Сквирський районний суд Київської області
Справа № 376/1517/24
Провадження № 2/376/166/2025
17 липня 2025 року Сквирський районний суд Київської області у складі:
Головуючого судді Коваленка О.М.
за участі секретаря Щур Л.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Сквира Київської області цивільну справу за позовом Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування в порядку регресу виплат, пов`язаних з виплатою страхового відшкодування,
Моторне (транспортне) страхове бюро України (МТСБУ) звернулося до суду із вищевказаним позовом.
В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що 21.08.2022 відповідач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , керуючи автомобілем «ЗАЗ-DAEWOO» д.н.з. НОМЕР_1 , в м. Сквира, допустив зіткнення з автомобілем «VOLVO» д.н.з. НОМЕР_2 , який отримав механічні пошкодження.
Вищезгадані обставини ДТП підтверджується постановою Сквирського районного суду Київської області від 09.09.2022 у справі № 376/1606/22.
Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
Відповідно до ст. 21 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» забороняється експлуатація транспортного засобу без поліса обов`язкового страхування цивільно - правової відповідальності, чинного на території України, або поліса (сертифіката) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, укладеного в іншій країні з уповноваженою організацією із страхування цивільно-правової відповідальності, з якою МТСБУ уклало угоду про взаємне визнання договорів такого страхування (п. 21.1.); при використанні транспортного засобу в дорожньому русі особа, яка керує ним, зобов`язана мати при собі страховий поліс (сертифікат). Страховий поліс пред`являється посадовим особам органів, визначених у пункті 21.2 цієї статті, на їх вимогу (п. 21.3.).
На дату скоєння цієї пригоди Відповідач не мав чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.
Відповідно до Звіту від 19.09.2022 розмір збитку завданий потерпілій стороні становить 546 687,79 грн.
Зазначена шкода особисто винуватцем ДТП не була відшкодована потерпілій особі.
Потерпіла особа водій учасник ДТП ОСОБА_2 з метою отримання відшкодування звернувся до Моторного (транспортного) страхового бюро України (далі - МТСБУ) з відповідною заявою, до якої було додано копію полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.
Нормами ст. 11 ЦК України передбачено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства.
Таким актом є Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», який містить спеціальні норми щодо регулювання даних правовідносин.
Відповідно до п.п. «а» п. 41.1 ст. 41 Закону, МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих, відшкодовує шкоду на умовах, визначених Законом, у разі її заподіяння транспортним засобам, власник якого не застрахував свою цивільно правову відповідальність.
Згідно ст. 22 Закону, МТСБУ відшкодовує у встановленому Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна життю, здоров`ю та майну третіх осіб під час ДТП.
Керуючись нормами п.п. «а» п. 41.1 ст. 41 Закону в редакції, яка діяла на момент ДТП МТСБУ здійснило виплату відшкодування потерпілій особі в розмірі 160 000 грн. за шкоду заподіяну в результаті пошкодження транспортного засобу./
Крім того, МТСБУ понесло витрати на встановлення розміру збитків та збір документів по справі у розмірі 3 888 грн.
Таким чином, МТСБУ виконало покладений на нього Законом обов`язок по відшкодування заподіяної з вини власника транспортного засобу, який не застрахував свою цивільно правову відповідальність.
Ст. 1191 ЦК України та п. п. 38.2.1 п. 38.2 ст. 38 Закону, передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування.
Тому, після проведення виплат потерпілій особі у МТСБУ виникло право зворотної вимоги до відповідача.
З метою досудового врегулювання спору, позивачем надіслано відповідачу повідомлення № 3 01б/4241 від 08.02.2023 року.
Однак, станом на дату подання позову, відповідачем не відшкодовано витрат, пов`язаних з виплатою страхового відшкодування.
З урахуванням викладеного позивач просить суд:
Стягнути з відповідача на користь позивача витрати, пов`язані із здійсненням регламентної виплати потерпілому, у розмірі 163 888,00 гривень та судові витрати пов`язані зі сплатою судового збору у розмірі 3028,00 гривень.
У судове засідання представник позивача МТСБУ не з`явився, однак у позовній заяві позивач просив проводити судове засідання за відсутності представника, позовні вимоги підтримує, просить позов задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечує (а. с. 4).
В судове засідання відповідач ОСОБА_1 не з`явився, про розгляд справи повідомлений належним чином, відповідно до вимог ст. 128 ЦПК України, що підтверджується поштовими повідомленнями (а. с. 77,85) Правом на подання відзиву не скористався, про причини неявки не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи не подавав.
У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами (ч. 8 ст. 178 ЦПК України).
Згідно ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
Відповідно до вимог ч.1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Згідно з вимогами ст. 281 ЦПК України про заочний розгляд справи суд постановляє ухвалу. Розгляд справи і ухвалення рішення проводяться за правилами загального чи спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими цією главою.
Суд вважає за можливе розглядати цивільну справу у відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення по даній справі в порядку вимог ст. 280, 281 ЦПК України.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Ухвалою суду від 17.07.2025 постановлено провести заочний розгляд справи (а. с. 86).
Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав.
Згідно з вимогами ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Частиною 1 ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно з вимогами ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 ЦПК України.
Відповідно до вимог ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно з вимогами ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
Як вбачається зі змісту постанови Сквирського районного суду Київської області від 09.09.2022 року у справі № 376/1606/22, 21.08.2022 року ОСОБА_1 близько 21 години 25 хвилин у м. Сквира по вулиці Незалежності керував транспортним засобом автомобілем «ЗАЗ-DAEWOO» д.н.з. НОМЕР_1 , вчинив ДТП, а саме: не вибрав безпечної швидкості руху, виїхав на смугу зустрічного руху та здійснив зіткнення з автомобілем «VOLVO» д.н.з. НОМЕР_2 , внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження, чим допустив порушення п. 11.3, 12.2 Правил дорожнього руху.
Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 11.3, 12.2 Правил дорожнього руху України і вчинив правопорушення, передбачене ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Зазначеною постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення та призначено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 850,00 гривень (а.с.24).
Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що сталася 21.08.2022 року, транспортний засіб «VOLVO» д.н.з. НОМЕР_2 , власником якого є ОСОБА_3 , зазнав механічних пошкоджень.
Таким чином, суд вважає встановленим, що шкоду автомобілю марки «VOLVO» д.н.з. НОМЕР_2 , внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що сталася 21.08.2022, заподіяно з вини відповідача ОСОБА_1 .
Відповідно до ст. 21 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» забороняється експлуатація транспортного засобу без поліса обов`язкового страхування цивільно- правової відповідальності, чинного на території України, або поліса (сертифіката) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, укладеного в іншій країні з уповноваженою організацією із страхування цивільно-правової відповідальності, з якою МТСБУ уклало угоду про взаємне визнання договорів такого страхування (п. 21.1.); при використанні транспортного засобу в дорожньому русі особа, яка керує ним, зобов`язана мати при собі страховий поліс (сертифікат). Страховий поліс пред`являється посадовим особам органів, визначених у пункті 21.2 цієї статті, на їх вимогу (п. 21.3.).
На дату скоєння вищевказаної пригоди відповідач не мав чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.
Відповідно до Звіту про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу від 19.09.2022 року розмір збитку завданий потерпілій стороні становить 546 687,79 грн. (а. с. 29 - 38)
Зазначена шкода особисто винуватцем ДТП не була відшкодована потерпілій особі.
Потерпіла особа водій учасник ДТП ОСОБА_2 з метою отримання відшкодування звернувся до Моторного (транспортного) страхового бюро України (далі - МТСБУ) з відповідною заявою, до якої було додано копію полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (а. с. 13).
МТСБУ здійснило виплату відшкодування потерпілій особі ОСОБА_2 у розмірі 160 000,00 грн. за шкоду заподіяну в результаті пошкодження транспортного засобу, згідно довідки №1 від 03.02.2023 про розмір відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих, що підтверджується платіжною інструкцією №822637 від 08.02.2023 (а.с. 16,17).
Отже, МТСБУ визнало зазначену дорожньо-транспортну пригоду страховим випадком, виплатило кошти потерпілому - водію автомобіля ОСОБА_2 та звернулося до суду з вимогою щодо відшкодування за рахунок відповідача в порядку регресу виплаченої суми страхового відшкодування в розмірі 160 000,00 гривень, що підтверджено відповідними платіжними документами.
Також, МТСБУ понесло витрати на встановлення розміру збитків та збір документів по справі у розмірі 3888,00 грн.
Наведені суми не оспорювалися відповідачем у справі.
Відповідно до ч. 1 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.
Згідно ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Відповідно до вимог ч. ч. 1,2 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
У відповідності до п. 4 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» - розглядаючи позов про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до ст.ст.1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.
Відповідно до п. 6 вищезазначеної Постанови особою, яка зобов`язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Згідно п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України при взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, шкода завдана одній особі з вини іншої, відшкодовується винною особою.
Відповідно до ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.
Згідно ст. 40 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ є гарантом відшкодування шкоди.
За п. 41.1 а ст. 41 цього Закону МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність.
Як передбачено п. 38.2. ст. 38 Закону МТСБУ після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду і який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність.
Частиною 1 ст. 1191 ЦК України також, передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги регресу до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.
Отже, як встановлено судом відповідач ОСОБА_1 є винним у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, між його діями та шкодою, завданою водієві автомобіля марки «VOLVO» д.н.з. НОМЕР_2 , є безпосередній зв`язок, така шкода була відшкодована МТСБУ, а тому позивач набув право зворотної вимоги до відповідача, з якого підлягає стягненню в порядку регресу сума страхового відшкодування у розмірі 160 000,00 гривень, як з водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.
Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
За подання позовної заяви МТСБУ сплатило судовий збір в розмірі 3028,00 гривень, що підтверджується платіжним дорученням №981328 від 07.05.2024 (а.с. 6).
Оскільки суд ухвалив рішення про задоволення позовних вимог, з ОСОБА_1 слід стягнути на користь МТСБУ судові витрати із сплати судового збору в розмірі 3028,00 гривень.
На підставі викладеного та керуючись ст. 22,993,1166,1187,1188,1191 ЦК України, ст. 2, 4, 12, 13, 76, 81, 82,128,133,141, 178,258, 259, 263 - 265, 280,281,282,351,352, 354 ЦПК України, ст. 21, 38,40,41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», п. 4, 6 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», суд
Позов Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування в порядку регресу виплат, пов`язаних з виплатою страхового відшкодування задовольнити в повному обсязі.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України в порядку регресу витрати, пов`язані з виплатою страхового відшкодування, у розмірі 163 888,00 гривень.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України судові витрати із сплати судового збору в розмірі 3028,00 гривень.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду;
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя О.М. Коваленко