Справа № 484/5824/24
Номер провадження № 2/521/1793/25
13 серпня 2025 року м. Одеса
Хаджибейський районний суд м. Одеси у складі:
головуючого судді Ганошенка С.А.,
за участю секретаря судового засідання Наконечної А.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Одесі в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи Орган опіки та піклування виконавчого комітету Первомайської міської ради Миколаївської області, Орган опіки та піклування Хаджибейської районної адміністрації Одеської області, про позбавлення батьківських прав, -
Позивач 15.10.2024 року звернувся до Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області з позовом до ОСОБА_2 , треті особи Орган опіки та піклування виконавчого комітету Первомайської міської ради Миколаївської області, Орган опіки та піклування Хаджибейської районної адміністрації Одеської області, про позбавлення батьківських прав.
Позов обґрунтований наступним, ОСОБА_2 свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, не підтримує сімейних зв`язків з дітьми: дочкою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та синами - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , не приймає участі у їх вихованні, не відвідує їх.
Ухвалою Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 30.10.2024 року цивільна справа направлена за підсудністю до Хаджибейського районного суду міста Одеси.
За результатами автоматизованого розподілу від 03.12.2024 року справа передана для розгляду судді Хаджибейського районного суду міста Одеси Ганошенку С.А., отримана суддею - 04.12.2024 року згідно даних реєстру.
Ухвалою суду від 04 грудня 2024 року відкрито провадження в порядку загального позовного провадження, справу призначено до судового розгляду в підготовчому судовому засіданні.
Ухвалою суду від 26 лютого 2025 року у справі №484/5824/24 закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду по суті.
Відповідач у судові засідання не з`явилась, повідомлена про час та місце розгляду справи належним чином, про причини своєї не явки суду не повідомила. Клопотань про відкладення на адресу суду не надходило.
Треті особи Орган опіки та піклування виконавчого комітету Первомайської міської ради Миколаївської області, Орган опіки та піклування Хаджибейської районної адміністрації Одеської міської ради у судові засідання не з`явилися, повідомлені про час та місце розгляду справи належним чином, про причини своєї не явки суду не повідомили. Клопотань про відкладення на адресу суду не надходило.
Розгляд справи здійснювався в режимі відеоконференції з Первомайським міськрайонним судом Миколаївської області.
У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами (ч. 8 ст. 178 ЦПК України).
Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК Україна у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
За одночасним існуванням умов, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечував проти такого вирішення справи.
Суд зазначає, що відповідно до ч. 6 ст. 128 ЦПК України судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи.
Крім того, ухвала суду про відкриття провадження у даній справі та призначення до судового розгляду по суті позовних вимог розміщена в Єдиному державному реєстрі судових рішень та на електронному сайті Хаджибейського районного суду міста Одеси, тобто ухвали суду є доступними для ознайомлення та загальновідомими.
Згідно із ч. 1 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.
Відповідно до положень п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Також, відповідно до рішень Європейського суду з прав людини, що набули статусу остаточного, зокрема "Іззетов проти України", "Пискал проти України", "Майстер проти України", "Субот проти України", "Крюков проти України", "Крат проти України", "Сокор проти України", "Кобченко проти України", "Шульга проти України", "Лагун проти України", "Буряк проти України", "ТОВ "ФПК "ГРОСС" проти України", "Гержик проти України" суду потрібно дотримуватись розумного строку для судового провадження.
Вказане узгоджується з рішенням Європейського суду з прав людини від 08 листопада 2005 року у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції.
Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.
В своїх рішеннях Європейський суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
Отже, у зв`язку із тим, що судом створено всі необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства, вжито заходи для належного повідомлення сторін про час та місце розгляду справи, враховуючи, що участь в засіданні суду є правом, а не обов`язком сторін, явка учасників судового процесу ухвалою суду не визнана обов`язковою, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача.
Дослідивши матеріали справи, надавши оцінку наявним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу окремо шляхом їх всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження, заслухавши учасників справи, які з`явилися в судове засідання, суд зазначає про наявність підстав для відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи Орган опіки та піклування виконавчого комітету Первомайської міської ради Миколаївської області, Орган опіки та піклування Хаджибейської районної адміністрації Одеської міської ради, про позбавлення батьківських прав, виходячи з наступного.
Відповідно до довідки № П1-239308-ю/о від 18.10.2024 року з Департаменту надання адміністративних послуг щодо місця реєстрації ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , остання зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .
У зв`язку з чим, відповідачка повідомлялася за допомогою оголошення, розміщеного на офіційному веб-порталі суду, з опублікуванням якого, відповідач, відповідно до приписів ч. 11 ст. 128 ЦПК України вважається повідомленим належним чином.
Представники третьої особи орган Орган опіки та піклування виконавчого комітету Первомайської міської ради Миколаївської області, та Орган опіки та піклування Хаджибейської районної адміністрації Одеської області у судові засідання 14.01.2025 р., 05.02.2025 р., 26.02.2025 р., 20.03.2025 р., 17.04.2025 р., 15.05.2025 р., 05.06.2025 р., 22.07.2025 р., 13.08.2025 р., 27.08.2025 р. не з`явилися, а на адресу суду Представником органу опіки і піклування виконавчого комітету Первомайської міської ради 20.01.2025 року було надіслано заяву, в якій просила провести судове засідання без участі представника третьої особи (а.с 67).
Відповідно до частини 1 статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
При викладених обставинах суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача, який сповіщений про розгляд справи належним чином, від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, ухваливши заочне рішення у справі, зі згодою представника позивача, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (стаття 5 ЦПК України).
Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.
Згідно ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до положень ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.
Статтею 3 Конвенції про права дитини передбачено, що у всіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, які займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Згідно з ч.1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», ч. 2 ст. 150 СК України батьки мають право та зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, створювати належні умови для розвитку її здібностей, а за ухилення від виконання своїх обов`язків, відповідно до ст.164 СК України можуть бути позбавлені батьківських прав.
Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально важливим урахуванням інтересів дитини.
Частиною 1 статті 3 Конвенції про захист прав дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 1989 року та ратифікованою Постановою ВР№ 789-XII від 27.02.91 в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Згідно із ст. 18 Конвенції про захист прав дитини суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.
Статтею 27 Конвенції про захист прав дитини визначено, що батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Хаджибейським районним судом міста Одеси було встановлено та не оспорено учасниками справи наступні обставини.
13 жовтня 2007 року Відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Первомайську Первомайського міськрайонного управління юстиції Миколаївської області був зареєстрований шлюб між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .
У шлюбі народилися діти: ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , свідоцтво про народження серії НОМЕР_1 від 19.06.2008 року, а.з № 475), ОСОБА_4 , ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , свідоцтво про народження серії НОМЕР_2 від 29.10.2010 року, а.з. № 637) та ОСОБА_5 , ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , свідоцтво про народження серії НОМЕР_3 від 03.08.2013 року, а.з. № 454), що підтверджується відповідними копіями свідоцтв про народження (а.с. 11-13).
Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 10.02.2020 року по цивільній справі № 521/16978/19 шлюб між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 було розірвано. Рішення набрало законної сили 10.03.2020 року (а.с. 10).

Відповідно до ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Суд звертає увагу, що позивачем залучено до участі у справі в якості третіх осіб - орган Орган опіки та піклування виконавчого комітету Первомайської міської ради Миколаївської області та Орган опіки та піклування Хаджибейської районної адміністрації Одеської області.

Ухвалою судді від 05.06.2025 року доручено Первомайському міськрайонному суду Миколаївської області провести опитування судом неповнолітніх та малолітніх дітей з метою визначення характеру взаємовідносин у родині, а саме, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 за адресою проживання: АДРЕСА_2 .

Опитування було доручено провести без присутності батька ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та за участі представника Служби у справах дітей Первомайської міської ради Миколаївської області та психолога.

Частинами 4 та 5 статті 19 СК України визначено, що при розгляді судом спорів, зокрема щодо позбавлення та поновлення батьківських прав, обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою.

При цьому орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Виконавчим комітетом Первомайської міської ради Миколаївської області до Малиновського районного суду м. Одеси було подано Висновок органу опіки та піклування виконавчого комітету Первомайської міської ради від 24.12.2024, № 8173/3.1-26 про доцільність позбавлення батьківських прав гр. ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , відносно її дітей: дочки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та синів - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 і ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 52-54).

Згідно Висновку матір дітей, гр. ОСОБА_2 , після розлучення переїхала проживати до

м. Одеси.

Встановлено, що неповнолітня ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , має інвалідність.

Відповідно довідки про отримання (неотримання) допомоги від 15.03.2023 №643, яка видана гр. ОСОБА_1 . Управлінням соціального захисту населення в Малиновському районі м. Одеси Департаменту праці та соціальної політики встановлено, гр. ОСОБА_1 перебуває на обліку в управлінні соціального захисту населення в Малиновському районі Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради, та отримує допомогу по інвалідності на неповнолітню дитину - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка є особою з інвалідністю з дитинства (а.с. 23).

Встановлено також, що родина проживає в приватному будинку, який не належить на праві власності гр. ОСОБА_1 , він його винаймає. Складається будинок з трьох кімнат, кухні та коридору. Будинок огороджений парканом. Загальна площа будинку 70 кв.м. Будинок опалюється газовим опаленням. Зручності знаходяться у дворі. В кімнатах зроблений косметичний ремонт, чисто та охайно. В наявності побутова техніка: холодильник, пральна машинка, телевізор. Для хлопчиків є окрема кімната з ліжками, столом для виконання домашніх завдань У доньки є теж окрема кімната, яка повністю обладнана усім необхідним. Діти повністю забезпечені посезонним одягом та продуктами харчування, засобами гігієни.

Двоє дітей з родини навчаються в КЗ «Первомайська спеціальна школа» Миколаївської обласної ради, а третя дитина в Первомайській гімназії № 10.

В отриманих характеристиках на дітей від КЗ «Первомайська спеціальна школа» Миколаївської обласної ради було зазначено що, матір дітей гр. ОСОБА_2 вже тривалий період дітьми не опікується, проживає в м. Одесі, в школі не з`являлась і участі в навчанні та вихованні не брала (а.с. 19-20).

Неповнолітня донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та малолітній син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зі слів батька, потребують медичного обстеження та відповідного лікування, на що матір гр. ОСОБА_2 своєї згоди, як законна представниця дітей, добровільно не надала. Цим самим вона порушує права дітей і не виконує свої батьківські обов`язки. Вона повністю усунулась від їх виконання.

За стягненням аліментів на дітей позивач до відповідачки не звертався.

З характеристики від 03.10.2024 року, наданої головою квартального комітету № 8 вбачається, що гр. ОСОБА_1 два роки мешкає разом з дітьми у кварталі АДРЕСА_3 . Колишня дружина участі у вихованні та забезпеченні дітей не приймає. ОСОБА_6 добрий, ввічливий, хороший батько. Скарг та заяв на нього не надходило. З сусідами знаходить спільну мову. Відноситься до них з повагою. Діти отримують належного піклування, підтримку та матеріальне забезпечення зі сторони матері. Всі їх потреби забезпечує батько, який створив гарні умови для проживання. І тому вони хочуть, щоб їх матір позбавили батьківських прав, а вони проживали разом з батьком.

Матір дітей не зверталась до управління «Служба у справах дітей» Первомайської міської ради з приводу визначення місця проживання дітей біля неї, встановлення порядку побачення з дітьми.

Гр. ОСОБА_1 було запрошено до управління «Служби у справах дітей» на співбесіду, на чергове засідання комісії з питань захисту прав дитини, яке відбулося 23.12.2024 р. Матір проігнорувала запрошення.

Таким чином, керуючись ст.ст. 19, 141, 151, 155, 164 165, 171 Сімейного Кодексу України, Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні», постановою Кабінету Міністрів України від :4 вересня 2008 року № 866 «Питання діяльності органів опіки та піклування, пов`язаної із захистом прав дитини», враховуючи думку дітей, Орган опіки та піклування виконавчого комітету Первомайської міської ради вважає доцільним та таким, що відповідає інтересам дітей позбавити батьківських прав гр. ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 по відношенню до її неповнолітньої доньки: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та малолітніх синів: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Інших належних та допустимих доказів стосовно наявних між сторонами спірних правовідносин матеріали цивільної справи не містять.

Предметом спору у даній справі є встановлення обставин на підтвердження або спростування підстав для позбавлення відповідачки батьківських прав відносно 3-х дітей (двоє з них вже неповнолітні).

Мотиви, з яких виходить суд та застосовані ним норм права під час відхилення аргументів позивача, викладених ним у позовній заяві.

З огляду на зазначене суд критично оцінює наданий висновок Орган опіки та піклування виконавчого комітету Первомайської міської ради Миколаївської області, оскільки з його змісту вбачається, що його було складено зі слів позивача.

Ухвалою суду від 05.06.2025 року надано судове доручення Первомайському міськкрайонному суду Миколаївської області провести опитування судом неповнолітніх та малолітніх дітей з метою визначення характеру взаємовідносин у родині.

03.07.2025 року від Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області на виконання судового доручення надійшов протокол опитування дітей суддею, згідно якого суд приходить до висновку, що остаточно взаємозв`язок між дітьми та відповідачкою ще не втрачено, хоча чітко прослідковується характер взаємовідносин між батьками.

Відповідно до частин другої, третьої статті 171 СК України дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном.

Згідно з частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (частина перша статті 12 Закону).

Відповідно до частини сьомої статті 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно з частиною першою статті 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності.

Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України, пунктом 2 якої визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти.

Тлумачення змісту пункту 2 частини першої статті 164 СК України дає підстави для висновку, що ухилення від виконання обов`язків з виховання дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Наслідком позбавлення батьківських прав, як виняткового заходу, є істотні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). Позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише за наявності вини у діях батьків.

Згідно з частиною першою статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

У постанові Верховного Суду від 06 травня 2020 року у справі №753/2025/19 (провадження № 61-1344св20) зазначено, що «ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків».

Правовий висновок про те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, який необхідно розглядати як виключний і надзвичайний спосіб впливу на недобросовісних батьків викладено, зокрема, в постановах Верховного Суду від 29 липня 2021 року у справі № 686/16892/20, від 07 грудня 2022 року у справі № 562/2695/20, від 03 серпня 2022 року у справі № 306/7/20, від 11 січня 2023 року у справі № 461/7447/17. Судова практика щодо застосування положень статті 164СК України є усталеною.

Практика Європейського суду з прав людини (справа «Хант проти України» від 7 грудня 2006 року) свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці. Позбавлення батьківських прав має бути виправдане інтересами дитини, і тоді інтереси повинні мати переважний характер над інтересами батьків, між інтересами дитини та інтересами батьків має існувати справедлива рівновага. Також у своїй практиці, зокрема у справі «М.С. проти України» Європейський суд з прав людини наголосив, що на сьогодні існує широкий консенсус, у тому числі в міжнародному праві, на підтримку ідеї про те, що у всіх рішеннях, що стосуються дітей, їх найкращі інтереси повинні мати першочергове значення. При цьому ЄСПЛ зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним.

Правові наслідки для батьків виникають виключно в результаті прийняття рішення судом, в ході якого і відбувається оцінка всіх доказів в сукупності, в тому числі і висновку та рішення органу опіки та піклування, який не має наперед встановленої сили для суду, що розглядає спір про позбавлення батьківських прав.

Матеріали справи не містять негативні характеристики, докази винної поведінки відповідача та умисного ухилення його від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей. Сам факт проживання матері окремо від дітей не є достатньою підставою для висновку про доцільність позбавлення особи батьківських прав з огляду на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом для впливу на особу, яка не виконує батьківських обов`язків.

З позовом про стягнення аліментів з відповідача позивач не звертався. Крім того, відсутнє рішення суду про визначення місця проживання дітей з батьком.

З урахуванням наведених обставин, не можна дійти беззаперечного висновку, що відповідачка саме через свою винну поведінку не спілкується з дітьми.

Беззаперечних доказів щодо наявності в діях відповідачки винної поведінки у формі самоусунення від виконання належним чином своїх батьківських обов`язків матеріали справи не містять.

Суд не вбачає підстав для позбавлення відповідачки - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , батьківських прав відносно її дітей дочки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та синів - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 і ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , оскільки позивач не довів належними та допустимим доказами умисного ухилення відповідачки від виховання дітей, свідомого нехтування батьківськими обов`язками. Позбавлення відповідачки батьківських прав є передчасним і таким, що суперечить інтересам дітей.

Не здобуто судом і підтвердження того, що позбавлення відповідача батьківських прав змінить життя дітей на краще.

Відтак, судом не встановлено обставин, які б однозначно свідчили про те, що відповідачка не бажає спілкуватися з дітьми, брати участь у їхньому вихованні, остаточно і свідомо самоусунулась від виконання своїх обов`язків з виховання дітей, які залишилися проживати з батьком.

Як зазначив Європейський суд з прав людини у рішенні від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України» (пункт 49), розірвання сімейних зв`язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин.

Підсумовуючи викладене, виходячи з пріоритету якнайкращих інтересів дітей, з огляду на відсутність виключних підстав для позбавлення батьківських прав, враховуючи відсутність доказів свідомого ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов`язків щодо виховання синів, відсутності доказів того, що він, незважаючи на всі заходи попередження та впливу, продовжує їх не виконувати, а також те, що позбавлення батьківських прав відноситься до крайньої міри відповідальності, яка застосовується лише тоді, коли всі інші засоби впливу виявилися безрезультатними, позбавлення батьківських прав відповідачки не відповідатиме інтересам дітей, тому в задоволенні позову слід відмовити.

В силу ст.141 ЦПК України у разі відмови у позові, судовий збір з відповідача на користь позивача не стягується.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 19, 151, 153, 155, 157-159, 164, 166, 171, 180-183, 191 Сімейного кодексу України, ст.ст. 258-259, 263-264, 268, 280-282, 354 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи Орган опіки та піклування виконавчого комітету Первомайської міської ради Миколаївської області, Орган опіки та піклування Хаджибейської районної адміністрації Одеської області, про позбавлення батьківських прав, залишити без задоволення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 30 днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення складено 13.08.2025 року.

Суддя Сергій ГАНОШЕНКО