Справа №388/1411/23 провадження № 2/403/54/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 серпня 2025 року с-ще Устинівка

Устинівський районний суд Кіровоградської області у складі: головуючого судді Атаманової С.Ю., при секретарі судового засідання Карпяк Л.І.,

з участю:

представника позивача - адвоката Березовської І.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в с-щі Устинівка в режимі відеоконференції в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Устинівської селищної ради Кропивницького району Кіровоградської області про встановлення факту родинних відносин та визначення додаткового строку для прийняття спадщини,

В С Т А Н О В И В :

У серпні 2023 року представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Березовська І.А. звернулась до суду із позовною заявою до відповідача Устинівської селищної ради Кропивницького району Кіровоградської області, про встановлення факту родинних відносин позивача з гр-нкою ОСОБА_2 , як рідного брата останньої, та визначення додаткового строку для прийняття позивачем спадщини у виді земельної ділянки площею 5,76 га, кадастровий номер :02:002:0426, яка відкрилась після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , терміном у три місяці з дня набрання судовим рішенням законної сили. Позовні вимоги обгрунтовані тим, що позивач ОСОБА_1 є рідним братом ОСОБА_2 і відповідно спадкоємцем другої черги. З метою реалізації своїх спадкових прав позивач звернувся із заявою про прийняття спадщини до приватного нотаріуса Кропивницького районного нотаріального округу Кіровоградської області Кубасова І.Ю., який постановою від 21 червня 2023 року відмовив у вчиненні нотаріальної дії у зв`язку з пропуском позивачем строку на прийняття спадщини та відсутністю достатніх документів, що підтверджують родинні відносини позивача та спадкодавця. Підставами несвоєчасно вчинених позивачем дій щодо прийняття спадщини є: значна віддаленість його місця проживання (за 600 км.) від місця відкриття спадщини, похилий вік та стан здоров`я, а також його необізнаність про відсутність спадкоємців першої черги. З огляду на викладене, представник позивача прохає суд визнати зазначені підстави поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини та врахувати відсутність інших спадкоємців, чиї майнові інтереси могли б бути порушені прийняттям позивачем спадщини, що залишилась після смерті його рідної сестри.

В судовому засіданні по розгляду справи по суті представник позивача підтримала позов та прохала суд його задоволити в повному обсязі заявлених вимог. Додатково пояснила, що позивач після смерті їх батьків досить рідко підтримував спілкування із ОСОБА_2 .. На похороні сестри позивач не був, хоча його повідомили про її смерть. У 2009 році випадково позивач дізнався про те, що після смерті сестри є спадщина і її ніхто не прийняв, після чого він звернувся до нотаріуса. З приводу обставин, за яких позивач дізнався про смерть ОСОБА_2 , представник зазначила, що таких пояснень вона надати не може. Також прохала суд врахувати, що Устинівською селищною радою не було подано відзиву на позов, що свідчить про згоду відповідача із вимогами, викладеними в позовній заяві.

В судове засідання по розгляду справи по суті представник відповідача Устинівської селищної ради Кропивницького району Кіровоградської області не з`явився. Згідно поданої до суду заяви прохав провести розгляд справи без його участі (а.с.165).

На виконання вимог п.п.2, 3 ч.3 ст.265 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) суд зазначає заяви та клопотання, що подавались під час судового розгляду справи, та процесуальні дії у справі.

Ухвалою суду від 14 січня 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду з відкриттям провадження у справі та вирішено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження (а.с.42-43).

Ухвалою суду від 14 лютого 2025 року задоволено клопотання представника позивача, витребувано від приватного нотаріуса Кубасова І.Ю. копію спадкової справи, заведеної після смерті ОСОБА_2 та згідно з положеннями п.4 ч.5 ст.198 ЦПК України в підготовчому засіданні оголошено перерву(а.с.61-62).

Ухвалою суду від 02 квітня 2025 року задоволено клопотання представника позивача, витребувано від приватного нотаріуса Кубасова І.Ю. інформацію зі Спадкового реєстру про заповіти, спадкові договори, складені за життя ОСОБА_2 та видані свідоцтва про право на спадщину після її смерті та згідно з положеннями п.4 ч.5 ст.198 ЦПК України в підготовчому засіданні оголошено перерву(а.с.106-107).

Ухвалою суду від 15 травня 2025 року закрито підготовче провадження та призначено судове засідання для розгляду справи по суті (а.с.134).

Заслухавши пояснення представника позивача та безпосередньо дослідивши письмові докази у справі, судом встановлені наступні фактичні обставини та визначені відповідно до них правовідносини.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в смт.Устинівка у віці 65 років померла гр-нка ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 (а.с.12).

Як вбачається зі змісту зазначеного свідоцтва, датою та місцем народження гр-нки ОСОБА_2 є: « ІНФОРМАЦІЯ_2 , с.Криве Сколівський район Львівська область».

Згідно з довідкою Устинівської селищної ради Кіровоградської області за №02-38/482 від 30 травня 2023 року гр-нка ОСОБА_2 була зареєстрована та проживала у будинку АДРЕСА_1 . Спільно з нею станом на 14 травня 2005 року у вказаному житловому будинку ніхто не проживав та не був зареєстрований (а.с.16).

Згідно зі свідоцтвом про народження позивача ОСОБА_1 (серія НОМЕР_2 ), в якому записи виконані російською мовою, останній народився ІНФОРМАЦІЯ_3 . Батьками зазначені: у рядку «Батько» - « ОСОБА_3 », у рядку мати - « ОСОБА_4 » (а.с.13).

За інформацією Козівської сільської ради Стрийського району Львівської області за вих.№844/02-18/23 від 26 липня 2023 року, згідно запису в погосподарській книзі, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 являються батьками ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 ) та ОСОБА_7 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 ) (а.с.83).

Згідно з витягом з погосподарської книги за №,№1, 2, 3, 4 основних виробничих показників у сільраді за 1947-1949 роки в с.Криве Боринського району Дрогобицької області головою сімї та господарства під №31 був ОСОБА_5 , 1888 року народження, а членами сімї: жінка ОСОБА_4 , 1900 року народження, та, крім інших, також дочка ОСОБА_7 та син ОСОБА_1 , 1949 року народження (а.с.84-86).

Зі змісту заяви про видачу 26 серпня 1980 року паспорта гр-нці ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , вбачається запис про реєстрацію нею 03 травня 1963 року Березівською сільською радою шлюбу з гр-ном ОСОБА_8 (а.с.87).

Згідно іншого запису в заяві про видачу 15 грудня 2003 року паспорта ОСОБА_2 вбачається запис про її сімейний стан: в шлюбі не перебуває та місце проживання: АДРЕСА_2 (а.с.87).

30 травня 2023 року позивачем ОСОБА_1 написана заява про прийняття спадщини за законом після смерті сестри ОСОБА_2 , справжність підпису якої позивачем засвідчена приватним нотаріусом Ізюмського районного нотаріального округу Харківської області Стрельцовою О.О. та зареєстрована в реєстрі за №2119 (а.с.14).

Постановою приватного нотаріуса Кропивницького районного нотаріального округу Кубасова І.Ю. від 21 червня 2023 року позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку площею 5,76 га, що розташована на території Устинівської селищної ради Кіровоградської області, після смерті ОСОБА_2 з підстав не подання ним на протязі 6-ти місячного терміну заяви про прийняття спадщини та інших документів, що підтверджують факт прийняття спадщини, та документів, що підтверджують родинні відносини за відсутності записів в Державному реєстрі актів цивільного стану громадян (а.с.15).

Згідно з наданою приватним нотаріусом Кропивницького районного нотаріального округу Кіровоградської області Кубасовим І.Ю. інформацією, спадкова справа після смерті ОСОБА_2 станом на 21 лютого 2025 року та на 16 квітня 2025 року не заводилась (а.с.73, 120).

Відомості про спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину, а також заповіти та спадкові договори після смерті ОСОБА_2 у Спадковому реєстрі відсутні (а.с.121, 122).

До позовної заяви представником позивача ОСОБА_1 - адвокатом Березовською І.А. також була додана копія Державного акту на право приватної власності на землю серія ІV-КР №026355, у якому прізвище, імя та по батькові громадянки, якій він виданий, зазначені як « ОСОБА_2 » (а.с.17-18).

Виконуючи приписи ч.1 ст.264, ч.4 ст.265 ЦПК України та даючи оцінку аргументам, наведеним представником позивача, як учасником судового процесу, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову, в тому числі вирішуючи питання про те, чи було порушено право позивача, за захистом якого він звернувся до суду, а також доказам, якими вони підтверджуються, зазначаючи норми права, які були застосовані судом та мотиви їх застосування, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

За змістом ч.1 ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Позивач, тобто особа, яка подала позов, самостійно визначається з порушеним, невизнаним чи оспорюваним правом або охоронюваним законом інтересом, які потребують судового захисту. Обґрунтованість підстав звернення до суду оцінюються судом у кожній конкретній справі за результатами розгляду позову (див. постанова Великої Палати Верховного Суду від 02 лютого 2021 року у справі №925/642/19).

Відповідно до п.9 рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003 правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

Згідно з п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними.

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом на загальних підставах (в порядку позовного провадження), оскільки його вимога про встановлення факту родинних відносин з гр-нкою ОСОБА_2 є взаємопов`язаною з вимогою про визначення йому додаткового строку для прийняття спадщини після її смерті, тобто з наступним вирішенням спору про цивільне право в одній справі.

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 20 червня 2019 року у справі №632/580/17 зроблено висновок, що юридичними фактами є певні факти реальної дійсності, з якими нормою права пов`язується настання правових наслідків, зокрема виникнення, зміна або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до положень п.1 ч.1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення фактів родинних відносин між фізичними особами.

За змістом ч.ч.1, 5, 6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст.80 ЦПК України). Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (ч.ч.1, 2 ст.89 ЦПК України). Чинне законодавство не містить вичерпного переліку засобів доказування, за допомогою яких має підтверджуватися факт родинних відносин, тому застосовуються загальні правила щодо доказів та обов`язків щодо доказування.

Відповідно до правового висновку, викладеного в постанові Верховного Суду від 15 січня 2025 року у справі №205/4972/23, родинні відносини (споріднення) (у теорії права) - це кровний зв`язок між людьми, з наявністю якого закон пов`язує виникнення, зміну чи припинення прав та обов`язків. Правове значення має як пряме споріднення так і не пряме (бокове), коли родинні зв`язки виникають за наявності спільного пращура (родоначальника). Виходячи з вимог діючого ЦК України поняттями «родичі», «родинні стосунки» охоплюється коло осіб, які пов`язані між собою певним ступенем споріднення. Такими особами можуть бути близькі родичі за походженням, зокрема, батьки, діти, баба, дід, прабаба, прадід, внуки, правнуки, брат та сестра (повнорідні і неповнорідні), двоюрідні брати та сестри, тітка, дядько, племінниця, племінник. Доказом родинних відносин є зокрема свідоцтва органів реєстрації актів цивільного стану, повний витяг з реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису, копії актових записів, копії судових рішень, які набрали законної сили щодо встановлення факту родинних відносин.

На підставі викладеного, надавши оцінку зібраним у справі доказам в цілому, а також кожному доказу окремо, суд приходить до висновку про задоволення заявленої ОСОБА_1 вимоги про встановлення факту його перебування в родинних відносинах з гр-нкою ОСОБА_2 , як її рідного брата, що повністю підтверджується: 1) копією свідоцтва про народження позивача, в якому батьками останнього зазначені - батько ОСОБА_5 та мати - ОСОБА_4 ; 2) копією належного позивачу паспорта громадянина України, з якого вбачається дата та місце його народження - « ІНФОРМАЦІЯ_3 , с.Криве Сколівського району Львівської області»; 3) копією свідоцтва про смерть гр-нки ОСОБА_2 , з якого вбачається дата та місце її народження - « ІНФОРМАЦІЯ_2 , с.Криве Сколівського району Львівської області; 4) наданою Козівською сільською радою Стрийського району Львівської області інформацією та витягом із погосподарської книги №,№1, 2, 3, 4 основних виробничих показників господарств у сільраді с.Криве Боринського району Дрогобицької області за 1947-1949 роки, з яких вбачається належність до однієї сім`ї позивача ОСОБА_1 (син) та гр-нки ОСОБА_7 (дочка), батьками яких являються гр-ни ОСОБА_5 та ОСОБА_4 ; 5) зміною гр-нкою ОСОБА_7 прізвища на « ОСОБА_9 » у зв`язку з реєстрацією нею 03 травня 1963 року шлюбу з гр-ном ОСОБА_8 ..

Зазначені докази в їх сукупності на переконання суду доводять факт перебування позивача ОСОБА_1 в родинних відносинах з гр-нкою ОСОБА_2 , як близьких родичів за походженням від спільних батьків, а саме: як рідних брата та сестри, а тому позов в цій частині підлягає задоволенню.

Щодо позовної вимоги про визначення ОСОБА_1 додаткового строку для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч.1 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто (ч.ч.1, 2 ст.1269 ЦК України).

За загальним правилом, передбаченим ч.1 ст.1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (ч.2 ст.1220 ЦК України).

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених ст.1259 цього Кодексу.

Рідні брати та сестри спадкодавця мають право на спадкування у другу чергу (ч.1 ст.1262 ЦК України).

Отже, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобовязує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини (ч.ч.1, 3 ст.1272 ЦК України).

За змістом ч.1 ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до ч.2 ст.78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно положень ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до розяснень п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування», вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, повязані з обєктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Як вбачається зі змісту позовної заяви, на обгрунтування заявленої до відповідача вимоги про визначення позивачу ОСОБА_1 додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 представник позивача посилається на значну віддаленість його місця проживання від місця відкриття спадщини, похилий вік та стан здоров`я позивача, а також ту обставину, що позивачу не було відомо про відсутність спадкоємців першої черги.

Разом з тим, суд не може визнати поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна та відкриття спадщини, похилий вік, непрацездатність, невизначеність між спадкоємцями, хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови тощо (див. правові висновки, викладеними в постановах Верховного Суду від 17 березня 2021 року у справі №638/17145/17, від 22 березня 2023 року у справі №361/8259/18).

Доказів наявності у позивача тяжкого тривалого захворювання, яке потребувало від нього постійного лікування, в тому числі і протягом визначеного законом строку звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини суду надано не було.

Зазначена у позовній заяві обставина наявності у позивача похилого віку, як підстава пропуску ним, визначеного ч.1 ст.1270 ЦК України, строку для прийняття спадщини не береться судом до уваги, оскільки на дату відкриття спадщини ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) та протягом шести місяців після цього, позивач ОСОБА_1 мав вік 55-56 років відповідно, а тому згідно із ст.10 Законом України «Про основні засади соціального захисту ветеранів праці та інших громадян похилого віку в Україні» не був особою похилого віку (для чоловіків такий вік був визначений у 60 років).

Крім того, згідно з п.207 розділу 22 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 03.03.2004 №20/5 (в редакції, чинній на день відкриття спадщини та закінчення шестимісячного строку для прийняття спадщини) письмова заява про прийняття спадщини та відмову від неї подається спадкоємцем особисто до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини. Якщо заява, на якій справжність підпису спадкоємця не засвідчена, надійшла поштою, вона приймається нотаріусом, заводиться спадкова справа, а спадкоємцю пропонується надіслати заяву, оформлену належним чином, або прибути особисто до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини.

Отже, позивач ОСОБА_1 за наявності наміру прийняти спадщину після смерті своєї сестри ОСОБА_2 не був позбавлений можливості направити відповідну письмову заяву поштою, не дивлячись на віддаленість його місця проживання від місця відкриття спадщини.

Суд також оцінює як неспроможну наведену представником позивача в судовому засіданні обставину необізнаності ОСОБА_1 про відсутність інших спадкоємців, які б після смерті ОСОБА_2 звернулись із заявою про прийняття спадщини, що обумовило пропуск ним строку для прийняття спадщини, оскільки закон жодним чином не обмежує право особи, яка вважає себе спадкоємцем, звернутись з відповідною заявою до нотаріуса незалежно від волевиявлення інших спадкоємців та вчинення чи не вчинення ними дій, спрямованих на прийняття спадщини чи відмову від неї.

Крім того, судом встановлено, що спадкодавець ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Останнім днем визначеного законом строку для подання заяви про прийняття спадщини було 13 серпня 2005 року.

21 червня 2023 року позивач ОСОБА_1 звернувся до приватного нотаріуса Кропивницького районного нотаріального округу із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті його рідної сестри ОСОБА_2 ..

Отже, пропуск позивачем строку для подання заяви про прийняття спадщини складає більше 17 років.

Відповідно до правового висновку, викладеного в постанові Верховного Суду від 20 жовтня 2021 року у справі №405/7111/19, при оцінці наявності поважних причин для визначення додаткового строку на прийняття спадщини, суди повинні розмежовувати два періоди та оцінювати наявність обєктивних, непереборних перешкод для реалізацією особою права на прийняття спадщини. Перший період - період визначений законом для прийняття спадщини (6 місяців від дня відкриття спадщини), а другий період - від дня закінчення шестимісячного строку для прийняття спадщини до дня звернення до суду із позовом при визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Оцінка поважності причин пропуску строку звернення із заявою про прийняття спадщини повинна, у першу чергу, стосуватися періоду від моменту відкриття спадщини й до спливу шестимісячного строку, встановленого законом для її прийняття. Саме протягом цього періоду мають існувати обєктивні та істотні перешкоди для прийняття спадщини. Інші періоди досліджуються, якщо ці перешкоди почали існувати протягом шестимісячного строку та тривали до моменту звернення до нотаріуса або до суду.

Під час судового розгляду позивачем та його представником не було надано до суду жодних доказів існування обєктивних та істотних перешкод, які унеможливили звернення ОСОБА_7 , як спадкоємця, до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 в межах визначеного ч.1 ст.1270 ЦК України шестимісячного строку.

При цьому, враховуючи відсутність у позовній заяві та у вступному слові представника позивача пояснень з приводу того, за яких обставин позивач дізнався про смерть ОСОБА_2 , суд вважає за необхідне зазначити, що необізнаність спадкоємця про смерть спадкодавця не є поважною причиною пропуску шестимісячного строку для прийняття спадщини, яка унеможливила чи в інший спосіб перешкодила йому вчасно здійснити своє право на подання заяви про прийняття спадщини, та не є обєктивною перешкодою для здійснення такої дії. У цьому випадку правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні (див. правові висновки, викладені в постановах Верховного Суду від 24 січня 2020 року у справі №192/1663/17, від 17 жовтня 2019 року у справі №766/14595/16, від 30 січня 2020 року у справі № 487/2375/18).

З огляду на викладене, повідомлена представником позивача у судовому засіданні обставина про те, що позивач ОСОБА_1 у 2009 році дізнався про наявність спадкового майна та відсутність інших спадкоємців, які б звернулись із заявою про прийняття спадщини, не має жодного юридичного значення та не визнається судом поважною причиною пропуску ним строку для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 , оскільки дана обставина, яка під час судового розгляду не була підтверджена належними та допустимими доказами, все одно мала місце поза межами шестимісячного строку, визначеного ч.1 ст.1270 ЦК України, а її настанню передував тривалий період часу - понад 3 роки, протягом якого позивач не вживав жодних належних заходів для оформлення своїх спадкових прав.

Також під час судового розгляду позивачем та його представником не було надано жодних належних та допустимих доказів на підтвердження того, що після 2009 року і до червня 2023 року позивач не мав обєктивної можливості звернутись до нотаріуса із відповідною заявою, у звязку із чим суд приходить до висновку про невиконання позивачем процесуального обовязку із доведення тих обставин, на які він посилається в позовній заяві, як на підставу своїх вимог.

Отже, позивачем, як спадкоємцем за законом, не була обгрунтована послідовність його дій після спливу строку, встановленого для прийняття спадщини, і до дати звернення із письмовою заявою до нотаріуса про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, а судом не встановлені поважні причини, які б перешкоджали позивачу звернутись до суду за захистом своїх прав протягом всього цього періоду.

Відповідно до правових висновків, викладених в п.п.54-56, 58 постанови Великої Палати Верховного Суду від 26 червня 2024 року у справі №686/5757/23, за конкретних фактичних обставин кожної справи пропуск строку для прийняття спадщини суд має оцінювати з урахуванням тривалості такого пропуску та загальних засад цивільного законодавства, як-от розумність, добросовісність та справедливість. Головною ознакою поважних причин такого пропуску є те, що вони унеможливлюють своєчасне звернення із заявою про прийняття спадщини. Неподання заяви умисно чи з необережності (недбалості) не може бути підставою для визначення спадкоємцю додаткового строку для прийняття спадщини. Суди мають враховувати, що безпідставне надання додаткового строку для прийняття спадщини є порушенням правової визначеності як елемента правовладдя (верховенства права) та є незаконним втручанням у права спадкоємців, які прийняли спадщину, а у разі відсутності таких спадкоємців - в інтереси територіальної громади, яка має право на визнання спадщини відумерлою.

З огляду на викладене, наведені представником позивача у позовній заяві аргументи на обгрунтування підстав для задоволення позову - відсутність інших спадкоємців, чиї майнові інтереси могли б бути порушені прийняттям позивачем спадщини, а також надані представником позивача в судовому засіданні під час розгляду справи по суті пояснення з приводу відсутності поданого відповідачем відзиву, що свідчить про його згоду із викладеними в позовній заяві вимогами, оцінюються судом як безпідставні та не враховуються при прийнятті рішення, оскільки: 1) згідно з приписами ч.4 ст.174 ЦПК України подання заяв по суті справи, до яких належить відзив на позовну заяву, є правом, а не обовязком учасника справи; 2) відсутність заперечень відповідача проти задоволення позову не звільняє суд від обовязку, виходячи із основних засад цивільного судочинства, перевірити відповідність такої процесуальної позиції відповідача, як учасника справи, вимогам закону; 3) сама по собі обставина відсутності інших спадкоємців за законом не може зобовязувати суд визначити додатковий строк для прийняття спадщини спадкоємцю, який пропустив його без поважних причин, оскільки матиме наслідком незаконне втручання в належне територіальній громаді право на визнання спадщини відумерлою.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що наведені у позовній заяві причини пропуску строку для прийняття спадщини ОСОБА_1 , за відсутності інших повідомлених обставин, які істотно перешкодили вчиненню ним дій, спрямованих на прийняття спадщини після смерті його сестри ОСОБА_2 на протязі більше ніж 17 років, не мають характеру обєктивних, а тому не можуть свідчити про поважність причин пропуску позивачем визначеного ч.1 ст.1270 ЦК України шестимісячного строку в розумінні ч.3 ст.1272 ЦК України.

За встановлених судом обставин, пропуск позивачем ОСОБА_1 , як спадкоємцем, строку для прийняття спадщини без поважних причин не може свідчити про наявність у нього порушеного, невизнаного або оспорюваного права, яке підлягає захисту в судовому порядку.

На підставі викладеного, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності, суд, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів; приймаючи до уваги не надання позивачем доказів на підтвердження обставин, які обєктивно та істотно перешкодили реалізації ним права на прийняття спадщини після смерті його сестри ОСОБА_2 шляхом звернення у встановлений законом строк до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, приходить до висновку про відсутність правових підстав вважати, що позивач пропустив строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, у звязку з чим позов в цій частині не підлягає до задоволення.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи.

За змістом ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до п.5 ч.3 ст.2, ч.1 ст.13 ЦПК України до основних засад (принципів) цивільного судочинства належить диспозитивність, згідно якого суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Зі змісту прохальної частини позовної заяви та наданих представником позивача в судовому засіданні пояснень, позивач не бажає стягувати з відповідача судові витрати у виді сплаченого ним судового збору (а.с.6).

На підставі викладеного, з урахуванням того, що судовими витратами при розгляді даної справи є сплачений позивачем ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 2148 грн. 00 коп. за предявлення до суду двох позовних вимог немайнового характеру, і в задоволенні позову в частині визначення додаткового строку відмовлено, суд, виходячи із принципу диспозитивності цивільного судочинства та процесуальної позиції представника позивача щодо відмови від стягнення судових витрат з відповідача, приходить до висновку про відсутність підстав для покладення на Устинівську селищну раду обовязку відшкодувати на користь позивача сплачену ним суму судового збору в порядку розподілу судових витрат між сторонами.

Інші судові витрати, повязані з розглядом даної справи, передбачені ч.3 ст.133 ЦПК України, відсутні.

Керуючись ст.ст.2, 3, 5, 12, 13, 76, 77, 81, 89, 95, 133, 141, 258, 259, 263, 265, 268, 273, 293, 315, 354 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Устинівської селищної ради Кропивницького району Кіровоградської області про встановлення факту родинних відносин та визначення додаткового строку для прийняття спадщини задоволити частково.

Встановити факт перебування ОСОБА_1 в родинних відносинах із ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в смт.Устинівка Устинівського району Кіровоградської області, а саме, що ОСОБА_1 є рідним братом ОСОБА_2 .

В позові ОСОБА_1 до Устинівської селищної ради Кропивницького району Кіровоградської області про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відмовити.

Судові витрати, понесені позивачем ОСОБА_1 у виді сплаченого ним судового збору в сумі 2148 грн. 00 коп., відшкодуванню за рахунок відповідача не підлягають.

Повне імя та найменування учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , місце проживання: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 .

Відповідач: Устинівська селищна рада Кропивницького району Кіровоградської області, адреса місцезнаходження: вул.Ювілейна, буд.№4 с-ще Устинівка Кропивницького району Кіровоградської області, поштовий індекс 28600, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 04364549.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Кропивницького апеляційного суду шляхом подання протягом тридцяти днів з дня його проголошення (складення) апеляційної скарги.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне рішення суду складено 15 серпня 2025 року.

Суддя С.Ю.Атаманова