Номер провадження 2/243/288/2025
Номер справи 243/2469/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 серпня 2025 року Слов`янський міськрайонний суд Донецької області у складі:

Головуючого - судді Агеєвої О.В.,

за участю:

-секретаря судового засідання - Кобець О.М.,

-позивача - ОСОБА_1 ,

-представника позивача адвоката Кришталя В.І.,

-представника відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 адвокат Суркова І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судового засідання Слов`янського міськрайонного суду Донецької області та в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів у системі EasyCon цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_2 про захист авторського права на знак для товарів і послуг, -

ВСТАНОВИВ:

До Слов`янського міськрайонного суду Донецької звернулася ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_2 про захист авторського права на знак для товарів і послуг, який обґрунтовано тим, що вона є власником Свідоцтв на торгівельну марку № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2 , відповідно до яких їй на праві інтелектуальної власності належить торгівельна марка, медичний центр та мережа оптик, в назвах яких використовується слово «окуліст» в синьо-білому кольорі. Вказане слово та кольори відрізняють належні їй торгівельні марки від інших товарів і послуг, у зв`язку з чим їх використання без її дозволу порушують її права та завдає шкоди діловій репутації.

Так, на будинку АДРЕСА_1 розташована вивіска, яка використовує слово «ОКУЛИСТ» та виконана в біло - синіх кольорах.

Таким чином, ОСОБА_1 вважає, що без її дозволу використовується належна їй торгівельна марка, що у рекламі послуг формулює у споживачів суб`єктивне сприйняття та зацікавленість в отриманні послуг іншого суб`єкта господарювання, який розповсюджує рекламу з порушенням її прав інтелектуальної власності, чим завдає шкоди її діловій репутації.

Відповідно до відомостей з державного реєстру речових прав, нежитлова будівля АДРЕСА_1 , на якій розташована вивіска « ІНФОРМАЦІЯ_1 » належить ОСОБА_3 .

Крім того, в зазначеній будівлі працює салон оптики «Хорошее зрение», де вказано графік його роботи, перелік послуг та інша інформація.

За відомостями відкритих публічних реєстрів, в тому числі і право власності на торгівельну марку «Добрий зір» належить ОСОБА_2 .

Зазначає, що назва «Хорошее зрение» хоча і не зареєстрована ні за якою фізичною особою, однак має дослівний переклад з російської на українську мову «Добрий зір», тому обидві ці назви використовуються ОСОБА_2 і сфері надання послуг оптик.

Крім того, у телефонній розмові ОСОБА_2 підтвердила, що вона здійснює свою діяльність в тому числі в оптиці, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 .

ОСОБА_1 зверталася і до власника нежитлової будівлі ОСОБА_3 , і до ОСОБА_2 з вимогами про усунення порушень прав інтелектуальної власності, однак всі її прохання були ними проігноровані.

Просить суд, встановити факт незаконного використанні ОСОБА_3 та ОСОБА_2 торгівельних марок №337247 та №337248 (медичний центр та мережа оптик, в назві яких використовується слово «окуліст» в синьо-білому кольорі виконання) за адресою: будинок АДРЕСА_1 та заборонити подальше використання ОСОБА_3 та ОСОБА_2 складових частин належних ОСОБА_1 торгівельних марок №337247 та № НОМЕР_2 (медичний центр та мережа оптик, в назві яких використовується слово «окуліст» в синьо-білому кольорі виконання), зобов`язати ОСОБА_3 та ОСОБА_2 демонтувати частину вивіски зі словом «ОКУЛИСТ» в синьо білому кольорі з будинку АДРЕСА_1 .

Позивач ОСОБА_1 та її представник - адвокат Кришталь В.І., який діє на підставі Ордеру на надання правничої допомоги, серія АН №1313561 від 09.12.2023, в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, просили суд їх задовольнити, та надали пояснення, аналогічні пояснення, що викладені в позовній заяві.

В судовому засіданні представник відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_2 адвокат Суркова І.О., яка діє на підставі Ордеру на надання правничої допомоги, серія АВ №1191028 від 20.03.2025 (надання правничої допомоги Клименко В.В.) та Ордеру на надання правничої допомоги, серія АВ №1138559 від 21.06.2024 (надання правничої допомоги Сидоренко О.М.), в судовому засіданні просила суд відмовити у задоволенні вимоги ОСОБА_4 , а також надала пояснення, аналогічні викладеним у відзиві, де зазначила, що ОСОБА_3 , власник нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно договору оренди №1 від 03.06.2024 року ФОП ОСОБА_3 є Орендодавцем вищезазначеного об`єкту оренди, а орендарем є ФОП ОСОБА_5 , тому ОСОБА_2 є не належною стороною в даній справі.

Згідно Типових правил розміщення зовнішньої реклами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 29.12.2003 року №2067 «вивіска чи табличка - елемент на будинку, будівлі або споруді з інформацією про зареєстроване найменування особи такій особі, вид її діяльності, знаки для товарів і послуг, що належать (якщо це не випливає із зареєстрованого найменування особи), час роботи, що розміщений на зовнішній поверхні будинку, будівлі або споруди не вище першого поверху або на поверсі, де розташовується власне чи надане у користування особі приміщення..» Стаття 500 Цивільного кодексу України визначає « Будь-яка особа, яка до дати подання заявки на торговельну марку або, якщо було заявлено пріоритет, до дати пріоритету заявки в інтересах своєї діяльності добросовісно використала торговельну марку в Україні або здійснила значну і серйозну підготовку для такого використання, має право на безоплатне продовження такого використання або використання, яке передбачалося зазначеною підготовкою (право попереднього користувача).

Позивачка стверджує про порушення її прав інтелектуальної власності, які полягають у використанні без її дозволу слова «ОКУЛИСТ», що виконана в біло-синіх кольорах, що збігається з належними їй торгівельними марками. Торгові марки зареєстровані на позивачку «Окуліст медичний центр», що підтверджується свідоцтвом НОМЕР_2 від 06.09.2023 та «Окуліст мережа оптик» підтверджено свідоцтвом 337247 від 06.09.2023.

Торгова марка «Добрий зір» зареєстрована за ОСОБА_2 , заява m201517051 від 01.10.2015 року. Дозвіл на використання даною торговою маркою надано ОСОБА_2 суб`єкту господарювання, згідно ліцензійного договору, що веде свою діяльність за адресою в АДРЕСА_1 . Дана вимога є необґрунтованою, оскільки розміщення вивіски на фасаді приміщення за адресою: АДРЕСА_1 та видом діяльності «Окуліст» та «Оптика», що відповідає Типовим правилам розміщення зовнішньої реклами.

Згідно словника української мови «Окуліст» - лікар, фахівець з офтальмології. Окуліст або офтальмолог - це лікар, який як діагностує і лікує очні захворювання, так і призначає профілактичні заходи щодо їх попередження. Тобто, слово «окуліст» є загальновживаною назвою, яка вказує на певний вид послуги, та не може бути зареєстрованою, як торговельна марка, тільки в складі комбінованого позначення, на які Ви і отримали Свідоцтва №№ НОМЕР_2 та НОМЕР_1 .

Зазначає, що відповідачами не використовується позначення, тотожне з зареєстрованими ОСОБА_1 торговельними марками, які складаються з зображувальних елементів та слів ОКУЛІСТ МЕДИЧНИЙ ЦЕНТР (Св-во № НОМЕР_2 ) та ОКУЛІСТ МЕРЕЖА ОПТИК (Св-во 337247). До того ж, вивіска була встановлена значно раніше, ніж подані нею заявки на реєстрацію торговельних марок, а саме, раніше 01.10.2021. Тобто вони мають право попереднього користувача. На підставі вищенаведеного вважає вимоги позивача безпідставними, що не відповідають нормам законодавства.

Крім того, ОСОБА_3 , є власником нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно договору оренди №1 від 03.06.2024 року ФОП ОСОБА_3 є Орендодавцем вищезазначеного об`єкту оренди, а Орендарем є ФОП ОСОБА_5 (Договір оренди додається).

Умовами договору оренди №1 від 03.06.2024, а саме пунктом 6.2. передбачено в правах Орендаря розміщувати на території об`єкта оренди та прилеглій території рекламні стенди, борди, вивіски, показчики та іншу інформацію рекламного характеру про діяльність Орендаря.

Враховуючи зазначене, умови договору передбачають, що саме Орендар несе відповідальність за розміщені на об`єкті оренди вивіски та іншу інформацію рекламного характеру на відповідність вимогам законодавства рекламних стендів та вивісок.

Просить суд відмовити у задоволенні вимог позивача у повному обсязі.

Суд, вислухавши пояснення позивача, представника позивача та представника відповідачів, розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до наступного висновку.

Відповідності до п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, яка відповідно до ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом.

Згідно ст. 55 Конституції України кожному гарантується судовий захист його прав і свобод.

Норми ст. 4 ЦПК України вказують, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Причиною звернення ОСОБА_1 до суду є спір про порушення ОСОБА_3 та ОСОБА_2 її прав, як власника торговельних марок.

З матеріалів справи вбачається та не заперечується представником відповідача ОСОБА_6 - адвокатом Сурковою І.О., що ОСОБА_3 , є власником нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 .

Так, згідно договору оренди №б/н від 01.07.2021, вбачається, що ФОП ОСОБА_3 є Орендодавцем нежитлового приміщення площею 104,2 кв.м за адресою: АДРЕСА_1 , а ФОП ОСОБА_5 є орендарем приміщення, термін оренди складає 2 роки 11 місяців.

Пунктом 6.2. Договору оренди від 01.07.2021 передбачено в правах Орендаря розміщувати на території об`єкта оренди та прилеглій території рекламні стенди, борди, вивіски, показчики та іншу інформацію рекламного характеру про діяльність Орендаря.

Так, позивач вказує, що на будинку АДРЕСА_1 , відповідачами розташована вивіска, яка використовує слово «ОКУЛИСТ», зображення якого виконано в біло - синіх кольорах, в наслідок чого без її дозволу використовується належна їй торгівельна марка, що у рекламі послуг формулює у споживачів суб`єктивне сприйняття та зацікавленість в отриманні послуг іншого суб`єкта господарювання, який розповсюджує рекламу з порушенням її прав інтелектуальної власності, чим завдає шкоди її діловій репутації.

В якості доказів вказаних обставин, позивач надала копії фотографії:фото фасаду оптики, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 та фото вивіски з відображенням на синьому фоні «ОКУЛИСТ» білими літерами.

Відповідно до Свідоцтва України на торгівельну марку № НОМЕР_2 від 06.09.2023 року, та Свідоцтва України на торгівельну марку № НОМЕР_1 від 06.09.2023, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 набула права власності на торговельну марку « ІНФОРМАЦІЯ_3 » в синьо-білому кольорі, МКТП:44 Медичний центр та МКТП: 35 мережа оптик.

У відповідності до ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Згідно із ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Виходячи з аналізу наведених норм чинного законодавства, право власності розглядають як в об`єктивному, так і суб`єктивному аспектах. В об`єктивному аспекті право власності це сукупність правових норм, що регулюють суспільні відносини по володінню, користуванню і розпорядженню майном. У суб`єктивному аспекті право власності являє собою сукупність повноважень власника по володінню, користуванню і розпорядженню майном. Володіння фактична наявність речі в господарстві власника і його можливість впливати на неї безпосередньо. Користування це право вилучати з речей їх корисні властивості. Розпорядження це право визначати юридичну або фактичну долю майна. Сукупність зазначених повноважень в особи дають підстави вважати її власником відповідного майна.

Тому, суд приходить до висновку, що ОСОБА_3 не є належним відповідачем по справі, оскільки вона не здійснює діяльність в сфері послуг оптик, а лише надає в оренду нежитлове приміщення АДРЕСА_1 ФОП ОСОБА_5 , в якому здійснює свою діяльність в сфері послуг оптик ОСОБА_2 , про що також зазначено відповідачем ОСОБА_2 у відзиві, що саме вона здійснює свою діяльність у приміщенні по АДРЕСА_1 .

Таким чином, ОСОБА_3 не може бути належним відповідачем по справі, оскільки вона не вчиняла дій, щодо використання будь-якої торгівельні марки, що належить ОСОБА_1 та не порушувала її права та ділову репутацію.

Представник відповідачів у відзиві на позовну заяву та запереченнях зазначає, що ОСОБА_2 використовує у своїй господарській діяльності зовсім інший знак, оскільки Торгова марка «Добрий зір» зареєстрована за ОСОБА_2 , заява m201517051 від 01.10.2015 року. Дозвіл на використання даною торговою маркою надано ОСОБА_2 суб`єкту господарювання, згідно ліцензійного договору, що веде свою діяльність за адресою в АДРЕСА_1 . Розміщення вивіски на фасаді приміщення за адресою: АДРЕСА_1 та видом діяльності «Окулист» та «Оптика», що відповідає Типовим правилам розміщення зовнішньої реклами. Згідно словника української мови «Окуліст» - лікар, фахівець з офтальмології. Окуліст або офтальмолог - це лікар, який як діагностує і лікує очні захворювання, так і призначає профілактичні заходи щодо їх попередження. Тобто, слово «окуліст» є загальновживаною назвою, яка вказує на певний вид послуги, та не може бути зареєстрованою, як торговельна марка, тільки в складі комбінованого позначення, на які ОСОБА_1 і отримала Свідоцтва №№ НОМЕР_2 та НОМЕР_1 . Зазначає, що ними не використовується позначення, тотожне з зареєстрованими торговельними марками, які складаються з зображувальних елементів та слів ОКУЛІСТ МЕДИЧНИЙ ЦЕНТР (Св-во № НОМЕР_2 ) та ОКУЛІСТ МЕРЕЖА ОПТИК (Св-во 337247). До того ж вивіска була встановлена значно раніше, ніж подані ОСОБА_1 заявки на реєстрацію торговельних марок, а саме, раніше 01.10.2021, тобто, маємо право попереднього користувача.

Відповідно до приписів частини першої статті 500 Цивільного кодексу України будь-яка особа, яка до дати подання заявки на торговельну марку або, якщо було заявлено пріоритет, до дати пріоритету заявки в інтересах своєї діяльності добросовісно використала торговельну марку в Україні або здійснила значну і серйозну підготовку для такого використання, має право на безоплатне продовження такого використання або використання, яке передбачалося зазначеною підготовкою (право попереднього користувача).

Так, в судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_7 подано заявку на реєстрацію знака для товарів і послуг "ОКУЛІСТ медичний центр" в синьо-білих кольрах, для послуг 44 класу МКТП - 01.10.2021; та заявку на реєстрацію знака для товарів і послуг "Окуліст мережа оптик " для товарів 35 класу МКТП подано 01.10.2021.

Відповідно дост.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Так, в обґрунтування своїх заперечень, щодо права пріоритету попереднього користувача на використання слова «Окулист» до дати подання заявок на використання торгівельної марки - 01.10.2021, ОСОБА_2 не надала жодного належного доказу того, що нею дійсно використовувалася дання вивіска до 01.10.2021. Наданий нею Договір оренди, укладений 01.07.2021 між ФОП ОСОБА_3 та ФОП ОСОБА_5 не може свідчити про використання нею приміщення та розміщення вивіски зі спірними назвами.

Таким чином, су приходить до висновку, що твердження відповідача ОСОБА_2 щодо права пріоритету попереднього користувача на використання слова «Окулист» не заслуговують на увагу, оскільки в судовому засіданні не знайшли свого підтвердження.

Разом з тим, суд приходить до висновку, що ОСОБА_2 є належним відповідачем по справі, оскільки, як зазначає сама відповідач ОСОБА_2 , саме вона веде свою діяльність з надання послуг в сфері оптик в АДРЕСА_1 .

Відповідно до пункту 4.3.2.6 Правил складання, подання та розгляду заяв на видачу свідоцтва України на знак для товарів і послуг, затверджених Наказом Держпатенту України від 28.07.1995 року №116 (далі - Правила) при встановленні схожості словесних позначень враховується звукова (фонетично), графічна (візуальна) та смислова (симетрична) схожість.

За твердженнями позивача, позначення «ОКУЛИСТ», яке використовує у своїй діяльності відповідач ОСОБА_2 , і торгівельна марка « ІНФОРМАЦІЯ_3 » за свідоцтвом України № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2 є тотожними, а саме: вони тотожні по звучанню (фонетиці) і мають тотожне смислове навантаження та виконані в однакових кольорах, що вводить споживача в оману та завдає їй, як власнику торгівельної марки ділової шкоди.

Так, відповідно до пункту 4.3.2.4 Правил позначення вважається тотожним з іншим позначенням, якщо воно збігається з ним у всіх елементах. Позначення вважається схожим настільки, що його можна сплутати із іншим позначенням, якщо воно асоціюється з ним у цілому, незважаючи на окрему різницю елементів.

Відповідно до ст.418 ЦК України право інтелектуальної власності - це право особи на результат інтелектуальної, творчої діяльності або на інший об`єкт права інтелектуальної власності, визначений цим Кодексом та іншим законом.

Право інтелектуальної власності становлять особисті немайнові права інтелектуальної власності та (або) майнові права інтелектуальної власності, зміст яких щодо певних об`єктів права інтелектуальної власності визначається цим Кодексом та іншим законом.

Право інтелектуальної власності є непорушним. Ніхто не може бути позбавлений права інтелектуальної власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, передбачених законом.

Згідно зі ст.420 ЦК України до об`єктів права інтелектуальної власності, зокрема, належать: літературні та художні твори; комп`ютерні програми; компіляції даних (бази даних); виконання; фонограми, відеограми, передачі (програми) організацій мовлення; наукові відкриття; винаходи, корисні моделі, промислові зразки; компонування напівпровідникових виробів; раціоналізаторські пропозиції; сорти рослин, породи тварин; комерційні (фірмові) найменування, торговельні марки (знаки для товарів і послуг), географічні зазначення; комерційні таємниці.

Відповідно до ст.492 ЦК України одним з об`єктів права інтелектуальної власності є торговельна марка (знак для товарів і послуг). Торговельною маркою може бути будь-яке позначення або будь-яка комбінація позначень, які придатні для вирізнення товарів (послуг), що виробляються (надаються) однією особою, від товарів (послуг), що виробляються (надаються) іншими особами. Такими позначеннями можуть бути, зокрема, слова, літери, цифри, зображувальні елементи, комбінації кольорів.

Для того, щоб порівняти зазначені об`єкти права інтелектуальної власності, потрібно проаналізувати сферу їх застосування.

Набуття права інтелектуальної власності на торговельну марку засвідчується свідоцтвом. Умови та порядок видачі свідоцтва встановлюються законом. Обсяг правової охорони торговельної марки визначається наведеними у свідоцтві її зображенням та переліком товарів і послуг, якщо інше не встановлено законом, як це визначено в статті 494 ЦК України.

Так, відповідно до ст.1 Закону України "Про охорону прав на знаки для товарів і послуг" обсяг правової охорони, що надається, визначається зображенням знаку та переліком товарів і послуг, внесеними до Державного реєстру свідоцтв України на знаки для товарів і послуг. Свідоцтво дає його власнику право використання торговельної марки, а саме: право нанесення її на будь-який товар, для якого її зареєстровано, упаковку, яка містить такий товар, вивіску, пов`язану з ним, етикетку, нашивку, бирку чи інший прикріплений до товару предмет; право зберігання такого товару із зазначеним нанесенням торговельної марки з метою пропонування його для продажу; право пропонування його для продажу, продажу, імпорту (ввезення) та експорту (вивезення); право застосування знаку під час пропонування та надання будь-якої послуги, для якої його зареєстровано; застосування його в діловій документації чи рекламі та в мережі Інтернет.

Відповідно до приписів Закону України "Про охорону прав на знаки для товарів і послуг": свідоцтво України на знак для товарів і послуг надає його власнику право використовувати знак та інші права, визначені цим Законом. Використанням знаку визнається, зокрема, нанесення його на будь-який товар, для якого знак зареєстровано, упаковку, в якій міститься такий товар, а також пропонування його для продажу, продаж. Знак визнається використаним, якщо його застосовано у формі зареєстрованого знаку, а також у формі, що відрізняється від зареєстрованого знаку лише окремими елементами, якщо це не змінює в цілому відмітності знаку. Свідоцтво України на знак для товарів і послуг надає його власнику виключне право забороняти іншим особам використовувати без його згоди, якщо інше не передбачено цим Законом: позначення, схоже із зареєстрованим знаком, стосовно наведених у відповідному свідоцтві товарів і послуг, якщо внаслідок такого використання ці позначення і знак можна сплутати; позначення, схоже із зареєстрованим знаком, стосовно товарів і послуг, споріднених із наведеними у свідоцтві, якщо внаслідок такого використання можна ввести в оману щодо особи, яка виробляє товари чи надає послуги, або ці позначення і знак можна сплутати (чч. 2, 4, 5 ст. 16).

Відповідно до Закону України "Про авторське право і суміжні права" авторові належить виключне право на використання твору. Воно охоплює, зокрема, право здійснювати, дозволяти або забороняти відтворення твору, розповсюдження оригіналу або примірників твору будь-який спосіб, у тому числі шляхом продажу, право здавання у прокат оригіналу або примірників твору, надання оригіналу або примірників твору в тимчасове користування, а також право на імпорт, публічний показ, публічне виконання та інші дії, передбачені законом.

З огляду на вищевикладене нормативно-правове обґрунтування вбачається, що основною сферою використання знаку для товарів і послуг є господарська діяльність, оскільки він виконує функцію вирізнення товарів та послуг одного виробника від товарів та послуг іншого виробника, а основною функцією об`єктів авторського права, у свою чергу є естетичне задоволення, адже їх не використовують для позначення відповідних товарів і послуг у господарській діяльності.

Обсяг правової охорони торговельної марки визначається її зображенням та переліком товарів і послуг, наведеними у свідоцтві. Власник відповідного свідоцтва може використовувати його лише для позначення тих класів товарів та послуг, перелік яких наведений у свідоцтві. Свідоцтво дає його власнику виключне право забороняти іншим особам використовувати торгівельну марку без його згоди, якщо інше не передбачене Законом, позначення, схоже із зареєстрованим знаком, стосовно наведених у свідоцтві товарів і послуг, якщо внаслідок такого використання ці позначення і знак можна сплутати.

Виключне право на використання твору належить до майнових прав автора (чи іншої особи, яка має авторське право). Водночас відповідно до чч.1, 2 ст.13 ЦК України особа здійснює цивільні права в межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. Здійснюючи свої права, особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині.

Таким чином, якщо особа, яка володіє об`єктом авторського права, маркує таким позначенням відповідні товари і послуги, перелік яких відображений у свідоцтві на знак для товарів і послуг, такі дії розцінюються як посягання на права власника свідоцтва, передбачені ст. 16 Закону України "Про охорону прав на знаки для товарів і послуг", у тому числі як вчинення без згоди власника свідоцтва дій, що потребують його згоди, та готування до вчинення таких дій, і, в свою чергу, є порушенням прав власника свідоцтва, що тягне за собою відповідальність згідно з чинним законодавством України. На вимогу власника свідоцтва таке порушення має бути припинене, а порушник зобов`язаний відшкодувати власнику свідоцтва заподіяні збитки.

Власник свідоцтва може також вимагати усунення з товару, його упаковки незаконно використаного знаку або позначення, схожого з ним настільки, що їх можна сплутати, або знищення виготовлених зображень знаку або позначення, схожого з ним настільки, що їх можна сплутати. Вимагати поновлення порушених прав власника свідоцтва може за його згодою також особа, яка придбала ліцензію.

Частина 2 статті 5 Закону України "Про охорону прав на знаки для товарів і послуг" передбачає, що об`єктом знаку може бути будь-яке позначення або будь-яка комбінація позначень. Такими позначеннями можуть бути, зокрема, слова, у тому числі імена, літери, цифри, зображувальні елементи, кольори та комбінації кольорів, а також будь-яка комбінація таких позначень.

Крім того, загальні підходи до встановлення схожості чи тотожності позначень визначені в Правилах складання, подання та розгляду заявки на видачу свідоцтва України на знак для товарів і послуг, затверджених наказом Державного патентного відомства України №116 від 28.07.1995.

Відповідно до п. 4.3.2.4. Правил складання, подання та розгляду заявки на видачу свідоцтва України на знак для товарів і послуг позначення вважається тотожним з іншим позначенням, якщо воно збігається з ним у всіх елементах. Позначення вважається схожим настільки, що його можна сплутати з іншим позначенням, якщо воно асоціюється з ним в цілому, незважаючи на окрему різницю елементів. При перевірці позначень на тотожність і схожість необхідно: провести пошук тотожних або схожих позначень; визначити ступінь схожості заявленого позначення та виявлених при проведенні пошуку позначень; визначити однорідність товарів і/або послуг, для яких заявлено знак, в порівнянні з товарами і/або послугами, для яких зареєстровані або заявлені тотожні або схожі знаки, виявлені під час пошуку.

Відповідно до п. 4.3.2.5. Правил складання, подання та розгляду заявки на видачу свідоцтва України на знак для товарів і послуг при встановленні однорідності товарів або товарів і послуг визначається принципова імовірність виникнення у споживача враження про належність їх одній особі, що виготовляє товар або надає послуги. Для встановлення такої однорідності слід враховувати рід (вид) товарів і послуг; їх призначення; вид матеріалу, з якого товари виготовлені; умови та канали збуту товарів, коло споживачів.

Статтею 21 Закону "Про охорону прав на знаки для товарів і послуг" передбачений судовий порядок для захисту прав на знак для товарів і послуг.

Стаття 495 ЦК України також відносить до майнових прав інтелектуальної власності на торговельну марку: право на використання торговельної марки, виключне право дозволяти використання торговельної марки і виключне право перешкоджати неправомірному використанню торговельної марки, в тому числі забороняти таке використання.

Відповідно до частини 3 статті 426 ЦК України використання об`єкта права інтелектуальної власності іншою особою здійснюється з дозволу особи, яка має виключне право дозволяти використання об`єкта права інтелектуальної власності, крім випадків правомірного використання без такого дозволу, передбачених цим Кодексом та іншим законом.

Відповідно до статті 431 ЦК України порушення права інтелектуальної власності, в тому числі невизнання цього права чи посягання на нього, тягне за собою відповідальність, встановлену цим Кодексом, іншим законом чи договором.

Отже ключовим моментом при доказуванні факту незаконного використання знаку для товарів і послуг є вирішення питання про схожість до ступеня змішуваності.

Враховуючи вищевикладене та наявні у матеріалах справи докази, суд визнає дії відповідача ОСОБА_2 щодо використання у своїй діяльності позначення «ОКУЛИСТ» схожим до ступеня змішування із торгівельною маркою "Окуліст" (медичний центр, мережа оптик) за свідоцтвом на знак для товарів і послуг 337247, НОМЕР_2 від 06.09.2023 року, власником якого є ОСОБА_1 .

Щодо позовних вимог про заборону ОСОБА_2 подальшого використання ОСОБА_3 та ОСОБА_2 складових частин належних ОСОБА_1 торгівельних марок №337248 та № НОМЕР_2 (медичний центр та мережа оптик, в назві яких використовується слово «Окуліст» в синьо-білому кольорі виконання) та зобов`язати ОСОБА_3 та ОСОБА_2 демонтувати частину вивіски зі словом «ОКУЛИСТ» в синьо білому кольорі з будинку АДРЕСА_1 , суд зазначає наступне.

Відповідно до ст.11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Відповідно до ст.16 Закону України "Про охорону прав на знаки для товарів та послуг" свідоцтво надає його власнику виключне право забороняти іншим особам використовувати без його згоди, якщо інше не передбачено цим Законом, зокрема позначення, схоже із зареєстрованою торговельною маркою, стосовно наведених у свідоцтві товарів і послуг, якщо внаслідок такого використання ці позначення можна сплутати, зокрема, якщо може виникнути асоціація такого позначення з торговельною маркою; або позначення, схоже із зареєстрованою торговельною маркою, стосовно товарів і послуг, споріднених з наведеними у свідоцтві, якщо внаслідок такого використання ці позначення можна сплутати, зокрема, якщо може виникнути асоціація такого позначення з торговельною маркою.

Частиною 2 статті 20 Закону України "Про охорону прав на знаки для товарів та послуг» зокрема визначено, що на вимогу власника свідоцтва таке порушення повинно бути припинено.

З аналізу вищевикладених норм, та наявних у матеріалах справи документів, вбачається, що власник свідоцтва на знак для товарів та послуг (торгівельну марку) має виключне право забороняти іншим особам використовувати без його згоди зареєстровану торговельну марку.

Враховуючи вищевикладене, та встановлення судом дій відповідача ОСОБА_2 щодо використання у своїй діяльності позначення «ОКУЛИСТ» виконаного білому кольорі на синьому фоні, схожого до ступеня змішування із торгівельною маркою " ІНФОРМАЦІЯ_3 " за свідоцтвом на знак для товарів і послуг НОМЕР_1 та НОМЕР_2 від 06.09.2023, власником якого є позивач, та у зв`язку із тим, що відповідач в порушення вимог статей 16, 20 Закону України "Про охорону прав на знаки для товарів та послуг» без згоди власника свідоцтва на знак для товарів і послуг НОМЕР_1 та НОМЕР_2 від 06.09.2023 та належних документів використовує торгівельну марку «Окулист», суд дійшов до висновку, що позовні вимоги в частині подальшого використання ОСОБА_2 складових частин належних ОСОБА_1 торгівельних марок №337248 та № НОМЕР_2 (медичний центр та мережа оптик, в назві яких використовується слово «Окуліст» в синьо-білому кольорі виконання) та зобов`язати ОСОБА_2 демонтувати частину вивіски зі словом «ОКУЛИСТ» в синьо білому кольорі з будинку АДРЕСА_1 - є такими, що підлягають задоволенню.

Щодо позовної вимоги про встановлення факту незаконного використання ОСОБА_2 знака для товарів і послуг «Окуліст» за адресою: АДРЕСА_1 , суд зазначає наступне.

Способи захисту прав і законних інтересів осіб визначені ст. 16 ЦК України.

Захист майнового чи немайнового права, чи законного інтересу відбувається шляхом прийняття судом рішення про примусове виконання відповідачем певних дій або зобов`язання утриматись від їх вчинення.

Заявлена позивачем у даній справі вимога про встановлення факту незаконного використання ОСОБА_2 знака для товарів і послуг «Окуліст» за адресою: АДРЕСА_1 , не приводить до поновлення порушеного права позивача та, у разі її задоволення, не може бути виконана у примусовому порядку, оскільки відсутній механізм виконання такого рішення.

Підсумовуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги до ОСОБА_2 є обґрунтованими, правомірними, підтверджуються матеріалами справи та відповідачем ОСОБА_2 не спростовані, але, з урахуванням відмови щодо встановлення фактів, позов підлягає частковому задоволенню.

Згідно з ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до п/п 1 пункту 1 частини 2 ст. 4 Закону України від 08 липня 2011 року № 3674-VI «Про судовий збір» з позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою, справляється судовий збір в розмірі 1% відсотка ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду.

При зверненні до суду з даним позовом ОСОБА_1 сплатила судовий збір у розмірі 1211,20 грн. (3028 прожитковий мінімум на 2024 рік * 0,4)

Суд прийшов до висновку про часткове задоволення вимог позивача в 1/3 частині, або 33,3%, а саме у задоволенні позову щодо виконання певних дій та зобов`язання виконати певні дії саме ОСОБА_2 , а також у відмові у встановленні факту незаконного використання торгівельної марки.

Тому судовий збір, що підлягає стягненню з відповідача на користь держави становить 403,33 грн. грн. (1211,20 грн. *33,3 %/ 100%).

Стосовно стягнення з відповідача ОСОБА_2 витрат на професійну правничу допомогу суд зазначає наступне.

Відповідно до п.3 ч.2 ст. 141ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі часткового задоволення позову покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Витрати на правову допомогу стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів).

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Як слідує з матеріалів справи, позивачем до позовної заяви додано договір № 49 від 09.12.2023 про надання правової допомоги, укладений між ОСОБА_1 та адвокатом Кришталь В.І. Предметом даного договору є надання правової допомоги клієнту в сфері права інтелектуальної власності. Розмір гонорару за цим договором є фіксованим 9999,00 грн. та не потребує складає підписання актів вартості роботи адвоката.

Так, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

В постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) зазначено, що при визначенні суми відшкодування витрат на професійну правничу допомогу суд має виходити з критерію їхньої реальності (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін.

Відповідач клопотань про зменшення розміру витрат на правничу допомогу в зв`язку з їх неспівмірністю, які підлягають розподілу між сторонами, не заявляв.

З огляду на наведене, вивчивши наявні в матеріалах справи документи, які підтверджують надання позивачу правової допомоги адвокатом, враховуючи, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи, суд вважає, що заявлена позивачем до стягнення з відповідача сума понесених витрат на правничу допомогу в розмірі 9999,00 грн. є пропорційною складності справи та обсягу наданих адвокатом послугам.

Разом з тим, вимоги ОСОБА_1 задоволені на 33,3%, тому з цих задоволених вимог підлягає відшкодуванню сума правничої допомоги у розмірі 3329 грн. 67 коп. (9999,00 грн. * 33,3 %), який підлягає відшкодуванню позивачу за рахунок відповідача.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст. ст. 12, 13, 76, 78, 81, 89, 141, 229 235, 259, 263, 264, 265, 268, 280-283, 353, 355, 356 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_2 про захист авторського права на знак для товарів і послуг - задовольнити частково.

Заборонити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 , використовувати складові частини, належних ОСОБА_1 , торгівельних марок № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2 (медичний центр та мережа оптик) в назві яких використовується слово «Окуліст» в синьо-білому кольорі виконання.

Зобов`язати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 ,демонтувати частину вивіски зі словом «ОКУЛИСТ» виконаного в синьо білому кольорі з будинку АДРЕСА_1 .

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про захист авторського права на знак для товарів і послуг відмовити.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про встановлення факту незаконного використання торгівельної марки - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_3 , судовий збір 403, 33 грн. та витрати на правничу допомогу 3329,67 грн., а всього 3733,00 ( три тисячі сімсот тридцять три грн. 00 коп.).

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено 11 серпня 2025 року.

Головуючий:

Суддя Слов`янського

міськрайонного суду Донецької області О.В. Агеєва