Справа № 286/1271/25
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 серпня 2025 року м. Овруч

Овруцький районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді Гришковець А. Л. ,

з секретарем Павленко Л. В.,

участю заявника ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Овручі справу за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту батьківства , -

В С Т А Н О В И В:

Заявник звернулася до суду та просить встановити факт батьківства, а саме, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , є батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , а також внести до актового запису про народження №1, складеного 13.03.2008 виконавчим комітетом Невгодівської сільської ради Овруцького району Житомирської області про народження дитини ОСОБА_3 наступні зміни: в графі «батько» зазначити « ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 », громадянин України, всі інші відомості залишити без змін, мотивуючи тим, що з померлим ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вона ОСОБА_1 проживала у цивільному шлюбі з січня 2007 року по день його смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 . Від спільного проживання у них народилася дитина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України. Підстава запису відомостей про батька: заява заявника від 13.03.2008. Відомості про заявника: ОСОБА_2 . Отже, реєстрував народження сина її померлий цивільний чоловік самостійно та надав йому своє ім`я і по батькові при реєстрації народження. В графі «відомості про батька» зазначено: ОСОБА_4 .

За життя вони з померлим не встигли подати заяву про визнання його батьком дитини. Із подачею даної заяви вони не поспішали, так як вона отримувала кошти, як мати одиначка на їхнього сина ОСОБА_5 .

Із самого народження дитини по день смерті ОСОБА_2 вони проживали разом однією сім`єю, вели спільне господарство, разом виховували сина, утримували його. Померлий виконував усі обов`язки батька, визнавав сина своїм. Також, своїм племінником визнає дитину і рідний брат померлого ОСОБА_6 та його родина.

Встановлення факту батьківства необхідно їй для призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника, оформлення паспорта громадянина України, оформлення спадкових прав та отримання сином документа про освіту в Овруцькому професійному ліцеї, який дитина закінчує у 2025 році.

В судовому засіданні заявник заявлені вимоги підтримала, з підстав зазначених у заяві. При цьому, пояснила, що вони з ОСОБА_7 жили у цивільному шлюбі з 2007 року. Вона працювала дояркою в с. Невгоди і їй там дали хату, яка потім згоріла. Після чого вона перейшла жити до ОСОБА_7 в с. Веселівку. Він визнавав дитину. Вони вдвох ходили реєструвати народження сина в сільську раду. В сільській раді їм пояснили, що оскільки вони не перебувають в зареєстрованому шлюбі, то ОСОБА_7 не може бути записаний як батько. Сина він любив. Коли вони не жили разом, то син до нього завжди їздив, і він їздив до сина.

Заінтересовані особи: ОСОБА_2 , Овруцький відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Коростенському районі Житомирської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) та орган опіки та піклування Овруцької міської ради в судове засідання не з`явилися, але надали письмові заяви.

Заінтересована особа ОСОБА_2 надав клопотання, в якому просить в зв`язку з проходженням служби та неможливістю прибуття в судове засідання, справу розглядати у його відсутність. Щодо задоволення заяви не заперечує. При цьому зазначив, що він також звертався з заявою про встановлення факту батьківства його померлого брата відносно його сина ОСОБА_3 , однак ухвалою судді Овруцького районного суду Житомирської області від 28.03.2025 у справі №286/4479/24 було відмовлено у відкритті провадження у справі. На даний час відкрито апеляційне провадження.

Заінтересованою особою - Овруцьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Коростенському районі Житомирської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) надано письмове пояснення щодо заяви, в якому останній звертає увагу, що в актовому записі про народження ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , відсутні відомості про дату народження матері дитини, а тому вважають, що ідентифікувати заявницю, як його матір неможливо, так як дата народження є ідентифікатором особи. Окрім того, в долучених документах до примірника заяви, які були направлені до Овруцького відділу ДРАЦС, відсутній документ, що посвідчує особу паспорт або паспортний документ заявниці. Тому, якщо у заявниці відсутній належний документ, що посвідчує її особу, та враховуючи відсутність дати народження матері в актовому записі про народження дитини вважають, що її свідчення не можуть бути покладені в основу прийняття рішення про встановлення факту батьківства, так як неможливо ідентифікувати її особу, як матері дитини. В зв`язку з чим, просять дослідити особу заявника та його право на звернення до суду із даною заявою.

Водночас, за наявності правових підстав для судового розгляду даної заяви, вважають, що з метою повного та всебічного розгляду справи існує доцільність призначення судової молекулярно-генетичної експертизи для встановлення кровного споріднення між дитиною ОСОБА_3 та його ймовірним дядьком ОСОБА_6 .

Представник заінтересованої особи органу опіки та піклування Овруцької міської ради надала заяву, в якій просить справу слухати у їх відсутність.

Суд, вислухавши пояснення заявника, показання свідків, врахувавши письмові позиції заінтересованих осіб, перевіривши і дослідивши в судовому засіданні письмові докази, вважає, що заяву слід задовольнити з наступних підстав.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

В ст. 1 Конституції України законодавець закріпив, що Україна є правовою державою.

Відповідно до Основного Закону України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю (частина перша статті 3); права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави (частина друга статті 3); права і свободи людини і громадянина захищаються судом (частина перша статті 55).

Згідно ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Верховенство права - це панування права в суспільстві. Верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність, зокрема у закони, які за своїм змістом мають бути проникнуті передусім ідеями соціальної справедливості, свободи, рівності тощо. Одним з проявів верховенства права є те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори, зокрема норми моралі, традиції, звичаї тощо, які легітимовані суспільством і зумовлені історично досягнутим культурним рівнем суспільства. Всі ці елементи права об`єднуються якістю, що відповідає ідеології справедливості, ідеї права, яка значною мірою дістала відображення в Конституції України. Таке розуміння права не дає підстав для його ототожнення із законом, який іноді може бути й несправедливим, у тому числі обмежувати свободу та рівність особи. Справедливість - одна з основних засад права, є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права (пункт 4.1. Рішення Конституційного Суду України від 02 листопада 2004 року № 15-рп/2004).

Відповідно до ст. 129 Конституції України суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права.

Згідно зі ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність (пункт 6 статті 3 ЦК України).

Тлумачення як статті 3 ЦК України загалом, так і пункту 6 статті 3 ЦК України, свідчить, що загальні засади (принципи) цивільного права мають фундаментальний характер й інші джерела правового регулювання, в першу чергу, акти цивільного законодавства, мають відповідати змісту загальних засад. Це, зокрема, проявляється в тому, що загальні засади (принципи) є по своїй суті нормами прямої дії та повинні враховуватися, зокрема, при тлумаченні норм, що містяться в актах цивільного законодавства.

У ч.1 ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч.1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Згідно ст. 496 ЦПК України іноземці, особи без громадянства, іноземні юридичні особи, іноземні держави (їх органи та посадові особи) та міжнародні організації (далі - іноземні особи) мають право звертатися до судів України для захисту своїх прав, свобод чи інтересів.

Іноземні особи мають процесуальні права та обов`язки нарівні з фізичними і юридичними особами України, крім випадків, передбачених Конституцією та законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Статтею 51 Конституції України, ч.ч.2-3 ст. 5 СК України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Держава має заохочувати та підтримувати материнство і батьківство та забезпечувати пріоритет сімейного виховання дитини. Отже, при регулюванні сімейних відносин держава має максимально враховувати інтереси дитини.

В ч. 8 ст. 7 СК України законодавець закріпив, що регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї

Відповідно до ч. 2 ст.125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: за заявою матері та батька дитини; за рішенням суду.

Частиною 1 ст.126 СК України передбачено, що походження дитини від батька визначається за заявою жінки чи чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану.

Згідно із ч.ч. 1,2 ст. 128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду.

Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до ЦПК України.

Статтею 130 СК України передбачено, що у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду. Заява про встановлення факту батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Заява про встановлення факту батьківства може бути подана особами, зазначеними у частині третій статті 128 цього Кодексу.

В частині 3 ст. 128 СК України законодавець закріпив, щопозов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини.

Згідно із ч.1 ст. 135 СК України при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою.

Тобто, передумовою звернення до суду із заявою про встановлення факту батьківства є запис про батька дитини у книзі записів народжень за вказівкою матері.

Рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах реєстрації актів цивільного стану (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено).

Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі сукупності доказів. Висновки експертизи, у тому числі судово-генетичної, необхідно оцінювати з урахуванням положень ЦПК України, згідно з якими жоден доказ не має для суду наперед установленого значення, він оцінює докази в їх сукупності, а результати оцінки відображає в рішенні з наведенням мотивів їх прийняття чи відхилення. Для встановлення батьківства правове значення мають фактичні дані, які підтверджують спільне проживання матері і батька дитини, ведення ними спільного господарства до народження дитини або спільне її виховання чи утримання, а також докази, що підтверджують визнання особою батьківства.

Згідно зі ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

У постановах Верховного Суду від 21 лютого 2020 року у справі № 643/9245/18 (провадження № 61-16732св19) та від 01.05.2024 у справі №758/7604/23 (провадження № 61-4326св24) зроблено висновок щодо застосування ст. 130 СК України та вказано, що закон не встановлює конкретного переліку доказів для встановлення факту батьківства. Підставою для встановлення факту батьківства можуть бути будь-які відомості, що свідчать про походження дитини від даної особи, зібрані відповідно до вимог ЦПК України.

Доказами визнання батьківства можуть бути листи, заяви, анкети, інші документи, а також показання свідків, пояснення самих сторін, які достовірно підтверджують визнання відповідачем батьківства. Батьківство може бути визнано як у період вагітності матері (наприклад, висловлення бажання мати дитину, піклування про матір майбутньої дитини тощо), так і після народження дитини.

Спільне проживання та ведення спільного господарства в зазначених випадках може підтверджуватися наявністю обставин, характерних для сімейних відносин (проживання в одному жилому приміщенні, спільне харчування, спільний бюджет, взаємне піклування, придбання майна для спільного користування тощо). Припинення цих відносин до народження дитини може бути підставою для відмови в позові лише у випадках, коли це сталося до її зачаття.

Спільне виховання дитини має місце, коли вона проживає з матір`ю та особою, яку остання вважає (або яка вважає себе) батьком дитини, або коли ця особа спілкується з дитиною, проявляє батьківську турботу щодо неї.

Під спільним утриманням дитини слід розуміти як перебування її на повному утриманні матері й особи, яку остання вважає (або яка вважає себе) батьком дитини, так і, як правило, систематичне надання цією особою допомоги в утриманні дитини незалежно від розміру допомоги.

Такі правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 21 березня 2018 року у справі № 543/738/16-ц (провадження № 61-4163св18), від 29 серпня 2018 року у справі № 641/9147/15-ц (провадження № 61-26210св18), від 21 листопада 2018 року у справі № 225/6301/15-ц (касаційне провадження № 61-30047св18).

В постанові №576/2871/23 від 16.04.2025 Верховний Суд зазначив, що провадження стосовно встановлення батьківства або його оспорювання стосується «приватного життя» за статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яке охоплює важливі аспекти особистої ідентичності.

Передумовою звернення до суду із заявою про встановлення факту батьківства є запис про батька дитини у книзі записів народжень за вказівкою матері.

Та обставина, що питання визнання батьківства за рішенням суду відповідно до статей 128, 129 СК України не вирішувалось за життя такої особи, не є перешкодою для застосування статті 130 СК України.

Згідно ст.3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до ч.ч. 5-6 ст.81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

В ст.89 ЦПК України законодавець закріпив, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Під час судового засідання встановлено, що ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 09.11.2020 (а. с. 8).

Копія свідоцтва про народження, виданого повторно 14.09.2016, свідчить, що ІНФОРМАЦІЯ_3 народився ОСОБА_3 . Його батьками зазначені: батько ОСОБА_4 , мати ОСОБА_1 (а. с. 9).

Згідно копії повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження від 07.11.2024 відомості про батька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , внесені за вказівкою заявника, відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України. При цьому, суд звертає увагу, що заявником значиться саме ОСОБА_2 , в рядку «Відомості про батька» зазначено ОСОБА_4 , тобто зазначені ім`я та по батькові саме покійного ОСОБА_2 .. Зазначений документ підтверджує пояснення заявника в частині спільної реєстрації народження сина нею та покійним ОСОБА_2 (а. с. 6-7).

З довідки виконавчого комітету Овруцької міської ради №278 від 21.05.2025 вбачається, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 з 15.02.2008. Не зареєстрована за місцем фактичного проживання із-за відсутності документів, які посвідчують особу (а. с. 18).

Копія паспорта громадянина СРСР серії НОМЕР_2 від 13.08.1992 підтверджує наявність у заявника паспорту старого зразка (а. с. 3-4).

Факт батьківства, а саме, що ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , є батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , підтвердили в судовому засіданні і свідки: ОСОБА_8 та ОСОБА_9 .

Так, свідок ОСОБА_8 показала, що ІНФОРМАЦІЯ_3 у заявника - ОСОБА_10 та покійного ОСОБА_11 народився син. Вони вдвох доглядали дитину. Проживали у ОСОБА_12 матері по АДРЕСА_2 . Дитину вона спостерігала, як медичний працівник. Батько ОСОБА_2 забирав сина з пологового будинку додому, дуже його глядів, переживав за нього. Реєстрували дитину на підставі довідки з пологового будинку. Вона спостерігала хлопчика до року. ОСОБА_5 закінчував школу у с. Невгоди. Завжди у школу приходив батько. ІНФОРМАЦІЯ_2 він помер.

Свідок ОСОБА_9 показала, що ОСОБА_5 точно син ОСОБА_7 , який є її троюрідним братом. ОСОБА_7 запропонував їй бути кумою. ОСОБА_13 в церкві с. Невгоди, він був зовсім маленьким, потім був обід. ОСОБА_7 дуже його любив. Хоч прізвище у нього і ОСОБА_14 , але по батькові ОСОБА_7 . Вони жили однією сім`єю.

Під час судового розгляду справи було допитано в якості свідка неповнолітнього сина заявника ОСОБА_3 , який повідомив, що його батько ОСОБА_2 , з яким в нього були завжди гарні відносини Вони жили однією сім`єю, тобто він з батьком та матір`ю ОСОБА_1 .. До років 15 він жив з батьками по АДРЕСА_1 . Потім мама покинула батька, знайшла іншого. Однак, він з батьком завжди спілкувався, у них були гарні відносини. Коли ходив в школу, то жив з батьком, батько ходив на батьківські збори.

Відтак, за встановлених обставин, оцінюючи докази в їх сукупності, зауважуючи, що у суду відсутні будь-які підстави не довіряти поясненням заявника, показанням свідків, зокрема і дитини, також дослідженим письмовим доказам, які узгоджуються між собою, є належними та допустимими доказами і в своїй сукупності з достовірністю підтверджують спільне проживання позивача та ОСОБА_2 і ведення ними спільного господарства, яке не припинилось до зачаття дитини; визнання покійним ОСОБА_2 свого батьківства та утримання дитини при житті до часу смерті, та відповідно підтверджують походження ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , від ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , а тому суд приходить до висновку, що факт батьківства, а саме: що ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , є батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є доведеним, що узгоджується і з правовим висновком, наведеним Верховним Судом у постанові від 06.06.2024 у справі № 672/915/23.

Встановлення факту батьківства необхідно позивачеві для оформлення пенсії по втраті годувальника, оформлення сину паспорта громадянина України, спадкових прав та отримання документа про освіту в Овруцькому професійному ліцеї, про що зокрема свідчить і лист Овруцького відділу УДМС України в Житомирській області від 01.11.2024.

Відповідно до п.п.20 п.1 Розділу ІІІ Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року №52/2 з відповідними змінами, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану.

В ст. 134 СК України законодавець закріпив, що на підставі рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове свідоцтво про народження.

Відповідно підлягають внесенню зміни до актового запису №1 від 13.03.2008 про народження ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що був складений виконавчим комітетом Невгодівської сільської ради Овруцького району Житомирської області, в частині зазначення батьком дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Таким чином, аналізуючи та оцінюючи правовідносини, що склалися, норми права, що їх регулюють та досліджені докази в їх сукупності, значення факту, який просить встановити заявник, для дитини, а також виходячи із відповідності установлених судом вищевказаних обставин одному з основних завдань цивільного судочинства, регламентованому статтею 2 ЦПК України - справедливому розгляду і вирішенню цивільних справ, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі, суд приходить до переконання про наявність правових підстав для задоволення заяви.

Заявником сплачено судовий збір в розмірі 605 грн. 60 коп. в дохід держави.

Керуючись ст.ст. 13, 81, 259, 263-265, 268, 319 ЦПК України суд, -

В И Р І Ш И В:

Заяву задовольнити.

Встановити факт батьківства, а саме, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , є батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Внести зміни до актового запису, складеного виконавчим комітетом Невгодівської сільської ради Коростенського (Овруцького) району Житомирської області 13 березня 2008 року за № 1 про народження ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , а саме: вказавши в графі «Батько» - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України. В решті залишити без змін.

На рішення суду до Житомирського апеляційного суду може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: А. Л. Гришковець

Повний текст рішення виготовлено 13.08.2025.