного договору), строком з 10.05.2021 до 25.05.2021, на термін 15 днів (п. 1.3., 1.4. кредитного договору) під 2,5 % (п. 1.5.2. кредитного договору). Тобто сума процентів до сплати не повинна перевищувати 3 000 грн., виходячи із формули: 8 000 грн. х 2,5 % х 15 днів, що становить 3 000 грн., що корелюється з даними зазначеними у додатку №1 до кредитного договору (графік платежів). Крім цього, у матеріалах справи відсутні ліцензії, які дають право нараховувати та стягувати проценти ТОВ «Діджи Фінанс». Також вказує, що умова щодо сплати відповідачем комісії у розмірі 1 520,00 грн. є недійсною. Серед іншого, у відзиві представник відповідача також просив витребувати первинні бухгалтерські документи, які підтверджують надання відповідачу кредитних коштів (меморіальні ордери тощо), у тому числі належний доказ - оригінал платіжного доручення №45884004 від 10.05.2021 на суму 8 000 грн., з відміткою банківської установи про перерахування коштів; виписки з регістрів бухгалтерського обліку, проводки яких підтверджують надання кредиту позивачем; оригінал електронного кредитного договору №3930609 від 10.05.2021. До відзиву представник відповідача долучив контррозрахунок заборгованості (а.с. 58).

Крім цього, разом із відзивом представник відповідача Хабло О.Г. подав до суду клопотання про зменшення витрат на правову допомогу, яке обґрунтував тим, що дана позовна заява, складена адвокатом Стародуб І.В.,є. однотипною, не затрачає багато часу, є невеликої складності; ціна позову завищена позивачем; відсутні докази сплати за правову допомогу. Таким чином, просить зменшити відшкодування витрат на професійну правничу допомогу до 3 000,00 грн., проте, у разі надання доказів оплати ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» адвокату Стародуб І.В. (а.с. 59-60).

31.01.2025 представник позивача Романенко М.Е. засобами системи «Електронний суд» подав відповідь на відзив (а.с. 65-74), у якому покликався на безпідставність тверджень представника відповідача про відсутність підпису ОСОБА_1 та відсутності доказів укладання з останнім договору про споживчий кредит №3930609 від 10.05.2021. Зі змісту Заявки на отримання кредиту та означеного укладеного кредитного договору, відповідач при його оформленні зазначив свої персональні дані, зокрема РНОКПП, паспортні дані, адресу місця реєстрації (проживання). ТОВ «МІЛОАН» було направлено відповідачу електронним повідомленням (SMS) одноразовий ідентифікатор, при веденні якого такий підтверджує прийняття умов Договору про споживчий кредит №3930609 від 10.05.2021, який також знаходиться у власному кабінеті відповідача на офіційному веб-сайті URL: https://miloan.ua/. Одноразовий ідентифікатор, як і лог підпису Кредитора (логи (лог-файли) - містять інформацію про роботу сервера і зберігають у собі певні дії користувача або програми), зафіксовано у Кредитному договорі, переданому первісним кредитором Позивачу у pdf.форматі, проте є зашифрованими, у зв`язку із чим при стандартному перегляді в Електронному кабінеті підсистеми ЄСІТС Електронний суд чи під час друку не відображається, у зв`язку із чим позивач надає скрін-шот першого листа Договору із одноразовим ідентифікатором (мал. 1). Кредитний договір, який був підписаний Відповідачем за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора, свідчить про укладання між Сторонами даного правочину та, у відповідно до п. 5.1. Договору №3930609 від 10.05.2021, включає в себе й підтвердження ознайомлення ОСОБА_1 з усіма додатками та невід`ємними частинами (у т.ч. Правилами, Паспортом споживчого кредиту та Графіком платежів) Договору в цілому та підтверджує, що він ознайомлений, погоджується з усіма визначеннями, умовами та змістом, повністю розуміє, і зобов`язується неухильно дотримуватись умов Кредитного договору та Правил надання фінансових кредитів (послуг) Товариством, що розміщені на сайті Товариства та є невід`ємною частиною цього Договору. Вказаний договір підписаний електронним підписом, використання якого не можливе без проходження попередньої реєстрації та отримання одноразового ідентифікатора, та без здійснення входу ним на веб-сайт за допомогою логіна і пароля особистого кабінету на офіційному сайті первісного кредитора - ТОВ «МІЛОАН». У свою чергу, стороною відповідача до поданого відзиву на позовну заяву не надано доказів спростування факту укладення кредитного договору, або спростування факту перерахування та отримання ним кредитних коштів. Крім того, вказав, що кредитні кошти надаються позичальнику шляхом переказу на картковий рахунок. Тобто, на рахунок, наданий відповідачем для отримання кредитних коштів. ТОВ «МІЛОАН» здійснює діяльність з надання фінансових кредитів фізичним особам на карткові рахунки, на підставі укладених в електронній формі кредитних договорів в інформаційно-телекомунікаційній системі (ІТС) Товариства за допомогою веб-сайтів Товариства в мережі Інтернет, в т.ч. за посиланням https://miloan.ua, та відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» та інших законодавчих актів України. На веб-сайті товариства за посиланням https://miloan.ua/s/documents у вільному доступі є інформація щодо Товариства, ліцензії, свідоцтва і дозволи, що підтверджують право Товариства здійснювати господарську діяльність, розміщені правила надання фінансових кредитів ТОВ «МІЛОАН» з відображенням та збереженням кожної редакції. Порядок вчинення дій, з метою отримання кредиту та укладення кредитного договору, детально наведений у розділах 3 - 5 Правил надання фінансових кредитів Товариством, в редакції що діяла на момент укладення договору. ТОВ «МІЛОАН» є фінансовою установою, що відповідно до наявної ліцензії може надавати лише одну фінансову послугу: надання коштів у позику, в т.ч. і на умовах фінансового кредиту. Здійснення переказу коштів не охоплюються цією ліцензію, а отже, для видачі кредитів в безготівковій формі, ТОВ «МІЛОАН» має залучати надавача платіжних послуг. У цьому випадку таким надавачем платіжних послуг є платіжна система під брендом «Fondy», яка належить ТОВ «ФК «Елаєнс» - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЛАЄНС» (Код ), що мала ліцензію на переказ коштів у національній валюті без відкриття рахунків. ТОВ «МІЛОАН» не отримує повні реквізити картки позичальника, яка вказується ним для отримання кредиту. Повні реквізити наявні у ТОВ «ФК «ЕЛАЄНС» (Код ). Щодо нарахування процентів за користування кредитом, представник відповідача із посиланням на умови кредитного договору вказав, що у спірному випадку строк кредитування пролонговувався та максимально міг бути продовженим на 60 днів, а тому проценти за користування кредитом нараховано на 15 днів (строк початкового кредитування) + 60 днів продовження строку кредитування на стандартних (базових) умовах), оскільки відповідач мав заборгованість перед кредитодавцем за кредитом (тілом кредиту). Водночас, серед іншого, представник позивача просив витребувати в АТ «ТАСКОМБАНК» () інформацію: чи було емітовано на ім`я ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 ) платіжну картку № НОМЕР_3 ; виписку про рух грошових коштів з карткового рахунку, відкритого до платіжної картки № НОМЕР_3 , що належить ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 ) за період з 10.05.2021 по 13.05.2021 з відображенням часу зарахування коштів; щодо номеру телефону, на який відправляється інформація про підтвердження здійснення операцій (фінансовий номер телефону) за платіжною карткою № НОМЕР_3 за період з 10.05.2021 по 13.05.2021; чи знаходиться номер телефону НОМЕР_1 в анкетних даних ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 ).

03.02.2025 представник позивача ОСОБА_2 засобами системи «Електронний суд» подав заяву щодо проведення розгляду справи за відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримав.

03.02.2025 засобами системи «Електронний суд» представник відповідача ОСОБА_3 подав заперечення (а.с. 77-84), у яких вказує, що наданих позивачем доказів перерахування позики у розмірі 8 000,00 грн. недостатньо.

Ухвалою суду від 28.04.2025 щодо витребування доказів частково задоволено клопотання представника відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_3 , постановлено витребувати в ТОВ «Діджи фінанс» () виписку з регістрів бухгалтерського обліку, які підтверджують надання кредиту позивачем, та належним чином засвідчену копію кредитного договору №3930609 від 10.05.2021. Крім цього, задоволено клопотання представника позивача ОСОБА_2 , постановлено витребувати з АТ «Таскомбанк» (вул. Симона Петлюри, 30, м. Київ, 01032, ) інформацію: чи було емітовано на ім`я ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 ) платіжну картку № НОМЕР_3 ; виписку про рух грошових коштів з карткового рахунку, відкритого до платіжної картки № НОМЕР_3 , що належить ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 ) за період з 10.05.2021 по 13.05.2021 з відображенням часу зарахування коштів; щодо номеру телефону, на який відправляється інформація про підтвердження здійснення операцій (фінансовий номер телефону) за платіжною карткою № НОМЕР_3 за період з 10.05.2021 по 13.05.2021; чи знаходиться номер телефону НОМЕР_1 в анкетних даних ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 ).

05.05.2025 представник позивача Сміч М.О. подав до суду заяву про виконання ухвали суду з додатками (а.с. 95-106).

19.05.2025 на адресу суду надійшла відповідь АТ «Таскомбанк» з витребуваними ухвалою суду від 28.04.2025 доказами, наданими АТ «Таскомбанк» (а.с. 107-111).

Сторони, належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання (а.с. 113-115), у судове засідання не з`явилися, від позивача у процесуальних документах, поданих до суду міститься прохання щодо проведення розгляду справи за відсутності представника позивача.

Згідно ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Наведене узгоджується із правовою позицією, висловленою ВС у постанові від 01.10.2020 у справі №361/8331/18, провадження №61-22682св19.

Враховуючи те, що у матеріалах справи містяться відзив, відповідь на відзив та заперечення, у яких сторони висловили свої доводи щодо позову, беручи до уваги тривалість провадження у справі, суд вважає за можливе ухвалити рішення у справі.

Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Суд встановив:

10.05.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» та ОСОБА_1 був укладений договір про споживчий кредит №3930609, згідно з умовами якого кредитодавець зобов`язався на умовах визначених цим Договором, на строк визначений п. 1.3. Договору надати Позичальнику грошові кошти (фінансовий кредит) у сумі, визначеній у п. 1.2. Договору, а Позичальник зобов`язався повернути Кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом у встановлений п. 1.4. Договору термін та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та в строки/терміни, що визначені Договором (а.с. 23-27).

Сума (загальний розмір) кредиту становить 8 000,00 гривень (п. 1.2 договору).

Кредит надається строком на 15 днів з 10.05.2021 (строк кредитування) (п. 1.3 договору).

Згідно з п. 1.4 договору, термін (дата) повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом: 25.05.2021.

Відповідно до п. 1.5.1 договору, комісія за надання кредиту: 1 520,00 грн., яка нараховується за ставкою 19,00 відсотків від суми кредиту одноразово.

Проценти за користування кредитом: 3 000,00 грн., які нараховуються за ставкою 2.50 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом (п. 1.5.2 договору).

Пунктом 1.6 договору, передбачено, що стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом відсотків наведені у випадку продовження Позичальником строку чи виконання становить 5.00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом.

Тип процентної ставки за цим Договором: фіксована. Особливості нарахування процентів визначені п.п.2.2,.2.3 цього Договору (п. 1.7 договору).

Вказане також підтверджується анкетою-заявою на кредит №3930609 від 10.05.2021 (а.с. 9). Крім цього, в анкеті-заяві міститься інформація щодо дати народження відповідача, його місця реєстрації проживання, паспортні дані, РНОКПП, місця роботи, розміру доходу.

Договір про споживчий кредит укладено з відповідачем у електронній формі відповідно до Закону України «Про електронну комерцію», та підписаний шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, що підтверджено долученим до позовної заяви договором про споживчий кредит №3930609 від 10.05.2021, а також наведеним знімком екрану у відповіді на відзив (а.с. 66 (зворот)).

ТОВ «Мілоан» виконав умови договору про споживчий кредит та перерахував шляхом безготівкового переказу на рахунок платіжної картки відповідача кошти в розмірі 8 000,00 грн., що підтверджується копією платіжного доручення №45884004 від 10.05.2021 (а.с. 21).

Крім цього, вказане підтверджується випискою, наданою суду АТ «Таскомбанк» на виконання ухвали від 28.04.2025, відповідно до якої, вбачається, що банківська картка № НОМЕР_3 емітована на ім?я ОСОБА_1 . 10.05.2021 на вказану банківську картку було зараховано 8 000,00 грн. (а.с. 107-111).

На підтвердження позовних вимог представником позивача до позову долучено графік платежів та паспорт споживчого кредиту №3930609, що становлять додатки №1 та №2 до договору (а.с. 27, 27 (зворот)-28), копію розрахунку заборгованості (а.с. 10 (зворот)).

Відповідно до договору відступлення прав вимоги №06-Т від 10.08.2021, між ТОВ «МІЛОАН» та ТОВ «Діджи Фінанс» укладено договір відступлення прав вимоги, відповідно до умов якого ТОВ «МІЛОАН» на умовах, встановлених цим Договором відступило на користь ТОВ «Діджи Фінанс» права грошової вимоги до боржників за плату, а ТОВ «Діджи Фінанс» приймає належні ТОВ «МІЛОАН» права грошової вимоги (Права Вимоги) до Боржників за Кредитними Договорами вказаними у Реєстрі Боржників, укладеними між Кредитором і Боржниками (Портфель Заборгованості) (а.с. 12-19).

Внаслідок передачі (відступлення) Портфеля Заборгованості за цим Договором, ТОВ «Діджи Фінанс» заміняє ТОВ «МІЛОАН» у Кредитних Договорах, що входять до Портфеля Заборгованості та відповідно вказані у Реєстрі Боржників, та набуває прав грошових вимог ТОВ «МІЛОАН» за цими Кредитними договорами, включаючи право вимагати від Боржників належного виконання всіх грошових та інших зобов?язань Боржників за Кредитними договорами.

Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору відступлення прав вимоги №06-Т від 10.08.2021, ТОВ «МІЛОАН» відступило на користь ТОВ «Діджи Фінанс» права грошової вимоги до ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , номер кредитного договору 3930609 від 10.05.2021. Заборгованість відповідача становить 36 515,00 грн., з яких: 8 000,00 грн. - сума заборгованості за тілом; 26 995,00 грн. - сума заборгованості за відсотками; 1 520,00 грн. - сума заборгованості за комісією; 0,00 грн. - сума заборгованості за пенею (а.с. 10).

Позивач у позовній заяві вказує, що відповідач продовжує ухилятись від виконання своїх зобов`язань і не погашає заборгованість за договором, що є порушенням законних прав та інтересів позивача.

Відповідно до наданого представником відповідача контррозрахунку (а.с. 58), сторона відповідача погоджується на стягнення заборгованості у розмірі 11 000 грн., з яких 8 000, 00 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 3 000, 00 грн. - заборгованість за відсотками; 0,00 грн. - заборгованість за комісійними винагородами (пенею).

Оцінка суду.

Згідно із ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 81, 82 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

Правовідносини, що виникли між сторонами у зв`язку з укладенням спірного кредитного договору регламентуються положеннями Цивільного кодексу України, Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», Закону України «Про електронну комерцію» та інших нормативно-правових актів у сфері регулювання ринків фінансових послуг.

За правилом ч. 1 ст. 205 ЦК України, правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Відповідно до ст. 6 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).

За змістом статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України.)

Абзац другий частини 2 статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.

Аналізуючи викладене, належить зробити висновок, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі 205, 207 ЦК України).

Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09.09.2020 у справі №732/670/19, від 23.03.2020 у справі №404/502/18, від 07.10.2020 №127/33824/19.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».

Вказаний закон у цьому рішенні буде застосовуватися у редакції станом на 01.01.2024, тобто у редакції станом на момент укладення кредитного договору.

Згідно п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію», електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

При цьому одноразовий ідентифікатор, відповідно до п. 12 ч. 1 ст. 3 вищевказаного Закону, - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір.

Відповідно до ч. 3, 4, 6 ст. 11 Закону, електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах.

Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

За правилом ч. 8 ст. 11 Закону, у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Стаття 12 Закону визначає яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Договір був підписаний з використанням засобу електронного цифрового підпису та підпису одноразовим ідентифікатором, а саме КЕП ОСОБА_4 , та відображено певну алфавітно-цифрову послідовність, введену позичальником ОСОБА_1 , що чітко вбачається з долучених до позовної заяви доказів.

Статтею 526 ЦК України презюмується, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (статті 610, 611 ЦК України).

Згідно із ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Відповідно до ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Відповідно до п. 2.2.2 договору про споживчий кредит №3930609 від 10.05.2021, нарахування кредитодавцем процентів за користування кредитом здійснюється з дати наступної за днем надання кредиту по дату завершення строку кредитування (з урахуванням можливих пролонгацій) на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування, з урахуванням особливостей, передбачених п.2.2.3 договору.

Пунктом 2.2.3 договору про споживчий кредит №3930609 від 10.05.2021 передбачено, що проценти нараховуються за стандартною (базовою) ставкою, що визначена п 1.6 цього договору, яка є незмінною протягом всього строку кредитування окрім випадків, коли за умовами акцій, програм лояльності, спеціальних пропозицій тощо, визначена в п. 1.5.2 процентна ставка протягом первісного строку кредитування визначеного п. 1.3, запропонована позичальнику зі знижкою і є меншою за стандартну (базову) ставку, встановлену п. 1.6 договору.

Відповідно до п.2.4.1 договору, позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом не пізніше терміну, передбаченого п.1.4 договору, а у випадку пролонгації не пізніше дати завершення періоду, на який продовжено строк кредитування.

Платіжним дорученням №45884004 від 10.05.2021 підтверджується, що ТОВ «Мілоан» перерахувало на банківський рахунок ОСОБА_1 кредитні кошти у розмірі 8 000.00 грн. на підставі договору №3930609.

Таким чином, за умовами договору про споживчий кредит №3930609 від 10.05.2021 відповідач отримав кредитні кошти та користувався ними, однак належних та допустимих доказів на підтвердження повернення отриманих в кредит коштів в повному обсязі, всупереч вимогам ч. 1 ст. 81 ЦПК України, не надав.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 28.03.2018 у справі №444/9519/12 вказала, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України.

Оскільки договір про надання споживчого кредиту №3930609 від 10.05.2021 укладено на 15 днів, строк дії договору закінчився 25.05.2021, про що вказано й у самому договорі.

Разом із цим, пунктом 2.3. договору про надання споживчого кредиту №3930609 від 10.05.2021 передбачена пролонгація строку кредитування.

Відповідно до п. 2.3.1.2. договору про надання споживчого кредиту №3930609 від 10.05.2021, позичальник може збільшити строк кредитування на 1 день шляхом продовження користування кредитними коштами після завершення строку кредитування (з урахування всіх пролонгацій). Таке збільшення (продовження) строку кредитування відбувається кожен раз коли позичальник продовжує користуватися кредитними коштами після спливу раніше визначеного строку кредитування, але загалом не може перевищувати 60 днів.

Оскільки на день закінчення строку дії договору про надання споживчого кредиту №3930609 від 10.05.2021, тобто на 25.05.2021, у відповідача ОСОБА_1 була наявна заборгованість за кредитним договором, договір пролонговано на строк, що не може перевищувати 60 днів, тобто, до 24.07.2021.

З огляду на те, що пролонгація строку дії договору про надання споживчого кредиту №3930609 від 10.05.2021 передбачена його умовами, необхідності в укладенні додаткових угод до цього договору для продовження строку його дії немає, відтак доводи представника відповідача з цього приводу є безпідставними.

З долученого до матеріалів справи розрахунку заборгованості відповідача за кредитним договором №3930609 від 10.05.2021 вбачається, що така становить 36 515,00 грн., з яких 8 000,00 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 26 995,00 грн. - заборгованість за процентами, 1 520,00 грн. - заборгованість за комісією.

При цьому, у вищезазначеному розрахунку заборгованості проценти за користування кредитними коштами нараховано в межах строку дії договору про надання споживчого кредиту №3930609 від 10.05.2021 після його пролонгації, за процентною ставкою, погодженою сторонами в умовах договору, що свідчить про правомірність їх нарахування, а відтак спростовує доводи представника відповідача про нарахування кредитодавцем процентів після закінчення строку кредитування.

Водночас, заслуговують на увагу доводи представника відповідача щодо стягнення з відповідача комісії у розмірі 1 520,00 грн.

Обґрунтовуючи вимоги про стягнення заборгованості, представник позивача, крім заборгованості за тілом кредиту та відсотками за користування кредитними коштами, просив стягнути заборгованість за комісією за надання кредиту в розмірі 1 520,00 грн.

Статтею 3 Закону України «Про споживче кредитування» передбачено, що цей Закон регулює відносини між кредитодавцями, кредитними посередниками та споживачами під час надання послуг споживчого кредитування, а також відносини, що виникають у зв`язку з врегулюванням простроченої заборгованості за договорами про споживчий кредит та іншими договорами, передбаченими частиною другою цієї статті.

Відповідно до ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», цей закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування».

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування», загальні витрати за споживчим кредитом витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту.

Згідно з ч. 2 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування», до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.

Відповідно до ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування».

Згідно з частинами 1, 2, 5, 7 статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів», продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору. Якщо до положення вносяться зміни, такі зміни вважаються чинними з моменту їх внесення.

Відповідно до ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування», умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.

Аналіз умов договору про надання споживчого кредиту №3930609 від 10.05.2021 свідчить про те, що комісія за надання кредиту в розмірі 1 520,00 грн., встановлена в п. 1.5.1. договору, є платою безпосередньо за надання кредитних коштів позичальнику.

Умови договору не містять переліку інших додаткових та супутніх послуг кредитодавця, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, що надаються відповідачу та за які позивачем встановлена комісія за обслуговування кредиту.

Надання грошових коштів за укладеним кредитним договором, відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, є обов`язком фінансової установи, виконання такого обов`язку не може обумовлюватися будь-якою зустрічною оплатою з боку позичальника. Оскільки надання кредиту це обов`язок фінансової установи за кредитним договором, то така дія як надання фінансового інструменту чи моніторинг заборгованості по кредиту не є самостійною послугою, що замовляється та підлягає оплаті позичальником на користь фінансової установи. Надання фінансового інструменту є фактично наданням кредиту позичальнику, така операція, як і моніторинг заборгованості по кредиту, відповідає економічним потребам лише самої фінансової установи та здійснюється при виконанні прав та обов`язків за кредитним договором, а тому такі дії фінансової установи не є послугами, що об`єктивно надаються позичальнику.

Подібні правові висновки викладено у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 09.12.2019 у справі №524/5152/15.

Умови договору про сплату позичальником на користь банку винагороди за надання фінансового інструменту, відсотків за дострокове погашення кредиту та винагороди за проведення додаткового моніторингу, тобто за дії, які банк здійснює на власну користь, що є несправедливим, суперечить принципу добросовісності, є наслідком істотного дисбалансу договірних прав і обов`язків на погіршення становища споживача, за своєю природою є дискримінаційним та таким, що суперечить моральним засадам суспільства.

Враховуючи наведене, положення договору про надання споживчого кредиту №3930609 від 10.05.2021 щодо сплати позичальником на користь кредитодавця комісії за надання кредиту в розмірі 1 520,00 грн. суперечать положенням ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» і є нікчемними з моменту укладення договору, а відтак відсутні підстави для стягнення з відповідача заборгованості за комісією за надання кредиту в розмірі 1 520,00 грн.

За п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відповідно до ч. 1 ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відтак, права вимоги за договором про споживчий кредит №3930609, укладеним 10.05.2021 відповідачем із первісним кредитором ТОВ «Мілоан» перейшло до ТОВ «Діджи Фінанс».

Відступлення права вимоги є договірною передачею вимог первісного кредитора новому кредиторові та відбувається на підставі укладеного між ними правочину.

Частиною 1 статті 1077 ЦК визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

За змістом ч. 1 ст. 1078 ЦК України, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Згідно із ст. 1081 ЦК України, клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 1082 ЦК України, боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним.

Неотримання боржником письмового повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові не є перешкодою для реалізації права фактора звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду, а боржник у судовому засіданні має можливість заперечувати проти вимог фактора, що відповідає положенням статті 124 Конституції України.

Крім того, за змістом наведених положень закону, боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особи, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первинному кредитору і таке виконання зобов`язання є належним.

Ураховуючи те, що кредитодавцем умови укладеного договору були виконані, а позичальник взяті на себе зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконав, кредитні кошти разом із процентами вчасно не повернув, виникла заборгованість за договором про споживчий кредит №3930609 від 10.05.2021, яка підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Діджи Фінанс», а саме: на загальну суму 34 995,00 грн., з яких 8 000,00 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 26 995,00 грн. - заборгованість за відсотками.

Щодо позовної вимоги у частині стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правову допомогу, суд зазначає таке.

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3 ст. 2 ЦПК України).

Відповідно до ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов?язаних із розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу. Витрати, пов?язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Відповідно до ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів, тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Згідно з ч. 3 ст. 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Водночас зі змісту ч. 4 ст. 137 ЦПК України слідує, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:1) складністю справи та обсягом виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Склад витрат, пов`язаних з оплатою за надання професійної правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі, що свідчить про те, що такі витрати повинні бути обґрунтовані належними та допустимими доказами.

Для суду не є обов`язковими зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема у випадку укладення ними договору у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність (пункт 5.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі №904/4507/18).

Вказане міститься у постанові ВС від 31.01.2025 у справі №758/5917/21, провадження №61-1515св24.

Визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити з встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», враховуючи положення законодавства щодо критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу (постанова Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі №922/1964/21).

Суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність й розумність.

У постановах Верховного Суду від 02.10.2019 у справі №211/3113/16-ц, від 06.11.2020 у справі №760/11145/18 зауважено, що суд не зобов?язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспівмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Велика Палата Верховного Суду вказувала, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (п. 21 додаткової постанови ВП ВС від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц).

На підтвердження факту отримання позивачем послуг адвоката та понесення ним витрат, представником позивача подано: копію договору №42649746 від 01.11.2024 про надання правової допомоги (а.с. 20-22), копію додаткової угоди №13930609 до договору №42649746 від 01.11.2024 про надання юридичної (правничої) допомоги від 30.11.2024 (а.с. 28 (зворот)), копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серії КС №6585/10 (а.с. 38 (зворот)), копію детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом Стародуб І.В., необхідних для надання правничої (правової) допомоги за позовом ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» щодо стягнення кредитної заборгованості від 30.09.2024 на підставі договору про надання правової допомоги №42649746 від 01.112024 та додаткової угоди до нього (а.с. 11); копію акту №3930609 про підтвердження факту надання правничої (правової) допомоги адвокатом (виконання робіт, надання послуг) від 30.11.2024 (а.с. 8 (зворот)).

Відповідно до копії акту №3930609 про підтвердження факту надання правничої (правової) допомоги адвокатом (виконання робіт, надання послуг) від 30.11.2024 (а.с. 8 (зворот)), позивачем за надання правничої допомоги узгоджено плату у розмірі 6 000,00 грн.

Отже, за результатами дослідження та оцінки долучених до матеріалів справи доказів щодо понесення витрат на правову допомогу у їх сукупності, беручи до уваги те, що представник відповідача подав клопотання про зменшення витрат на правову допомогу, навів відповідні доводи у такому та заперечив щодо стягнення витрат на правову допомогу у заявленому позивачем розмірі - 6 000,00 грн., суд вказує, що зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони із обґрунтуванням недотримання вимог щодо співмірності витрат із складністю справи, обсягом і часом виконання робіт. У даному випадку справа не відноситься до категорії складних справ, учасники справи у судові засідання не з?являлися, користалися своїм правом на подання відзиву, відповіді на відзив та заперечень, а також враховуючи те, що позовні вимоги підлягають до задоволення частково, суд з урахуванням клопотання представника відповідача про зменшення витрат на правову допомогу, вважає за можливе стягнути витрати на професійну правничу допомогу адвоката у розмірі 3 000,00 грн., що відповідатиме критеріям виправданості, розумності та справедливості.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно ч. 3 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

Враховуючи те, що позов було пред`явлено засобами системи «Електронний суд» та такий підлягає до задоволення частково, з відповідача слід стягнути судовий збір у розмірі 2 321,56 грн. на користь позивача, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, виходячи з розрахунку: 34 995,00 грн. (розмір задоволених позовних вимог) х 2 422,40 грн. (сума сплаченого судового збору) / 36 515,00 грн. (розмір заявлених позовних вимог).

Керуючись ст. 3, 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію», ст. 6, 15, 205, 207, 526, 626, 627, 628, 638, 639, 1054, 1055 ЦК України, ст. 5, 13, 76, 81, 82, 89, 134, 137, 141, 223, 247, 259, 263, 264, 265 ЦПК України, суд,

у х в а л и в:

Позов задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» заборгованість за кредитним договором №3930609 від 10.05.2021 у розмірі 34 995 (тридцять чотири тисячі дев?ятсот дев?яносто п?ять) гривень 00 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 понесені витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3 000 (три тисячі) гривень 00 копійок на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс».

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 2 321 (дві тисячі триста двадцять одна) гривня 56 копійок на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс».

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс», місцезнаходження: вул. Симона Петлюри, 21/1, м. Бровари, Київська область, 07406, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України: 42649746.

Відповідач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Повний текст рішення складено 13.08.2025.

Суддя Головатий А.П.