Справа № 278/4834/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2025 року м. Житомир

Суддя Житомирського районного суду Житомирської області Дубовік О. М., розглянувши цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з вище вказаною позовною заявою, у якій просить стягнути з ОСОБА_2 на його користь заборгованість за договором позики у сумі 13772 доларів США, що за офіційним обмінним курсом НБУ становить 567270,06 грн та 1501,98 євро, що за офіційним курсом НБУ становить 68647,25 грн.

В обґрунтування позову зазначив, що 05.03.2024 року надав ОСОБА_2 позику у сумі 7000 доларів США зі сплатою за користування коштами 4% на місяць, про що складено розписку. Відповідач зобов`язався повернути борг, однак взяті на себе зобов`язання з повернення позики не виконав.

08.05.2024 року ОСОБА_1 на прохання того ж відповідача надав йому у позику терміном на 2 місяці грошові кошти у сумі 5000 доларів США зі сплатою за користування коштами 4% на місяць, про що складено розписку. Відповідач до цього часу грошові кошти не повернув.

15.08.2024 року позивач знову ж таки надав відповідачу грошові кошти у позику у сумі 1500 євро, про що свідчить письмова розписка, проте кошти наразі позивачу не повернуті.

17.03.2025 року позивачем було подано заяву про збільшення позовних вимог, в остаточній своїй редакції останній збільшив розмір заборгованості відповідача на 26092,46 грн, оскільки до дня подання вказаної заяви пройшло ще 56 календарних днів, а отже заборгованість позичальника зросла і всього становить 16796 доларів США, що за офіційним курсом НБУ становить 697161,65 грн та 1531,20 євро, що за офіційним курсом НБУ становить 69155,73 грн (а.с. 88-89).

Зазначене стало підставою для звернення до суду. Відтак, позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь вказану заборгованість, а також понесені по справі судові витрати, а саме: судовий збір у сумі 7663,18 грн.

Ухвалою суду від 05.09.2024 року було відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження (а.с. 24-25). Копія ухвали була надіслана сторонам по справі (а.с. 28).

У судове засідання з`явився позивач.

Відповідач систематично повідомлявся про судовий розгляд належним чином, однак поштове відправлення повернунулись до суду неврученими (а.с. 75-76, 106-107, 144-145).

Суд, дослідивши матеріали справи, вислухавши позивача, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.

05.03.2024 року ОСОБА_1 на прохання відповідача ОСОБА_2 надав йому у позику грошові кошти у сумі 7000 доларів США зі сплатою за користування коштами 4% на місяць, строком до 05.04.2025 року, про що складено розписку (а.с. 98). Термін повернення коштів закінчився, однак позика не була повернена позивачу.

08.05.2024 року ОСОБА_1 на прохання відповідача ОСОБА_2 надав йому у позику грошові кошти у сумі 5000 доларів США зі сплатою за користування коштами 4% на місяць, на строк до 08.07.2024 року, про що складено розписку (а.с. 97). Термін повернення позики закінчився, однак грошові кошти відповідач не повернув.

15.08.2024 року позивач знову ж таки на прохання відповідача надав йому у позику грошові кошти у сумі 1500 євро, срок повернення позики - 17.08.2024 р., про що складено розписку (а.с. 96). Грошові кошти не були повернуті ОСОБА_1

24.04.2025 до суду надійшла зустрічна позовна заява від ОСОБА_2 про визнання договорів позики у вигляді розписок недійсними (а.с. 118), у якому останній просить відмовити у задоволенні первісного позову. 19.05.2025 року також подав додаткову заяву із поясненнями (а.с. 128-129), зі змісту якої вбачається, що грошові кошти у позику від позивача він отримував.

20.05.2025 року від ОСОБА_1 надійшли письмові пояснення щодо зустрічних позовних вимог, де позивач просить відмовити у прийнятті зустрічного позову, оскільки вважає, що вказана заява підписана іншою особою, про що свідчить візуально інший підпис заявника, а також те, що вона подана з істотними порушеннями вимог закону (а.с. 139).

Відтак, судом була постановлена ухвала, у якій суд прийшов до висновку про відмову у прийнятті зустрічної позовної заяви ОСОБА_2 до ОСОБА_1 та повернення вказаної заяви заявникові (а.с. 147-148).

Дослідивши та оцінивши представлені по справі докази в їх сукупності, суд прийшов до наступного висновку.

Відповідно до положень ст. ст. 55, 124 Конституції України, ст. 16 Цивільного кодексу України(далі -ЦК України) та ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України(далі -ЦПК України) кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Одними з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини (п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України).

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України).

За договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками (ст. 1046 ЦК України).

На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (ч. 2 ст. 1047 ЦК України).

Відповідно до абз. 1 ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Частиною 1 ст. 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

З огляду на наведене, враховуючи те, що відповідач, як позичальник, своєчасно не повернув суму позики, суд вважає за потрібне задовольнити позовні вимоги про стягнення суми позики у сумі 16796 доларів США, що за офіційним курсом НБУ становить 697161,65 грн, та 1531,20 євро, що за офіційним курсом НБУ становить 69155,73 грн.

Також, керуючись положеннями ст. 141 ЦПК України, суд вважає за потрібне стягнути з відповідача на користь позивача 7663,18 грн судового збору.

Керуючись ст. ст. 2, 4, 12, 13, 76-83, 89, 141 ЦПК, ст. ст. 1046-1050 ЦК, суд

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу задовольнити.

Стягнути з відповідача - ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 заборгованості на загальну суму 16796 доларів США, що за офіційним обмінним курсом НБУ становить 697161,65 грн та 1531,20 євро, що за офіційним курсом НБУ становить 69155,73 грн.

Стягнути з відповідача сплачений судовий збір у сумі 7663,18 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в

разі пропуску з інших поважних причин. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено 13.08.2025 року.

Суддя О. М. Дубовік