Справа № 681/510/25
Провадження 2/681/385/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 серпня 2025 року м. Полонне

Полонський районний суд Хмельницької області в складі головуючого судді Іллюка С.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полонне за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в:

1. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

У квітні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» (далі - ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР») звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами на загальну суму 30919,39 грн.

В обґрунтування позову зазначає, що відповідач уклав два кредитні договори, однак не виконав взятих на себе зобов`язань, унаслідок чого утворилася заборгованість. Право вимоги за цими зобов`язаннями відступлено позивачу на підставі укладених договорів.

Так, 22.09.2021 ТОВ «МІЛОАН» та відповідач уклали кредитний договір № 3252842. Право вимоги за цим договором відступлено ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» на підставі договору № 15/12-2021-22 від 15.12.2021, а надалі - позивачу ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» на підставі договору № 10-01/2023 від 10.01.2023. Заборгованість за цим договором, за твердженням позивача, становить 16080,00 грн, з яких: 2000,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, 13700,00 грн - сума заборгованості за нарахованими відсотками, 380,00 грн - заборгованість за комісіями.

Також вказує, що 09.06.2021 ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та відповідач уклали кредитний договір № 4289115. Право вимоги за цим договором відступлено ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» на підставі договору № 04-02-01/2022 від 04.02.2022, а надалі - позивачу ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» на підставі договору № 10-01/2023 від 10.01.2023. Заборгованість за цим договором, за твердженням позивача, становить 14839,39 грн, з яких: 4500,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, 10260,00 грн - сума заборгованості за нарахованими відсотками, 72,00 грн - інфляційні збитки та 7,39 грн - 3% річних.

Позивач стверджує, що відповідач не виконав своїх зобов`язань щодо повернення заборгованості ні перед первісними кредиторами, ні перед позивачем після відступлення права вимоги, а тому просить стягнути з нього за цими договорами заборгованість в сумі 30919,39 грн разом із понесеними судовими витратами у вигляді судового збору в розмірі 2422,40 грн та витрат на правову допомогу в розмірі 13000,00 грн.

Відповідачу копія ухвали про відкриття провадження, пам`ятка про права та обов`язки надсилалась судом 29.05.2025 за його зареєстрованим місцем проживання. Поштовий конверт повернувся на адресу суду 10.06.2025 з відміткою відділення АТ «Укрпошта», що адресат відсутній за цією адресою, при цьому відправлення, надіслане за зареєстрованим місцем проживання відповідача згідно з п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, вважається врученим (а.с. 98-99).

У встановлений судом строк відповідач відзив на позов не подав.

2. Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі.

Позовна заява надійшла до суду 22.04.2025.

Інформація про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання відповідача надійшла до суду 26.05.2025 (а.с. 94).

Ухвалою суду від 27.05.2025 у справі відкрито спрощене позовне провадження і постановлено справу розглядати без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України (а.с. 95).

Копію позовної заяви з додатками відповідачу направлено позивачем цінним листом 14.04.2025 (а.с. 81-82).

Позивач просить, у разі відсутності відзиву відповідача, розгляд справи проводити за його відсутності.

Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами та, згідно зі ст. 280 ЦПК України, за згодою позивача проводить заочний розгляд справи.

3. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

Дослідивши письмові докази, долучені позивачем до матеріалів справи, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.

Так, 22.09.2021 ТОВ «МІЛОАН» та відповідач уклали договір про споживчий кредит №3252842 (а.с 20-24). Відповідно до п. 1.1 договору, кредитодавець зобов`язується на умовах визначених цим договором, на строк визначений п. 1.3. договору надати позичальнику грошові кошти (фінансовий кредит) у сумі визначеній у п. 1.2. договору, а позичальник зобов`язується повернути кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом у встановлений п. 1.4. договору термін та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та в строки/терміни, що визначені договором. Пунктом 1.2 визначено, що сума (загальний розмір) кредиту становить 2000.00 грн. Пунктом 1.3 встановлено, що кредит надається строком на 15 днів з 22.09.2021 (строк кредитування). Пунктом 1.4 визначено термін (дата) повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом (дата платежу): 07.10.2021. Згідно з п. 1.5 договору, загальні витрати позичальника за кредитом, що включають загальну суму зборів, платежів та інших витрат позичальника, пов`язаних з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом та комісії (без врахування суми (тіла) кредиту) складають 980,00 грн в грошовому виразі та 1,637,467.00 відсотків річних у процентному значенні (орієнтовна реальна річна процентна ставка), і включає в себе складові, визначені у п.п. 1.5.1-1.5.2 договору. Пунктом 1.5.1 договору передбачено комісію за надання кредиту: 380.00 грн, яка нараховується за ставкою 19.00 відсотків від суми кредиту одноразово. Пунктом 1.5.2 договору визначено проценти за користування кредитом: 600.00 грн, які нараховуються за ставкою 2.00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Відповідно до пункту 1.6 договору, стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5.00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом.

Порядок розрахунків визначений у розділі 2 договору. Зокрема, пунктом 2.2.1 встановлено, що позичальник сплачує кредитодавцю комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом у розмірах, зазначених в п. 1.5.1.-1.5.2. договору, в термін (дату) вказаний в п. 1.4. У випадку якщо позичальник продовжує строк кредитування вказаний в п. 1.3 договору, він додатково має сплатити комісію за управління та обслуговування кредиту, проценти за ставкою визначеною п. 1.5.2. або проценти за стандартною (базовою) ставкою, визначеною п. 1.6 договору, в сумі та на умовах визначених п. 2.3 Договору. Пункт 2.2.2 визначає, що нарахування кредитодавцем процентів за користування кредитом здійснюється з дати наступної за днем надання кредиту по дату завершення строку кредитування (з урахуванням можливих пролонгацій) на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування, з урахуванням особливостей передбачених п. 2.2.3 договору. Згідно з пунктом 2.2.3, проценти нараховуються за стандартною (базовою) ставкою, що визначена п. 1.6 договору, яка є незмінною протягом всього строку кредитування, окрім випадків, коли за умовами акцій, програм лояльності, спеціальних пропозицій тощо, визначена в п. 1.5.2 процентна ставка протягом первісного строку кредитування визначеного п. 1.3, запропонована позичальнику зі знижкою і є меншою за стандартну (базову) ставку встановлену п. 1.6 договору. Після спливу строку кредитування (з урахуванням пролонгацій) нарахування процентів за користування кредитом припиняється. Пунктом 2.3.1.2 договору передбачена пролонгація на стандартних (базових) умовах: позичальник може збільшити строк кредитування на 1 (один) день шляхом продовження користування кредитними коштами після завершення строку кредитування (з урахуванням всіх пролонгацій). Таке збільшення (продовження) строку кредитування відбувається кожен раз коли Позичальник продовжує користуватись кредитними коштами після спливу раніше визначеного строку кредитування, але загалом не може перевищувати 60 днів; у випадку, якщо внаслідок чергового продовження строку кредитування позичальником у спосіб, визначений цим пунктом, загальний період пролонгації на стандартних (базових) умовах перевищить 60 днів, таке продовження здійснюється на кількість днів, що залишились до досягнення загальним строком пролонгації на стандартних (базових) умовах 60 днів.

Додатком № 1 до договору встановлено Графік платежів, згідно з яким відповідач зобов`язаний здійснити платіж 07.10.2021 у розмірі 2980,00 грн, що включає 2000,00 грн в рахунок погашення суми кредиту, 600,00 грн процентів та 380,00 грн комісії за надання кредиту (а.с. 24, зворот).

Відповідно до Паспорта споживчого кредиту (Додаток №2), орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача становить 2980.00 грн, а реальна річна процентна ставка складає 1,637,467.00 % (а.с. 25).

Договір укладено в електронній формі, що підтверджується Анкетою-заявою на кредит № 3252842 (а.с. 26).

Судом встановлено, що факт укладення договору № 3252842 від 22.09.2021 підтверджується довідкою про ідентифікацію, виданою первісним кредитором ТОВ «МІЛОАН» (а.с. 44), а саме, що клієнт ОСОБА_1 ідентифікований товариством та здійснив акцепт договору шляхом підписання аналогом електронного цифрового підпису у формі одноразового ідентифікатора. Згідно з довідкою, одноразовий ідентифікатор V39010 відправлено відповідачу 22.09.2021 на номер телефону НОМЕР_1 .

Факт надання відповідачу кредитних коштів підтверджується квитанцією платіжної системи LIQPAY від 22.09.2021 (а.с. 44, зворот). Згідно з квитанцією, ТОВ «МІЛОАН» перерахувало кошти у сумі 2000,00 грн з призначенням платежу: «Кошти згідно з договором 3252842» на картку отримувача № НОМЕР_4.

Правомочність первісного кредитора ТОВ «МІЛОАН» на надання фінансових послуг підтверджує Свідоцтво про реєстрацію фінансової установи ІК № 176 від 14.06.2016 та ліцензією на надання коштів у позику, в тому числі й на умовах фінансового кредиту.

Надалі, право грошової вимоги до відповідача за договором № 3252842 відступлено ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» на підставі договору факторингу № 15/12-2021-22 від 15.12.2021 (а.с. 65-67). Факт передачі права вимоги підтверджується долученим до матеріалів справи Реєстром боржників до цього Договору (а.с. 68-69) та Витягом цього реєстру (а.с. 71). Згідно з цим витягом, ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» набув право грошової вимоги до відповідача на загальну суму 8980,00 грн, з яких 2000,00 грн становить заборгованість за основним зобов`язанням, 6600,00 грн - заборгованість за нарахованими відсотками та 380,00 грн - заборгованість за комісією.

Надалі ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» відступив позивачу право вимоги за договором №3252842 на підставі договору про відступлення права вимоги № 10-01/2023 від 10.01.2023 (а.с. 72-75). Факт передачі права вимоги підтверджується долученим до матеріалів справи Реєстром боржників до цього Договору (а.с. 78-79). Згідно з цим Реєстром, позивач набув право грошової вимоги до відповідача на загальну суму 16080,00 грн, з яких 2000,00 грн становить заборгованість за основним зобов`язанням, 13700,00 грн - заборгованість за нарахованими відсотками та 380,00 грн - заборгованість за комісією.

Для обґрунтування розміру заборгованості позивач надав Відомість про щоденні нарахування та погашення за договором № 3252842, видана ТОВ «МІЛОАН» (а.с. 45). Згідно з цим документом 22.09.2021 відповідачу надано кредит у розмірі 2000,00 грн та нараховано комісію за оформлення кредиту в сумі 380,00 грн. Протягом строку дії договору, з 23.09.2021 по 07.10.2021 включно (15 днів), первісний кредитор щоденно нараховував проценти згідно з п. 1.5.2 договору в розмірі 40,00 грн, що відповідає ставці 2% на день від тіла кредиту. Загальна сума нарахованих за цей період процентів склала 600,00 грн. Після закінчення строку кредитування, починаючи з 08.10.2021, первісний кредитор розпочав нарахування процентів згідно з п.п. 1.6, 2.3.1.2 договору (пролонгація на стандартних умовах) у розмірі 100,00 грн щоденно, що відповідає базовій ставці 5% на день від тіла кредиту. Нарахування за цією ставкою відображені у відомості по 06.12.2021 включно. Таким чином, згідно з підсумковими даними, наведеними у відомості станом на 06.12.2021, загальна сума заборгованості складала 8980,00 грн, з яких заборгованість за тілом кредиту - 2000,00 грн, по відсотках - 6600,00 грн, заборгованість по комісії - 380,00 грн.

Окрім того, з наданого розрахунку заборгованості ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» (а.с.56) установлено, що цим товариством після відступлення права вимоги, у період з 15.12.2021 по 23.02.2022 проведено нарахування відсотків за ставкою - 5 % на загальну суму 7100,00 грн.

Також встановлено, що 09.06.2021 ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та відповідач уклали договір про надання споживчого кредиту № 4289115 (а.с. 32-36).

Відповідно до п. 1.1 договору, його укладення здійснюється сторонами за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи товариства, а електронна ідентифікація споживача відбувається при вході до Особистого кабінету. Згідно з п. 1.3 договору, сума кредиту становить 4500,00 гривень. Пунктом 1.4 договору встановлено строк кредиту 30 днів. Детальні терміни повернення визначені у Графіку платежів, який є Додатком №1 до договору. Відповідно до п. 1.5 договору, тип процентної ставки є фіксованим. Пунктом 1.5.1 визначено, що стандартна процентна ставка становить 1,90% в день та застосовується у межах строку кредиту, якщо не виконані умови для застосування зниженої ставки, а також у періоди пролонгації та автопролонгації. Пунктом 1.5.2 передбачено можливість застосування зниженої процентної ставки у розмірі 0,01% в день як для учасника Програми лояльності, за умови повного погашення боргу або ініціювання пролонгації у визначений договором строк. Пунктами 1.7.1 та 1.7.2 договору визначено орієнтовну реальну річну процентну ставку, яка на дату укладення договору складає: за стандартною ставкою 24079,41% річних, а за зниженою ставкою 3,71% річних. Згідно з п. 1.8, орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення договору складає: за стандартною ставкою 7065,00 грн (пункт 1.8.1), а за зниженою ставкою 4513,50 грн (пункт 1.8.2).

Порядок надання кредиту визначений розділом 2 договору. Пунктом 2.1 встановлено, що кошти кредиту надаються у безготівковій формі шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки споживача № НОМЕР_2 .

Порядок обчислення процентів встановлено розділом 3 цього договору. Пункт 3.1 визначає, що нарахування процентів здійснюється на залишок фактичної заборгованості за кожен день користування кредитом. Пункт 3.2 уточнює, що до періоду розрахунку включається день надання та день фактичного повернення кредиту. Пунктом 3.3 зафіксовано, що розмір процентної ставки є незмінним і не може бути збільшений товариством в односторонньому порядку.

Розділ 4 договору регулює порядок пролонгації строку кредиту. Пункт 4.2 описує процедуру продовження строку за ініціативою споживача, яка відбувається шляхом здійснення платежу в розмірі нарахованих процентів, що розцінюється як пропозиція (оферта) про продовження строку. Пунктом 4.3.1 встановлено порядок автопролонгації: у випадку наявності заборгованості на дату закінчення строку кредиту, він продовжується кожен раз на один наступний календарний день, але не більше ніж на 90 календарних днів поспіль. Пунктом 4.3.2 зазначено, що споживач надає згоду на таку автопролонгацію і вважається таким, що прострочив повернення кредиту, лише після закінчення 90-денного періоду автопролонгації.

Додатком № 1 до договору (а.с. 36, зворот) є Таблиця обчислення загальної вартості кредиту для споживача. Згідно з нею, за умови застосування зниженої ставки, відповідач мав би сплатити 09.07.2021 єдиний платіж у розмірі 4513,50 грн, що включає 4500,00 грн основного боргу та 13,50 грн процентів. У разі застосування стандартної ставки, сума процентів склала б 2565,00 грн, а загальна вартість кредиту - 7065,00 грн.

Відповідно до Паспорта споживчого кредиту (а.с. 37-39), орієнтовна загальна вартість кредиту за стандартною ставкою становить 7065,00 грн, а реальна річна процентна ставка - 24079,41%.

Договір укладено в електронній формі, що підтверджується його реквізитами, де вказано, що з боку споживача він підписаний електронним підписом одноразовим ідентифікатором А333452 09.06.2021

Факт надання відповідачу кредитних коштів підтверджується умовами договору, зокрема пунктом 2.1, згідно з яким кошти перераховуються на платіжну картку споживача № НОМЕР_2 та довідкою ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КОНТРАКТНИЙ ДІМ» від 10.10.2024 (а.с. 46-47).

Правомочність первісного кредитора ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» на надання фінансових послуг підтверджується даними, зазначеними у договорі, а саме ліцензією НКФП від 28.03.2017, виданою на підставі розпорядження НКФП №753.

Надалі право грошової вимоги до відповідача за договором № 4289115 від 09.06.2021 (а.с. 60-62) відступлено ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» на підставі договору факторингу № 04-02-01/2022 від 04.02.2022. Факт передачі права вимоги підтверджується долученим до матеріалів справи Реєстром боржників до цього договору (а.с. 63-64). Згідно з цим Реєстром заборгованість за договором становила 14760,00 грн, з яких 4500,00 грн заборгованість за тілом кредиту та 10260,00 грн заборгованість за відсотками.

Своєю чергою, ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» відступив позивачу право вимоги за договором № 4289115 від 09.06.2021 на підставі договору про відступлення права вимоги №10-01/2023 від 10.01.2023 (а.с. 72-74). Факт передачі права вимоги підтверджується долученим до матеріалів справи Реєстру боржників до цього договору (а.с. 76-77). Згідно з цим Реєстром, позивач набув право грошової вимоги до відповідача на загальну суму 14839,39 грн, з яких 4500,00 грн становить заборгованість за основним зобов`язанням, 10260,00 грн - заборгованість за нарахованими процентами, а 79,39 грн - відповідальність за порушення грошового зобов`язання згідно зі ст. 625 ЦК України.

На обґрунтування розміру заборгованості за договором № 4289115 від 09.06.2021 позивач надав Картку обліку Договору (розрахунок заборгованості), видану первісним кредитором ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» (а.с. 49-55). Згідно з цим документом, 09.06.2021 відповідачу надано кредит у розмірі 4500,00 грн. У початковий період, з 09.06.2021 по 05.07.2021, кредитор нараховував проценти за зниженою ставкою у розмірі 0,01% на день, що складало 0,45 грн щодня. Розрахунок показує, що 05.07.2021 відповідач здійснив платіж на суму 12,15 грн, який повністю покрив усю суму нарахованих на той момент процентів за зниженою ставкою, після чого заборгованість за процентами стала нульовою. Оскільки відповідач не виконав умов програми лояльності, а саме не погасив кредит у повному обсязі впродовж встановленого строку, кредитор, відповідно до умов договору, застосував стандартну процентну ставку. Починаючи з 06.07.2021, розрахунок показує щоденне нарахування процентів за стандартною ставкою 1,9% на день, що дорівнює 85,50 грн щодня. Нарахування процентів за стандартною ставкою тривало протягом 120 днів. Загальна сума нарахованих за цей період стандартних процентів, згідно з підсумковими даними картки обліку, склала 10260,00 грн. Таким чином, на момент припинення нарахувань загальна заборгованість відповідача перед первісним кредитором складала 14760,00 грн, з яких 4500,00 грн - основний борг та 10260,00 грн - проценти.

Окрім того, з наданого розрахунку заборгованості ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» (а.с.57) установлено, що цим товариством після відступлення права вимоги, за порушення грошового зобов`язання на підставі ст. 625 ЦК нараховано за період з 04.02.2022 по 23.02.2022 7,39 грн (3 % річних) та інфляційні збитки в сумі 72,00 грн на залишок основного боргу в сумі 4500,00 грн (індекс інфляції 101,60).

Правомочність позивача ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» як юридичної особи та повноваження його керівника підтверджуються комплексом документів. Товариство створено під назвою «СІЛЬВЕР ІНВЕСТМЕНТ» згідно з рішенням № 1 від 17.08.2021, а згодом перейменовано на ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» рішенням № 31/08-22 від 31.08.2022 (а.с. 11, зворот). Його діяльність регулюється Статутом (а.с. 10), а факт державної реєстрації підтверджено Випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань (а.с. 13). Позовну заяву підписано директором ОСОБА_2 , яку призначено на посаду наказом № 30/к/тр від 31.05.2024 (а.с. 12) та уповноважено подавати позови від імені товариства Протоколом загальних зборів №04/06/2024 від 04.06.2024 (а.с. 12, зворот).

4. Мотивована оцінка аргументів, наведених учасниками, та норми права, які застосував суд.

За змістом ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом (ч. 4 ст. 203 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 627 ЦК України та ст. 6 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначені умови договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст. 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

За змістом ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами.

За змістом ст. ст. 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди.

Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (ч. 2 ст. 639 ЦК України).

Абзац 2 ч. 2 ст. 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.

Аналізуючи викладене, необхідно дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст. 205, 207 ЦК України).

Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19.

У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

За змістом ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України).

Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію» (далі - Закон).

Згідно із п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону, електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (п. 12 ч. 1 ст. 3 Закону).

Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону, електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч. 4 ст. 11 Закону).

Згідно із ч. 6 ст. 11 Закону, відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

За правилом ч. 8 ст. 11 Закону, у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Стаття 12 Закону визначає яким чином підписуються угоди у сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису відповідно до вимог законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги», за умови використання засобу електронногопідпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Системний аналіз положень вище вказаного законодавства показує, що з урахуванням особливостей договору щодо виконання якого виник спір між сторонами, його укладання в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему позивача можливе за допомогою електронного цифрового підпису лише за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами цього правочину.

В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Відповідно до ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний документ це документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа.

Склад та порядок розміщення обов`язкових реквізитів електронних документів визначається законодавством.

Електронний документ може бути створений, переданий, збережений і перетворений електронними засобами у візуальну форму.

Візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для приймання його змісту людиною.

Згідно зі ст. 8 Закону України цього Закону, юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму.

Електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи.

Статтею 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін.

Також відповідно до статті 1077 Цивільного кодексу України, за договором факторингу одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату, а клієнт відступає факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Предметом такого договору, згідно зі статтею 1078 ЦК України, може бути право грошової вимоги, що існує на даний час.

Сторонами є клієнт та фактор, яким, відповідно до статті 1079 ЦК України, може бути банк або інша фінансова установа, що має право здійснювати факторингові операції.

При цьому, згідно зі статтею 1082 ЦК України, боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові (новому кредитору) за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги.

Згідно з правовою позицією яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 23 вересня 2015 року у справі № 6-979цс15 боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору. Неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі.

Частиною 2 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності; суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості (ч. 1 ст. 12 ЦПК України).

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд встановив, що обидва кредитні договори, які є предметом спору, були укладені в електронній формі з дотриманням вимог чинного законодавства України, а тому є дійсними та створюють для сторін взаємні права та обов`язки.

Законодавство України, зокрема статті 207 та 1055 Цивільного кодексу України, а також спеціальні норми Закону України «Про електронну комерцію», прямо передбачають можливість укладення кредитних договорів в електронній формі. Стаття 12 цього Закону визначає, що використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором є належним способом підписання електронного правочину, який за своїми юридичними наслідками прирівнюється до власноручного підпису.

Договір № 3252842 від 22.09.2021 укладений шляхом акцепту (прийняття) відповідачем публічної оферти кредитора в його особистому кабінеті. Факт підписання договору відповідачем підтверджується Довідкою про ідентифікацію, виданою ТОВ «МІЛОАН». У цій довідці прямо зазначено, що відповідач здійснив акцепт договору, використавши одноразовий ідентифікатор V39010, який був надісланий йому 22.09.2021 на верифікований номер мобільного телефону НОМЕР_1 . Така процедура повністю відповідає вимогам Закону України «Про електронну комерцію», а отже, договір вважається укладеним у належній письмовій формі.

Окрім того, договір № 4289115 від 09.06.2021 також укладено в електронній формі за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи кредитора. Факт його підписання відповідачем підтверджується безпосередньо у тексті самого договору. У розділі 11 міститься відмітка: «Підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором А333452, 09.06.2021 17:46:04 / ОСОБА_1 /». Це свідчить про те, що відповідач, отримавши на свій телефонний номер унікальний код, свідомо ввів його для підтвердження своєї згоди з умовами договору. Ця процедура також є законним способом укладення правочину.

Таким чином, в обох випадках відповідач вчинив активні дії, що свідчать про його волевиявлення на укладення договорів на запропонованих умовах. Договори містять усі істотні умови, укладені з дотриманням вимог законодавства щодо електронної форми правочину, а тому є дійсними та обов`язковими до виконання.

Також суд, проаналізувавши надані сторонами докази, дійшов висновку, що заміна первісних кредиторів на позивача, ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР», відбулася у повній відповідності до вимог чинного законодавства та умов первісних кредитних договорів.

Кредитний договір № 3252842, укладений 22.09.2021 між ТОВ «МІЛОАН» та відповідачем, прямо передбачає право кредитора на відступлення боргу. Пункт 3.2.6 цього договору надає кредитодавцю право відступати, передавати та будь-яким іншим чином відчужувати свої права за цим договором на користь третіх осіб без згоди позичальника. Спочатку ТОВ «МІЛОАН» відступило право вимоги до ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» на підставі договору №15/12-2021-22 від 15.12.2021. Надалі, ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» відступив право вимоги позивачу, ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР», на підставі договору №10-01/2023 від 10.01.2023. Факт переходу права вимоги до позивача підтверджується Витягом з Реєстру боржників до цього договору, де чітко ідентифіковано борг відповідача за договором № 3252842.

Окрім того, кредитний договір № 4289115, укладений 09.06.2021 між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та відповідачем, також містить дозвіл на відступлення боргу. Пункт 5.1 надає товариству право укладати договори щодо відступлення права вимоги за договором або договори факторингу з будь-якою третьою особою без окремої згоди споживача. ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» відступило право вимоги до ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» на підставі договору факторингу №04-02-01/2022 від 04.02.2022. Згодом ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» відступив це право вимоги позивачу, ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР», на підставі того ж договору №10-01/2023 від 10.01.2023. Перехід права вимоги до позивача підтверджується Витягом з Реєстру боржників, де ідентифіковано борг відповідача за договором № 4289115.

В обох випадках первісні кредитори мали договірне право на відчуження боргу, а перехід права вимоги до позивача є послідовним та підтверджується письмовими договорами та реєстрами, що містяться в матеріалах справи.

Позивач, ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР», є зареєстрованою фінансовою компанією, що підтверджено його статутними документами та даними з Єдиного державного реєстру, та має правову спроможність набувати права вимоги за кредитними договорами. Отже, суд визнає ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» належним кредитором за обома зобов`язаннями відповідача.

Під час розгляду справи суд перевірив відповідність заявлених вимог про стягнення заборгованості умовам договорів та чинному законодавству.

Так, за договором № 3252842 від 22.09.2021, встановив наступне. Вимога про стягнення основної суми боргу в розмірі 2000,00 грн є обґрунтованою та підлягає задоволенню, оскільки факт надання кредитних коштів підтверджується квитанцією платіжної системи LIQPAY від 22.09.2021, а доказів його повернення відповідачем не надано. Однак, вимога позивача про стягнення 13700,00 грн відсотків є безпідставною, оскільки вона прямо суперечить обмеженням, встановленим у самому договорі. Згідно з пунктом 1.5.2 договору, проценти за ставкою 2 % на день були правомірно нараховані за початковий 15-денний строк, що склало 600,00 грн. Надалі договір допускає автоматичну пролонгацію на стандартних умовах за ставкою 5% на день, однак така пролонгація обмежується пунктом 2.3.1.2, який встановлює, що її загальний період не може перевищувати 60 днів. Крім того, пункт 2.2.3 прямо вказує, що після спливу строку кредитування з урахуванням пролонгацій, нарахування процентів за користування кредитом припиняється. Таким чином, максимальна сума процентів, яка могла бути законно нарахована за умовами договору, становить 6600,00 грн, що складається з 600 грн за основний строк та 6000 грн за 60 днів максимальної пролонгації. Будь-які нарахування понад цю суму, в тому числі здійснені наступними кредиторами, порушують прямі умови цього договору.

Вимога позивача про стягнення 380,00 грн як комісії за надання кредиту також не підлягає задоволенню. Аналіз кредитного договору свідчить, що хоч у ньому і згадуються різні комісії, проте не конкретизовано, які саме додаткові послуги отримує за ці кошти позичальник. Відповідно до правової позиції Верховного Суду у справі № 582/202/22, яка стосувалася аналогічного договору ТОВ «МІЛОАН», такі умови є нікчемними. Оскільки кредитор не надав доказів надання позичальнику будь-яких додаткових послуг, окрім видачі самого кредиту, вимога про сплату комісії є неправомірною.

Виходячи з викладеного вище, загальна сума заборгованості, що підлягає стягненню з відповідача за цим договором, складає 8600,00 грн. Ця сума складається з 2000,00 грн основного боргу та 6600,00 грн нарахованих відсотків в межах, встановлених договором.

Окрім того, суд, перевіривши обґрунтованість заявлених позивачем вимог за договором № 4289115, дійшов висновку, що вони є доведеними, відповідають його умовам та вимогам чинного законодавства, а тому підлягають задоволенню в повному обсязі з огляду на наступне. Вимога про стягнення основної суми боргу в розмірі 4500,00 грн є обґрунтованою, оскільки факт надання кредиту підтверджено умовами договору та довідкою ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КОНТРАКТНИЙ ДІМ», а доказів його повернення відповідачем суду не надано. Вимога про стягнення процентів у розмірі 10260,00 грн є правомірною, а її розрахунок, згідно з Карткою обліку, складався з кількох етапів. У початковий період, з 09.06.2021 по 05.07.2021, нарахування відбувалося за зниженою ставкою 0,01% на день (0,45 грн щодня). Накопичені за цей час проценти були повністю погашені відповідачем 05.07.2021 платежем у сумі 12,15 грн. Оскільки відповідач не погасив основну суму боргу, кредитор, відповідно до умов договору, застосував стандартну ставку. Починаючи з 06.07.2021, нарахування відбувалося за ставкою 1,9% на день протягом 120 днів, що відповідає максимальному строку, дозволеному договором (30 днів основного строку та 90 днів автопролонгації). Загальна сума нарахованих за цей період стандартних процентів склала 10260,00 грн (4500,00 грн ? 1,9% ? 120 днів). Таким чином, сума процентів, що вимагається до стягнення, нарахована виключно в межах та відповідно до умов договору, підстави для її зменшення відсутні.

Нарахування 72,00 грн інфляційних втрат ((4500,00 грн ? 101,6%) - 4500,00 грн) та 7,39 грн 3% річних (4500,00 грн ? 3% / 365 днів ? 20 днів) є законним правом кредитора відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України за прострочення виконання грошового зобов`язання. Розрахунок цих сум, наданий ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ», є арифметично правильним і відповідає періоду прострочення з 04.02.2022 по 23.02.2022.

Таким чином, за цим договором стягненню підлягає 14839,39 грн, що складається з 4500,00 грн основного боргу, 10260,00 грн відсотків, 72,00 грн інфляційних втрат та 7,39 грн 3% річних.

Отже, загальна сума до стягнення з відповідача складається з 8600,00 грн за договором № 3252842 від 22.09.2021 та 14839,39 грн за договором № 4289115 від 09.06.2021, що разом становить 23439,39 грн.

5. Розподіл судових витрат.

Згідно з ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову, - на відповідача.

Частиною 3 ст. 141 ЦПК України, встановлено, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 13000,00 грн, позивач долучив договір про надання правової допомоги № 01-07/2024 від 01.07.2024 (а.с. 14-15), укладений з АО «ЛІГАЛ АССІСТАНС». Цей договір встановлює загальні правові відносини між сторонами та передбачає, що конкретні послуги надаються на підставі окремих заявок. На виконання цього договору складена Заявка на надання юридичної допомоги № 31 від 01.03.2025 (а.с. 18), яка деталізує послуги, надані безпосередньо у цій справі. Згідно із заявкою, вартість наданих послуг складає 13000,00 грн, з яких 4000,00 грн - це надання усної консультації з вивченням документів, а 9000,00 грн - складання позовної заяви.

Факт надання та прийняття вказаних послуг підтверджується Витягом з Акту № 6 про надання юридичної допомоги від 31.03.2025 (а.с. 19). Відповідність вартості години роботи, зазначеної у заявці, офіційним тарифам адвокатського об`єднання підтверджується прайс-листом (а.с. 15, зворот - 16). Реальність понесених витрат та проведення розрахунків між позивачем та адвокатським об`єднанням підтверджується платіжною інструкцією № від 04.04.2025 (а.с. 17).

При розв`язанні цього питання суд враховує, що Верховний Суд у постанові від 13.03.2025 у справі № 275/150/22 (провадження № 61-13766св24) висловив думку, що зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони з обґрунтуванням недотримання вимог щодо співмірності витрат зі складністю справи, обсягом і часом виконання робіт. Суд, керуючись принципами диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу з власної ініціативи.

Принцип змагальності знайшов своє втілення, зокрема, у положеннях частин 5, 6 ст. 137 ЦПК України, за змістом яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності, тому при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу слід надавати оцінку виключно тим обставинам, щодо яких інша сторона має заперечення.

Отже, з огляду на викладене, а також враховуючи, що відповідач не висловив заперечення щодо таких вимог, суд доходить до висновку, що на користь позивача слід стягнути 13000,00 грн витрат на правничу допомогу.

На підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України, виходячи із задоволення позовних вимог на 75,81% (23439,39 грн із заявлених 30919,39 грн), з відповідача підлягають стягненню на користь позивача судові витрати зі сплати судового збору пропорційно в розмірі 1836,42 грн (2422,40 грн ? 75,81%).

Керуючись наведеним, ст. ст. 13, 81, 141, 259, 263-265, 268, 273-275, 279, 280-284, 352, 354, 355 ЦПК України суд, -

у х в а л и в:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» заборгованість за кредитними договорами в загальній сумі 23439 (двадцять три тисячі чотириста тридцять дев`ять) грн 39 коп., з яких:

-за договором № 3252842 від 22.09.2021 - 8600,00 грн, що складається з 2000,00 грн основного боргу та 6600,00 грн відсотків;

-за договором № 4289115 від 09.06.2021 - 14839,39 грн, що складається з 4500,00 грн основного боргу, 10260,00 грн відсотків, 72,00 грн інфляційних втрат та 7,39 грн 3% річних.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» судовий збір у розмірі 1836 (одна тисяча вісімсот тридцять шість) грн 42 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 13000 (тринадцять тисяч) грн 00 коп.

Відповідачем може бути подано заяву про перегляд заочного рішення протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

На рішення суду позивачем може бути подана апеляційна скарга до Хмельницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом вказаних строків відповідачем не подана заява про його перегляд, а позивачем апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР», , адреса місцезнаходження: 01133, м. Київ, вул. Мечнікова, будинок 3, офіс 306;

Відповідач: ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 , дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 .

Повний текст рішення складено 18 серпня 2025 року.

Суддя Сергій ІЛЛЮК