Провадження № 6/712/153/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 серпня 2025 р. Соснівський районний суд м. Черкаси у складі :

головуючого судді Троян Т.Є.,

за участі секретаря Чумак Д.І.,

за участі державного виконавця Назаренко В.А.

розглянувши подання головного державного виконавця Першого відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Назаренко В.А. про примусове проникнення до майнового комплексу боржника,-

В С Т А Н О В И В:

Головний державний виконавець Першого відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Назаренко В.А. звернулася до Соснівського районного суду м.Черкаси із поданням, в якому просить суд: надати дозвіл на примусове проникнення (входження) до майнового комплексу, що належить боржнику АТ «Черкаський приладобудівельний завод» по проспекту Перемоги 5/1 в м.Черкаси для проведення примусового виконання рішення (в рамках зведеного виконавчого провадження № 54530954).

В обґрунтування поданого подання заявник посилається на те, що на виконанні у Першому відділі державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства остиції (м. Київ) (далі - Відц) знаходиться зведене виконавче провадження №54530954 від 17.08.2017 року про стягнення заборгованості з Акціонерного товариства «Черкаський приладобудівний завод» (далі - АТ «ЧПЗ») на користь фізичних, юридичних осіб та держави на загальну суму 21 413 569,05 грн., з яких залишок непогашеної заборгованості з виплати заробітної плати становить 834 486,90 грн.

Станом на 07.08.2025 року кошти на рахунках, які відкриті у фінансових установах відсутні боржника відсутні. Згідно інформації з Державного рестру речових прав на нерухоме майно та Рестру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об?єктів нерухомого майна щодо суб?єкта боржнику палежить комплекс будівель на адресою АДРЕСА_1 , однак укладено договір купівлі-продажу об?єкта малої приватизації державного пакета акцій розміром 99,4554% у статутному капіталі акціонерного товариства «Черкаський приладобудівний завод» (код за СДРПОУ 14309572) від 30.03.2021 №1 (далі - Договір). Згідно частини 5 статті 27 Закону України «Про приватизацію державного і комунального майна» від 18.01.2018 №2269, відчуження об?єкта приватизації (його частини) або нерухомого майна господарського товариства, якщо об?єктом приватизації є пакет акцій (часток) такого товариства до повного виконання умов договору купівлі-продажу можливо виключно за згодою органу приватизації, який здійснює контроль за їх виконанням. Договір перебуває на котролі Управління забезпечення реалізації повноважень у Черкаській області Регіонально відділення Фонду державного майна України по Київській, Черкаській та Чернігівській областях (далі - Регіональне відділення). Станом на 07.08.2025 року рішення про зняття Договору з контролю Регіональним відділення (органом приватизації) не приймалось. Отже, виконання рішень можливо лише за рахунок звернення стягнення на кошти та рухоме майно боржника.

На неодноразові вимоги державного виконавця щодо надання відомостей про майно, балансові довідки, копії установчих документів керівник підприємтсва не реагує, на розгляд справи про адміністративне провопорушення не з`явилася, пояснень не надала.

Вказувала, що 11.07.2025 державним виконавцем повторно здійснено вихід за адресою АДРЕСА_1 з метою перевірки майнового стану боржника з метою подальшого опису та арешту рухомого майна. Доступ державному виконавцю надано лише для опису і арешту транспортних засобів, які знаходяться в несправному та незадовільному стані, реалізація яких не задоволить всіх вимог стягувачів. До іншого майна та приміщень доступу державному виконавцю надано не було, про що свідчить акт державного виконавця від 11.07.2025. В ході спілкування із директором Оріщенко Ю.В. державним виконавцем поставлено усну вимогу про надання доступу до рухомого майна (станків), яке було описано постановою державного виконавця про опис та арешт майна боржника №54530954 від 26.11.2019 та залишено їх на зберігання за адресою АТ «ЧП3». Вимогу державного виконавця проігноровано, доступу до описаного майна не надано.

За вказаних обставин, просить надати дозвіл на примусове проникнення (входження) до майнового комплексу, що належить боржнику АТ «Черкаський приладобудівельний завод» по проспекту Перемоги 5/1 в м.Черкаси для проведення примусового виконання рішення.

Статтею 439 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної особи або особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, щодо якої є виконавчий документ про її відібрання, при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням житла чи іншого володіння особи або судом, який ухвалив рішення за поданням державного виконавця, приватного виконавця.

Суд розглядає подання, зазначене в частині першій цієї статті, негайно, але не пізніше наступного дня з дня його надходження до суду, без повідомлення (виклику) сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного чи приватного виконавця.

В судовому засіданні державний виконавець Першого відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Назаренко В.А. подання підтримала, просила задовольнити.

Вивчивши матеріали подання, дослідивши докази по справі, суд приходить наступного.

На виконанні у Першому відділі державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства остиції (м. Київ) (далі - Відц) знаходиться зведене виконавче провадження №54530954 від 17.08.2017 року про стягнення заборгованості з Акціонерного товариства «Черкаський приладобудівний завод» (далі - АТ «ЧПЗ») на користь фізичних, юридичних осіб та держави на загальну суму 21 413 569,05 грн., з яких залишок непогашеної заборгованості, зокрема, з виплати заробітної плати становить 834 486,90 грн.

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження», примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

В межах вказаного виконавчого провадження, приватним виконавцем були здійснені виконавчі дії відповідно до Закону України «Про виконавче провадження»:

Постановою головного державного виконавця від 26.11.2019 здійснено опис та арешт рухомого майна (станки, токарні автомати тощо) АТ «Черкаського приладобудівного заводу» та передано на відповідальне зберігання керівнику АТ «Черкаського приладобудівного заводу».

Постановою головного державного виконавця від 02.05.2025 року накладено арешт на комплекс будівель та споруд АТ «Черкаського приладобудівного заводу», місцезнаходження: м.Черкаси, вул.30 р.Перемоги, 5/1, включаючи всі складові частини.

Так, 08.07.2025, 08.08.2025, державним виконавцем направлено вимоги керівнику АТ «Черкаський приладобудівельний завод» про надання доступу до описанного майна, а також доступу до всіх приміщеннь, що належать підприємству.

Як вбачається з матеріалів виконавчого провадження, наданих для огляду, вказані вимоги були залишені без реагування. Крім того, до керівника застосовано заходи щодо притягнення до адмінвстративної відповідальності щодо ігнорування аналогічних вимог.

Відсутність надання доступу до майна та приміщень підприємства зафіксовано актами

державного виконавця від 09.07.2025 та від 11.07.2025.

Згідно з п.4 ч.3 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право за наявності вмотивованого рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння фізичної особи безперешкодно входити на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень боржника - фізичної особи, особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, проводити в них огляд, у разі потреби примусово відкривати їх в установленому порядку із залученням працівників поліції, опечатувати такі приміщення, арештовувати, опечатувати та вилучати належне боржникові майно, яке там перебуває та на яке згідно із законом можливо звернути стягнення. Примусове проникнення на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень у зв`язку з примусовим виконанням рішення суду про виселення боржника та вселення стягувача і рішення про усунення перешкод у користуванні приміщенням (житлом) здійснюється виключно на підставі такого рішення суду.

Пунктом 13 ч.3 ст. 18 вказаного Закону визначено, що виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право звертатися до суду з поданням про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, що належать боржникові від інших осіб.

Зі змісту вказаних правових норм вбачається, що державний виконавець може звернутися до суду з поданням про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника-фізичної особи у разі, якщо боржник чинить перешкоди його вільному доступу до цього житла чи іншого володіння.

Недоторканність житла та іншрго володіння особи є однією з конституційних та конвенційних гарантій громадян.

Відповідно до ст. 30 Конституції України не допускається проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку інакше як за вмотивованим рішенням суду.

Згідно із ст. 311 ЦК України житло фізичної особи є недоторканним. Проникнення до житла чи до іншого володіння фізичної особи, проведення у ньому огляду чи обшуку може відбутися лише за вмотивованим рішенням суду.

Гарантування кожному прав на повагу та недоторканність житла є не тільки конституційно-правовим обов`язком держави, а й дотриманням взятих Україною міжнародно-правових зобов`язань відповідно до положень Загальної декларації прав людини 1948 року, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Міжнародного пакту про громадянські та політичні права 1966 року. Зазначені міжнародні акти згідно з частиною першою статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства України.

Відповідно до ст. 12 Загальної декларації прав людини 1948 року, ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, п. 1 ст. 17 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права 1966 року ніхто не може зазнавати безпідставного посягання на недоторканність свого житла.

Згідно із п. 2 ст. 29 Загальної декларації прав людини 1948 року, ст. 18 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, при здійсненні своїх прав і свобод кожна людина може зазнавати тільки таких обмежень, які встановлені законом виключно з метою забезпечення належного визнання і поваги до прав і свобод інших та забезпечення справедливих вимог моралі, громадського порядку і загального добробуту в демократичному суспільстві.

За змістом наведених вище норм національного та міжнародного законодавства, проникнення у житло, як обмеження конституційного права особи на недоторканність житла, має виступати виключним засобом забезпечення примусового виконання судового рішення та бути виправданим. Таким чином, рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника-фізичної особи має бути вмотивованим і ґрунтуватися на доказах, які підтверджують перешкоджання боржника вільному доступу державного виконавця до цього житла чи іншого володіння.

Право виконавця на звернення з поданням до суду про примусове проникнення до житла виникає винятково у випадку доведення фактів умисного ухилення боржника від виконання покладених на нього виконавчим документом зобов`язань.

При цьому, відповідно до діючого законодавства у поданні про примусове проникнення до житла особи чи іншого володіння особи повинні бути зазначені достовірні дані про наявність такого майна у приміщенні, до якого потрібно здійснити примусове проникнення.

Зазначене підтверджується актами опису та арешту майна з подальшею передачею на відповідне зберігання керівнику підприємства.

Така позиція узгоджується з постановою Верховного Суду від 25.06.2018 у справі за № 678/282/16-ц.

Суд, при вирішенні спірного питання враховує пропорційність втручання в особисті права людини, з метою дотримання відповідного балансу між приватним та суспільним інтересом.

Так, примусове проникнення до житла є крайнім заходом при проведенні виконавчих дій і може застосовуватися лише за тих обставин, коли виконавець вичерпав усі можливі шляхи для забезпечення виконання судового рішення, які передбачені Законом України «Про виконавче провадження». При цьому, ухвала суду про проникнення до володіння боржника має бути вмотивована, що вказує на те, що суб`єкт такого подання має надати суду належні, допустимі, достовірні докази, що свідчать про те, що виконавець вичерпав всі можливості виконати рішення без примусового проникнення до володіння боржника. Також, виконавець має надати докази, які підтверджують перешкоджання вільному доступу виконавця до володіння боржника.

Вирішуючи питання про надання дозволу на примусове проникнення до житла боржника, суд повинен встановити, що боржник повідомлений про наявність виконавчого провадження, отримав повідомлення про необхідність бути присутнім при проведенні виконавчих дій та встановити обставини вчинення перешкод у проведенні виконавчих дій. Виконавець може звертатись до суду з поданням про примусове проникнення до володіння особи лише у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань під час примусового виконання рішення суду.

Як вбачається з матеріалів подання, приватним виконавцем вчинені всі необхідні дії з метою належного виконання рішення суду про стягнення боргу з боржника, яка виявились безрезультатними, у боржника відсутні доходи на які можливо звернути, відсутні рахунки у банківських установах. Крім того, боржник будучи належним чином обізнаний про наявність судових рішень про стягнення з нього заборгованості, останні не виконує, як і не виконує законні вимоги приватного виконавця та ігнорує виклики останнього. Приватний виконавець, з метою опису та арешту нерухомого майна, що належить боржнику неодноразово виходив за місцем знаходження квартири, проте доступу до квартири надано не було, що врешті перешкоджає приватному виконавцю в проведенні виконавчих дій та виконанні рішення суду, оскільки інше майно, на яке може бути звернуто стягнення у боржника відсутнє.

Виходячи з вказаного та аналізуючи надані документи, суд дійшов висновку, що подання підлягає задоволенню, оскільки матеріали подання містять належні та достатні докази, які вказують на свідоме ухилення боржника від виконання рішення суду, а також те, що приватним виконавцем дійсно були вжиті першочергові заходи виконавчого провадження, та вжиття інших заходів виконання забезпечить його ефективність, що в свою чергу обґрунтовує наявність підстав для такого втручання в особисті охоронювані законом права боржника.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Таким чином, враховуючи те, що боржник добровільно не виконує рішення суду, ухиляється від фактичного виконання рішення суду, у зв`язку з необхідністю виконання рішення суду, суд приходить до висновку, що подання головного державного виконавця Першого відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Назаренко В.А. про примусове проникнення до володіння особи з метою вчинення виконавчих дій є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст. 33 Конституції України, ст. 1, 5, 18 Закону України «Про виконавче провадження», ст.ст. 260, 354, 441 ЦПК України суд,

П О С Т А Н О В И В:

Подання головного державного виконавця Першого відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Назаренко В.А. про примусове проникнення до майнового комплексу боржника задовольнити.

Надати головному державному виконавцю Першого відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) дозвіл на примусове проникнення до майнового комплексу боржника АТ «Черкаський приладобудівельний завод» по проспекту Перемоги 5/1 в м.Черкаси для проведення примусового виконання рішеннь в рамках зведеного виконавчого провадження № 54530954.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Черкаського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: Троян Т.Є.